EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/28/EU
af 26. februar 2014
om harmonisering af medlemsstaternes love om tilgængeliggørelse på markedet af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug (omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 93/15/EØF af 5. april 1993 om harmonisering af bestemmelserne om markedsføring af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug (3) er blevet ændret væsentligt (4). Da der nu skal foretages yderligere ændringer, bør nævnte direktiv af klarhedshensyn omarbejdes.
(2)
Det er i nærværende direktiv nødvendigt at præcisere, at visse artikler i overensstemmelse med De Forenede Nationers anbefalinger om transport af farligt gods er blevet identificeret som pyrotekniske artikler eller ammunition og derved ikke er omfattet af nærværende direktivs anvendelsesområde. Kommissionens direktiv 2004/57/EF af 23. april 2004 om identificering af pyrotekniske artikler og visse former for ammunition i henhold til Rådets direktiv 93/15/EØF om harmonisering af bestemmelserne om markedsføring af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug (5), der indeholder en liste over sådanne artikler, bør derfor ophæves.
(3)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 af 9.juli 2008 om kravene til akkreditering og markedsovervågning i forbindelse med markedsføring af produkter (6) fastsætter regler for akkreditering af overensstemmelsesvurderingsorganer, tilvejebringer en ramme for markedsovervågning af produkter og kontrol af produkter fra tredjelande og fastsætter de generelle principper for CE-mærkning.
(4)
Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF af 9. juli 2008 om fælles rammer for markedsføring af produkter (7) fastsætter de fælles principper og referencebestemmelser, der skal anvendes i de sektorspecifikke retsakter, således at der skabes et ensartet grundlag for ændringer eller omarbejdning af denne lovgivning. Direktiv 93/15/EØF bør derfor tilpasses til nævnte afgørelse.
(5)
Sikkerheden under opbevaring er fastsat i Rådets direktiv 96/82/EF af 9.december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (8), som fastsætter sikkerhedskrav for anlæg, hvor eksplosivstoffer findes. For transport af eksplosivstoffer er der fastsat sikkerhedsregler i internationale konventioner og aftaler, herunder De Forenede Nationers henstillinger om transport af farligt gods. Disse aspekter bør derfor ikke omfattes af dette direktivs anvendelsesområde.
(6)
For pyrotekniske artikler kræves der foranstaltninger, der tilgodeser beskyttelse af slutbrugerne og offentlighedens sikkerhed. Pyrotekniske artikler er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/29/EU af 12. juni 2013 om harmonisering af medlemsstaternes love om tilgængeliggørelse af pyrotekniske artikler på markedet (9). Nærværende direktiv bør derfor ikke finde anvendelse på pyrotekniske artikler.
(7)
Nærværende direktivs anvendelsesområde bør også omfatte ammunition, men kun for så vidt angår reglerne om kontrol med overførsler og de dertil knyttede ordninger. Da der for ammunition gælder samme overførselsvilkår som for våben, bør overførsel af ammunition omfattes af samme bestemmelser som bestemmelserne for våben som fastsat i Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben (10).
(8)
Dette direktiv bør finde anvendelse på alle former for levering, herunder fjernsalg.
(9)
Ved fastlæggelse af, hvilke eksplosivstoffer der er omfattet af direktivet, bør De Forenede Nationers henstillinger vedrørende transport af farligt gods anvendes.
(10)
Med henblik på at sikre fri bevægelighed for eksplosivstoffer er det nødvendigt at harmonisere lovgivningen om tilgængeliggørelse af eksplosivstoffer på markedet.
(11)
De erhvervsdrivende bør være ansvarlige for at sikre, at eksplosivstoffer overholder dette direktiv, inden for rammerne af deres respektive roller i forsyningskæden, og for at sikre et højt niveau for beskyttelse af samfundsinteresser såsom personers sundhed og sikkerhed samt offentlig sikkerhed og for at sikre fair konkurrence på EU-markedet.
(12)
Alle erhvervsdrivende, der indgår i forsynings- og distributionskæden, bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kun gør eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med dette direktiv, tilgængelige på markedet. Det er nødvendigt med en klar og forholdsmæssig fordeling af forpligtelserne svarende til hver enkelt erhvervsdrivendes rolle i forsynings- og distributionskæden.
(13)
For at lette kommunikationen mellem de erhvervsdrivende, markedsovervågningsmyndighederne og slutbrugerne bør medlemsstaterne opfordre de erhvervsdrivende til at oplyse en websiteadresse som supplement til postadressen.
(14)
Fabrikanten er med sin detaljerede viden om konstruktions- og fremstillingsprocessen den, der bedst kan stå for overensstemmelsesvurderingsproceduren. Overensstemmelsesvurderingen bør derfor fortsat alene være fabrikantens ansvar.
(15)
Det er nødvendigt at sikre, at eksplosivstoffer fra tredjelande, der kommer ind på EU-markedet, opfylder dette direktiv, og navnlig at fabrikanterne har underkastet disse eksplosivstoffer hensigtsmæssige overensstemmelsesvurderingsprocedurer. Der bør derfor fastsættes bestemmelse om, at importører skal sikre, at eksplosivstoffer, de bringer i omsætning, opfylder kravene i dette direktiv, og at de ikke bringer eksplosivstoffer i omsætning, der ikke opfylder sådanne krav eller udgør en risiko. Der bør også fastsættes bestemmelse om, at importørerne skal sikre, at der er gennemført overensstemmelsesvurderingsprocedurer, og at mærkning af eksplosivstoffer og dokumentation udarbejdet af fabrikanter er til rådighed for de kompetente nationale myndigheder med henblik på kontrol.
(16)
Distributøren gør eksplosivstof tilgængeligt på markedet, efter at det er bragt i omsætning af fabrikanten eller importøren, og bør handle med fornøden omhu for at sikre, at hans håndtering af eksplosivstoffet ikke indvirker negativt på eksplosivstoffets opfyldelse af gældende krav.
(17)
En erhvervsdrivende, der enten bringer et eksplosivstof i omsætning under sit eget navn eller varemærke eller ændrer et eksplosivstof på en sådan måde, at overensstemmelsen med dette direktiv kan blive berørt, bør anses for at være fabrikanten og bør påtage sig en fabrikants forpligtelser.
(18)
Distributører og importører er tæt på markedet og bør derfor inddrages i de markedsovervågningsopgaver, der udføres af kompetente nationale myndigheder, og bør være parate til at bidrage aktivt ved at give disse myndigheder alle nødvendige oplysninger om det pågældende eksplosivstof.
(19)
Entydig identifikation af eksplosivstoffer er en absolut nødvendighed, hvis der skal kunne føres nøjagtige og fuldstædige registre over eksplosivstoffer på alle stadier af forsyningskæden. Dette vil gøre det muligt at identificere og spore et eksplosivstof fra produktionsstedet til dets omsætning og til slutbrugeren samt dets anvendelse med henblik på at forhindre misbrug og tyveri og at bistå de lovhåndhævende myndigheder med at spore oprindelsesstedet for bortkomne eller stjålne eksplosivstoffer. Et effektivt sporbarhedssystem gør det lettere for markedsovervågningsmyndighederne at spore en erhvervsdrivende, der har gjort eksplosivstoffer, der ikke opfylder kravene, tilgængelige på markedet. I forbindelse med opbevaringen af de i dette direktiv krævede oplysninger til identifikation af erhvervsdrivende bør de erhvervsdrivende ikke være forpligtede til at ajourføre sådanne oplysninger for så vidt angår andre erhvervsdrivende, som enten har leveret dem eksplosivstoffer, eller som de har leveret eksplosivstoffer til.
(20)
Bestemmelserne i dette direktiv om tilgængeliggørelse på markedet bør være begrænset til væsentlige sikkerhedskrav til eksplosivstoffer med henblik på at beskytte personers sikkerhed og sundhed eller beskyttelsen af ejendom og miljøet. For at lette overensstemmelsesvurderingen med disse krav er det nødvendigt at tilvejebringe en formodning om overensstemmelse for eksplosivstoffer med harmoniserede standarder vedtaget i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 af 25. oktober 2012 om europæisk standardisering (11) med henblik på detaljeret beskrivelse af de tekniske specifikationer i disse krav.
(21)
Forordning (EU) nr. 1025/2012 fastsætter bestemmelser om en procedure vedrørende indsigelser mod harmoniserede standarder i tilfælde, hvor disse standarder ikke fuldt ud opfylder kravene i nærværende direktiv.
(22)
For at gøre det muligt for de erhvervsdrivende at godtgøre og for de kompetente myndigheder at sikre, at eksplosivstoffer, der gøres tilgængelige på markedet, opfylder de væsentlige sikkerhedskrav, er det nødvendigt at fastsætte overensstemmelsesvurderingsprocedurer. Afgørelse nr. 768/2008/EF indeholder moduler vedrørende overensstemmelsesvurderingsprocedurer af varierende strenghed alt efter risikoniveauet og det krævede sikkerhedsniveau. For at sikre koordinering mellem de forskellige sektorer og undgå ad hoc-varianter bør overensstemmelsesvurderingsprocedurerne vælges blandt disse moduler. På grund af de særlige forhold og de involverede farer bør eksplosivstoffer altid underkastes en overensstemmelsesvurdering foretaget af en tredjepart.
(23)
Fabrikanterne bør udfærdige en EU-overensstemmelseserklæring for at afgive de efter dette direktiv krævede oplysninger om et eksplosivstofs overensstemmelse med dette direktiv og med anden relevant EU-harmoniseringslovgivning.
(24)
Med henblik på at sikre effektiv adgang til oplysninger i markedsovervågningsøjemed bør alle de oplysninger, der er nødvendige for at identificere alle de EU-retsakter, som finder anvendelse, være tilgængelige i en enkelt EU-overensstemmelseserklæring. For at mindske de administrative byrder for de erhvervsdrivende kan en sådan enkelt EU-overensstemmelseserklæring tage form af et dossier bestående af relevante individuelle overensstemmelseserklæringer.
(25)
CE-mærkningen er et udtryk for et eksplosivstofs overensstemmelse med kravene og det synlige resultat af en omfattende proces med overensstemmelsesvurdering i bred forstand. De generelle principper for anvendelsen af CE-mærkningen er fastsat i forordning (EF) nr. 765/2008. Der bør i dette direktiv fastsættes regler for anbringelsen af CE-mærkningen.
(26)
De procedurer for overensstemmelsesvurdering, der er fastsat i dette direktiv, kræver, at de overensstemmelsesvurderingsorganer, som medlemsstaterne har anmeldt Kommissionen, bliver inddraget.
(27)
Erfaringen har vist, at de kriterier, der er fastsat i direktiv 93/15/EØF, og som overensstemmelsesvurderingsorganerne skal opfylde for at blive anmeldt til Kommissionen, ikke er tilstrækkelige til at sikre et ensartet højt præstationsniveau for de bemyndigede organer i hele Unionen. Det er imidlertid afgørende, at alle bemyndigede organer udfører deres opgaver på samme niveau og under fair konkurrencebetingelser. Dette kræver, at der fastsættes obligatoriske krav til de overensstemmelsesvurderingsorganer, der ønsker at blive notificeret for at kunne udføre overensstemmelsesvurderingsopgaver.
(28)
For at sikre et ensartet kvalitetsniveau ved overensstemmelsesvurderingen er det også nødvendigt at fastsætte krav for bemyndigende myndigheder og andre organer, som er inddraget i vurdering, notifikation og overvågning af bemyndigede organer.
(29)
Hvis et overensstemmelsesvurderingsorgan dokumenterer, at det opfylder kriterierne i de relevante harmoniserede standarder, formodes det at opfylde de i dette direktiv fastsatte tilsvarende krav.
(30)
Den ordning, der fastsættes i dette direktiv, suppleres af akkrediteringsordningen som omhandlet i forordning (EF) nr. 765/2008. Da akkreditering er et vigtigt middel til at efterprøve overensstemmelsesvurderingsorganers kompetence, bør anvendelsen heraf også udvides til notifikationsformål.
(31)
De nationale offentlige myndigheder i hele Unionen bør betragte en gennemsigtig akkreditering, jf. forordning (EF) nr. 765/2008, der sikrer den fornødne tillid til overensstemmelsesattester, som det foretrukne middel til dokumentation af overensstemmelsesvurderingsorganers tekniske kompetence. Dog er det muligt, at nationale myndigheder finder, at de selv er i besiddelse af de rette midler til at foretage denne evaluering. I tilfælde heraf bør de for at sikre den fornødne tillid til evaluering foretaget af andre nationale myndigheder forsyne Kommissionen og de øvrige medlemsstater med den nødvendige dokumentation for, at de evaluerede overensstemmelsesvurderingsorganer overholder de relevante forskriftsmæssige krav.
(32)
Overensstemmelsesvurderingsorganer giver ofte dele af deres aktiviteter i forbindelse med overensstemmelsesvurdering i underentreprise eller benytter sig af en dattervirksomhed. For at sikre det krævede beskyttelsesniveau for de eksplosivstoffer, der skal bringes i omsætning i Unionen, er det afgørende, at underentreprenører og dattervirksomheder opfylder de samme krav som bemyndigede organer hvad angår udførelse af overensstemmelsesvurderingsopgaver. Det er derfor vigtigt, at vurderingen af kompetencen og præstationerne hos de overensstemmelsesvurderingsorganer, der skal notificeres, og overvågningen af bemyndigede organer, også omfatter de aktiviteter, der udføres af underentreprenører og dattervirksomheder.
(33)
Det er nødvendigt at øge effektiviteten og gennemsigtigheden af notifikationsproceduren og navnlig at tilpasse den til nye teknologier, så der bliver mulighed for onlinenotifikation.
(34)
Da bemyndigede organer kan tilbyde deres tjenester i hele Unionen, bør de øvrige medlemsstater og Kommissionen kunne gøre indsigelse mod et bemyndiget organ. Det er derfor vigtigt, at der fastsættes en periode, inden for hvilken en eventuel tvivl eller usikkerhed om overensstemmelsesvurderingsorganers kompetence kan afklares, før de påbegynder deres aktiviteter som bemyndigede organer.
(35)
Af konkurrencehensyn er det afgørende, at bemyndigede organer anvender overensstemmelsesvurderingsprocedurerne uden at skabe unødvendige byrder for de erhvervsdrivende. Af samme grund og for at sikre, at de erhvervsdrivende behandles ens, må det sikres, at den tekniske anvendelse af overensstemmelsesvurderingsprocedurer er ensartet. Dette kan bedst opnås gennem koordinering og samarbejde mellem de bemyndigede organer.
(36)
Af hensyn til retssikkerheden er det nødvendigt at præcisere, at bestemmelserne om overvågning af EU-markedet og kontrol af produkter, der indføres på EU-markedet, i forordning (EF) nr. 765/2008/EF finder anvendelse på eksplosivstoffer. Nærværende direktiv bør ikke forhindre medlemsstater i at vælge de kompetente myndigheder, der skal udføre disse opgaver.
(37)
Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at eksplosivstoffer kun kan bringes i omsætning, hvis de ved korrekt opbevaring og anvendelse i overensstemmelse med deres formål eller under anvendelsesbetingelser, som med rimelighed kan forudses, ikke frembyder nogen risiko for personers sikkerhed og sundhed. Eksplosivstoffer bør kun kunne vurderes ikke at opfylde de væsentlige sikkerhedskrav i dette direktiv i forbindelse med anvendelsesbetingelser, som med rimelighed kan forudses, dvs. ved anvendelser, som kan forekomme i forbindelse med lovlig og let forudsigelig menneskelig adfærd.
(38)
Den eksisterende ordning bør suppleres med en procedure, hvorved de berørte parter får mulighed for at blive orienteret om påtænkte foranstaltninger vedrørende eksplosivstoffer, der udgør en risiko for personers sundhed eller sikkerhed eller for ejendom eller miljøet. Herved vil markedsovervågningsmyndighederne i samarbejde med de relevante erhvervsdrivende også få mulighed for i en tidligere fase at gribe ind over for sådanne eksplosivstoffer.
(39)
I tilfælde, hvor medlemsstaterne og Kommissionen er enige om berettigelsen af en foranstaltning truffet af en medlemsstat, bør Kommissionen ikke inddrages yderligere, medmindre manglende opfyldelse af kravene kan tillægges mangler ved en harmoniseret standard.
(40)
I tilfælde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som følge af ulovlig besiddelse af eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv bør medlemsstaterne på visse betingelser kunne fravige dette direktiv for så vidt angår overførsel af eksplosivstoffer og ammunition med henblik på at forhindre en sådan ulovlig besiddelse eller anvendelse.
(41)
Det er vigtigt at tilvejebringe mekanismer for det administrative samarbejde mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Derfor bør de kompetente myndigheder tage udgangspunkt i Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- eller landbrugsbestemmelserne (12).
(42)
Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes beføjelse til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at forebygge ulovlig handel med eksplosivstoffer og ammunition.
(43)
For at nå målene i dette direktiv bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår EU-foranstaltninger om tilpasning af dette direktiv til De Forenede Nationers henstillinger vedrørende transport af farligt gods. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under det forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(44)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (13).
(45)
Rådgivningsproceduren bør anvendes til vedtagelse af gennemførelsesretsakter, der pålægger den bemyndigende medlemsstat at træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger med hensyn til bemyndigede organer, der ikke opfylder eller ikke længere opfylder betingelserne for deres bemyndigelse.
(46)
Undersøgelsesproceduren bør anvendes til vedtagelse af gennemførelsesretsakter med henblik på udarbejdelsen af praktiske ordninger for driften af systemet til entydig identifikation af og sporbarhed for eksplosivstoffer samt udarbejdelsen af tekniske ordninger for anvendelsen af bestemmelserne om overførsel af eksplosivstoffer, navnlig standarddokumentet, der skal anvendes.
(47)
Undersøgelsesproceduren bør også anvendes til vedtagelse af gennemførelsesretsakter vedrørende eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med kravene, men indebærer en risiko for personers sikkerhed og sundhed, eller vedrørende andre aspekter af beskyttelsen af samfundets interesser.
(48)
Kommissionen bør vedtage gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks, når det i behørigt begrundede tilfælde vedrørende eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med kravene, men indebærer en risiko for personers sikkerhed og sundhed eller for ejendom eller miljøet, er påkrævet af særligt hastende årsager.
(49)
I overensstemmelse med gældende praksis kan det udvalg, der nedsættes ved dette direktiv, spille en værdifuld rolle i forbindelse med behandlingen af spørgsmål vedrørende direktivets anvendelse, som måtte blive rejst af dets formand eller af en repræsentant for en medlemsstat i overensstemmelse med dets forretningsorden.
(50)
Når spørgsmål vedrørende dette direktiv, bortset fra dets gennemførelse eller overtrædelse, behandles, dvs. i en af Kommissionens ekspertgrupper, bør Europa-Parlamentet i overensstemmelse med eksisterende praksis modtage fuld information og dokumentation og, hvor det er hensigtsmæssigt, en invitation til at deltage i sådanne møder.
(51)
Kommissionen bør ved gennemførelsesretsakter og, henset til deres særlige natur, uden anvendelse af forordning (EU) nr. 182/2011, fastsætte hvorvidt de foranstaltninger, som en medlemsstat har truffet vedrørende ikke-overensstemmende eksplosivstoffer, er berettigede eller ej.
(52)
Medlemsstaterne bør fastsætte regler om sanktioner for overtrædelse af bestemmelserne i national ret, der vedtages i henhold til dette direktiv, og sikre, at disse regler håndhæves. De sanktioner, der fastsættes, bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(53)
Det er nødvendigt at fastsætte rimelige overgangsordninger, som gør det muligt at bringe eksplosivstoffer i omsætning uden at skulle opfylde yderligere produktkrav, såfremt de allerede er bragt i omsætning i henhold til direktiv 93/15/EØF inden datoen for anvendelsen af de nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv. Distributører bør derfor kunne levere eksplosivstoffer, som er bragt i omsætning, dvs. lagerbeholdninger, som allerede befinder sig i distributionskæden, inden datoen for anvendelsen af de nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv.
(54)
Målet for dette direktiv, nemlig at sikre, at eksplosivstoffer på markedet opfylder kravene vedrørende et højt beskyttelsesniveau for sundhed og sikkerhed samt andre samfundsinteresser, og samtidig garantere, at det indre marked fungerer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dets omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(55)
Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national ret bør kun omfatte de bestemmelser, hvori der er foretaget indholdsmæssige ændringer i forhold til de tidligere direktiver. Forpligtelsen til at gennemføre de bestemmelser, hvori der ikke er foretaget ændringer, følger af de tidligere direktiver.
(56)
Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag V, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelsesdatoer for direktivet -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
KAPITEL 1
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Direktivet finder anvendelsen på eksplosivstoffer til civil brug.
2. Direktivet omfatter ikke:
a)
eksplosivstoffer, herunder ammunition, der er beregnet til de væbnede styrkers eller politiets brug i henhold til national lovgivning
b)
pyrotekniske artikler, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2013/29/EU
c)
ammunition, medmindre andet er fastsat i artikel 12, 13 og 14.
Bilag I indeholder en ikke-udtømmende liste over pyroteknisk artikler og ammunition, der er omhandlet i henholdsvis litra b) i dette stykke og artikel 2, nr. 2, og som er identificeret i overensstemmelse med De Forenede Nationers anbefalinger om transport af farligt gods.
3. Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne definerer visse stoffer, som ikke er omfattet af dette direktiv, som værende eksplosivstoffer i henhold til nationale love eller administrative bestemmelser.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »eksplosivstoffer«: materialer og genstande, der betragtes som eksplosivstoffer i De Forenede Nationers henstillinger vedrørende transport af farligt gods (United Nations Recommendations on Transport of Dangerous Goods) og er opført i klasse 1 heri
2) »ammunition«: projektiler med og uden drivladninger og løs ammunition anvendt i håndskydevåben, andre skydevåben og artilleri
3) »sikkerhed«: forebyggelse af uheld og, hvis dette ikke er muligt, begrænsning af følgerne heraf
4) »offentlig sikkerhed«: forebyggelse af en anvendelse til formål, der strider mod den offentlige orden
5) »overførselstilladelse«: den afgørelse der træffes med hensyn til eksplosivstoffers påtænkte overførsel inden for Unionen
6) »overførsel«: enhver fysisk flytning af eksplosivstoffer inden for Unionens område, med undtagelse af flytninger inden for samme anlæg
7) »gøre tilgængelig på markedet«: levering af et eksplosivstof med henblik på distribution, forbrug eller anvendelse på EU-markedet som led i erhvervsvirksomhed mod eller uden vederlag
8) »bringe i omsætning«: første tilgængeliggørelse af et eksplosivstof på EU-markedet
9) »fabrikant«: enhver fysisk eller juridisk person, som fremstiller et eksplosivstof eller får et sådant eksplosivstof konstrueret eller fremstillet og markedsfører dette eksplosivstof under sit navn eller varemærke eller anvender det til eget brug
10) »bemyndiget repræsentant«: enhver i EU etableret fysisk eller juridisk person, som har modtaget en skriftlig fuldmagt fra fabrikanten til at handle på dennes vegne i forbindelse med varetagelsen af specifikke opgaver
11) »importør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen, og som bringer et eksplosivstof med oprindelse i et tredjeland i omsætning i Unionen
12) »distributør«: enhver fysisk eller juridisk person i forsyningskæden ud over fabrikanten eller importøren, der gør et eksplosivstof tilgængeligt på markedet
13) »erhvervsdrivende«: fabrikanten, den bemyndigede repræsentant, importøren, distributøren og enhver fysisk eller juridisk person, som opbevarer, anvender, overfører, importerer, eksporterer eller forhandler eksplosivstoffer
14) »våbenfabrikant/-handler«: enhver fysisk eller juridisk person, hvis erhverv helt eller delvis består i at fremstille, udveksle, udleje, reparere eller ombygge skydevåben og ammunition
15) »teknisk specifikation«: et dokument, der fastsætter, hvilke tekniske krav et eksplosivstof skal opfylde
16) »harmoniseret standard«: harmoniseret standard som defineret i artikel 2, stk. 1, litra c, i forordning (EU) nr. 1025/2012
17) »akkreditering«: akkreditering som defineret i artikel 2, nr. 10), i forordning (EF) nr. 765/2008
18) »nationalt akkrediteringsorgan«: et nationalt akkrediteringsorgan som defineret i artikel 2, nr. 11), i forordning (EF) nr. 765/2008
19) »overensstemmelsesvurdering«: en proces til påvisning af, om de væsentlige sikkerhedskrav for et eksplosivstof i dette direktiv er blevet opfyldt
20) »overensstemmelsesvurderingsorgan«: et organ, der udfører overensstemmelsesvurderingsopgaver, herunder kalibrering, afprøvning, certificering og inspektion
21) »tilbagekaldelse«: enhver foranstaltning, der har til formål at opnå, at et eksplosivstof, der allerede er gjort tilgængeligt for slutbrugeren, returneres
22) »tilbagetrækning«: enhver foranstaltning, der har til formål at forhindre, at et eksplosivstof i forsyningskæden gøres tilgængeligt på markedet
23) »EU-harmoniseringslovgivning«: alle EU-retsforskrifter, som harmoniserer betingelserne for markedsføring af produkter
24) »CE-mærkning«: mærkning, hvormed fabrikanten angiver, at eksplosivstoffet er i overensstemmelse med alle gældende krav i Unionens harmoniseringslovgivning om anbringelse af denne mærkning.
Artikel 3
Frie varebevægelser
Medlemsstaterne må hverken forbyde, begrænse eller hindre tilgængeliggørelse på markedet af eksplosivstoffer, som opfylder kravene i dette direktiv.
Artikel 4
Tilgængeliggørelse på markedet
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at eksplosivstoffer kun gøres tilgængelige på markedet, hvis de overholder kravene i dette direktiv.
KAPITEL 2
ERHVERVSDRIVENDES FORPLIGTELSER
Artikel 5
Fabrikantens forpligtelser
1. Fabrikanten skal, når han bringer sine eksplosivstoffer i omsætning eller de anvendes til eget formål, sikre, at de er konstrueret og fremstillet i overensstemmelse med de væsentlige krav i bilag II.
2. Fabrikanten skal udarbejde den i bilag III omhandlede tekniske dokumentation og få den i artikel 20 omhandlede overensstemmelsesvurderingsprocedure foretaget.
Når et eksplosivstof i overensstemmelse med de gældende krav er blevet dokumenteret ved en sådan procedure, skal fabrikanten udarbejde en EU-overensstemmelseserklæring og anbringe CE-mærkningen.
3. Fabrikanten skal opbevare den tekniske dokumentation og EU-overensstemmelseserklæringen i ti år efter, at eksplosivstoffet er blevet bragt i omsætning.
4. Fabrikanten skal sikre, at der findes procedurer til sikring af produktionsseriers fortsatte overensstemmelse med dette direktiv. Der skal i fornødent omfang tages hensyn til ændringer i eksplosivstoffets konstruktion eller kendetegn og til ændringer i de harmoniserede standarder eller andre tekniske specifikationer, som der er henvist til for at dokumentere eksplosivstoffets overensstemmelse.
5. Fabrikanterne skal sikre, at eksplosivstoffer, som han har bragt i omsætning, er forsynet med en entydig identifikation i overensstemmelse med systemet til identifikation af og sporbarhed for eksplosivstoffer fastsat i artikel 15. For eksplosivstoffer, der ikke er omfattet af dette system, skal fabrikanten
a)
sikre, at eksplosivstoffet, som han har bragt i omsætning, er forsynet med et type-, parti- eller serienummer eller en anden form for angivelse, ved hjælp af hvilken det kan identificeres, eller hvis dette på grund af eksplosivstoffets lille størrelse, form eller konstruktion ikke er muligt, at de krævede oplysninger fremgår af emballagen eller af et dokument, der ledsager eksplosivstoffet
b)
anføre sit navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse på eksplosivstoffet, eller hvis dette ikke er muligt, på emballagen eller på et dokument, der ledsager eksplosivstoffet. Adressen skal angive ét enkelt sted, hvor fabrikanten kan kontaktes. Kontaktoplysningerne skal angives på et for slutbrugerne og markedsovervågningsmyndighederne let forståeligt sprog.
6. Fabrikanten skal sikre, at eksplosivstoffet, som han har bragt i omsætning, ledsages af en brugsanvisning og sikkerhedsoplysninger på et for slutbrugerne let forståeligt sprog fastsat af den pågældende medlemsstat. Denne brugsanvisning og sikkerhedsoplysningerne samt en eventuel mærkning skal være klare og forståelige.
7. Hvis en fabrikant finder eller har grund til at tro, at et eksplosivstof, han har bragt i omsætning, ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, skal han straks træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger for at bringe eksplosivstoffet i overensstemmelse med lovgivningen eller om nødvendigt trække det tilbage fra markedet eller kalde det tilbage. Endvidere skal fabrikanten, hvis eksplosivstoffet udgør en risiko, straks orientere de kompetente nationale myndigheder i de medlemsstater, hvor han har gjort eksplosivstoffet tilgængeligt på markedet, herom og give nærmere oplysninger om særlig den manglende overensstemmelse med lovgivningen og de trufne afhjælpende foranstaltninger.
8. Fabrikanten skal på grundlag af en kompetent national myndigheds begrundede anmodning give den alle de oplysninger og al den dokumentation på papir eller elektronisk, der er nødvendig for at påvise eksplosivstoffets overensstemmelse med dette direktiv, på et for denne myndighed let forståeligt sprog. Han skal, hvis denne myndighed anmoder herom, samarbejde med den om foranstaltninger, der træffes for at eliminere risici, som eksplosivstoffer, han har bragt i omsætning, udgør.
Artikel 6
Bemyndigede repræsentanter
1. Fabrikanten kan ved skriftlig fuldmagt udpege en bemyndiget repræsentant.
Forpligtelserne i henhold til artikel 5, stk. 1, og forpligtelsen til at udarbejde teknisk dokumentation som omhandlet i artikel 5, stk. 2, må ikke være en del af den bemyndigede repræsentants fuldmagt.
2. Bemyndigede repræsentanter skal udføre de opgaver, der er fastsat i den fuldmagt, de har modtaget fra fabrikanten. Fuldmagten skal som minimum sætte den bemyndigede repræsentant i stand til:
a)
at opbevare EU-overensstemmelseserklæringen og den tekniske dokumentation, således at den i ti år efter, at eksplosivstoffet er blevet bragt i omsætning, står til rådighed for de nationale markedsovervågningsmyndigheder
b)
på grundlag af den kompetente nationale myndigheds begrundede anmodning, at give den al den information og dokumentation, der er nødvendig for at konstatere eksplosivstoffets overensstemmelse
c)
at samarbejde med de nationale kompetente myndigheder, hvis disse anmoder herom, om foranstaltninger, der træffes for at undgå risici, som de eksplosivstoffer, der er omfattet af hans fuldmagt, udgør.
Artikel 7
Importørens forpligtelser
1. Importøren må kun bringe eksplosivstoffer, der opfylder kravene, i omsætning.
2. Importøren skal, før han bringer et eksplosivstof i omsætning, sikre, at fabrikanten har gennemført den relevante overensstemmelsesvurderingsprocedure omhandlet i artikel 20. Han skal sikre, at fabrikanten har udarbejdet den tekniske dokumentation, at eksplosivstoffet er forsynet med CE-mærkning og er ledsaget af den krævede dokumentation, og at fabrikanten har opfyldt kravene i artikel 5, stk. 5.
Hvis en importør finder eller har grund til at tro, at et eksplosivstof ikke er i overensstemmelse med de væsentlige krav i bilag II, må han ikke bringe eksplosivstoffet i omsætning, før det er blevet bragt i overensstemmelse med de gældende krav. Derudover skal importøren, når eksplosivstoffet udgør en risiko, underrette fabrikanten samt markedsovervågningsmyndighederne herom.
3. Importørens navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og postadresse, hvor han kan kontaktes, skal fremgå af eksplosivstoffet, eller hvis dette ikke er muligt, af emballagen eller af et dokument, der ledsager eksplosivstoffet. Kontaktoplysningerne skal angives på et for slutbrugerne og markedsovervågningsmyndighederne let forståeligt sprog.
4. Importøren skal sikre, at eksplosivstoffet ledsages af en brugsanvisning og sikkerhedsoplysninger på et for slutbrugerne let forståeligt sprog fastsat af den pågældende medlemsstat.
5. Importøren skal sikre, at opbevarings- og transportbetingelserne for eksplosivstoffer, som han har ansvaret for, ikke bringer deres overensstemmelse med de væsentlige krav i bilag II i fare.
6. Hvis en importør finder eller har grund til at tro, at et eksplosivstof, han har bragt i omsætning, ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, skal han straks træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger for at bringe det pågældende eksplosivstof i overensstemmelse med lovgivningen eller om nødvendigt trække det tilbage fra markedet eller kalde det tilbage. Endvidere skal importøren, hvis eksplosivstoffet udgør en risiko, straks orientere de kompetente nationale myndigheder i de medlemsstater, hvor han har gjort eksplosivstoffet tilgængeligt på markedet, herom og give nærmere oplysninger om særlig den manglende overensstemmelse med lovgivningen og de trufne afhjælpende foranstaltninger.
7. Importøren skal i ti år efter, at eksplosivstoffet er blevet bragt i omsætning, opbevare en kopi af EU-overensstemmelseserklæringen, så den står til rådighed for markedsovervågningsmyndighederne, og sikre, at den tekniske dokumentation kan stilles til rådighed for disse myndigheder, hvis de anmoder herom.
8. Importøren skal på grundlag af en kompetent national myndigheds begrundede anmodning give den al den information og dokumentation på papir eller elektronisk, der er nødvendig for at konstatere eksplosivstoffet overensstemmelse med lovgivningen, på et for denne myndighed let forståeligt sprog. Han skal, hvis denne myndighed anmoder herom, samarbejde med den om foranstaltninger, der træffes for at eliminere risici, som eksplosivstoffer, han har bragt i omsætning, udgør.
Artikel 8
Distributørens forpligtelser
1. Distributøren skal, når han gør et eksplosivstof tilgængeligt på markedet, handle med fornøden omhu over for kravene i dette direktiv.
2. Distributøren skal, før han gør et eksplosivstof tilgængeligt på markedet, kontrollere, at det er forsynet med CE-mærkningen og er ledsaget af den krævede dokumentation og af en brugsanvisning og sikkerhedsoplysninger på et sprog, der er let forståeligt for slutbrugerne i den medlemsstat, hvor eksplosivstoffet gøres tilgængeligt på markedet, og at fabrikanten og importøren har opfyldt kravene i henholdsvis artikel 5, stk. 5, og artikel 7, stk. 3.
Hvis en distributør finder eller har grund til at tro, at et eksplosivstof ikke er i overensstemmelse med de i bilag II omhandlede væsentlige krav, må han først gøre eksplosivstoffet tilgængeligt på markedet, efter at det er blevet bragt i overensstemmelse. Derudover skal distributøren, når eksplosivstoffet udgør en risiko, underrette fabrikanten eller importøren herom samt markedsovervågningsmyndighederne.
3. Distributøren skal sikre, at opbevarings- og transportbetingelserne for et eksplosivstof, som han har ansvaret for, ikke bringer eksplosivstoffets overensstemmelse med de væsentlige sikkerhedskrav i bilag II i fare.
4. Hvis en distributør finder eller har grund til at tro, at et eksplosivstof, han har gjort tilgængeligt på markedet, ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, skal han sikre, at der træffes de nødvendige afhjælpende foranstaltninger for at bringe dette eksplosivstof i overensstemmelse eller om nødvendigt trække det tilbage fra markedet eller kalde det tilbage. Endvidere skal distributøren, hvis eksplosivstoffet udgør en risiko, straks orientere de kompetente nationale myndigheder i de medlemsstater, hvor han har gjort eksplosivstoffet tilgængeligt på markedet, herom og give nærmere oplysninger om særlig den manglende overensstemmelse med lovgivningen og de trufne afhjælpende foranstaltninger.
5. Distributøren skal på grundlag af en kompetent national myndigheds begrundede anmodning give den alle de oplysninger og al den dokumentation på papir eller elektronisk, der er nødvendig for at påvise eksplosivstoffets overensstemmelse med lovgivningen. Han skal, hvis denne myndighed anmoder herom, samarbejde med den om foranstaltninger, der træffes for at eliminere risici, som eksplosivstoffer han har gjort tilgængelige på markedet, udgør.
Artikel 9
Tilfælde, hvor fabrikantens forpligtelser finder anvendelse på importøren og distributøren
En importør eller distributør anses for at være fabrikant i dette direktivs forstand og er underlagt de samme forpligtelser som fabrikanten, jf. artikel 5, når han bringer et eksplosivstof i omsætning under sit navn eller varemærke eller ændrer et eksplosivstof, der allerede er bragt i omsætning på en sådan måde, at det kan berøre overholdelsen af kravene i dette direktiv.
Artikel 10
Identifikation af erhvervsdrivende
For eksplosivstoffer, der ikke er omfattet af systemet fastsat i artikel 15, skal de erhvervsdrivende efter anmodning over for markedsovervågningsmyndighederne identificere:
a)
enhver erhvervsdrivende, som har leveret dem et eksplosivstof
b)
enhver erhvervsdrivende, som de har leveret et eksplosivstof til.
Erhvervsdrivende skal i ti år efter, at de har fået leveret eller har leveret eksplosivstoffet, kunne fremlægge de i stk. 1 nævnte oplysninger.
KAPITEL 3
SIKKERHEDSBESTEMMELSER
Artikel 11
Overførsel af eksplosivstoffer
1. Eksplosivstoffer kan kun overføres efter fremgangsmåden i stk. 2 til 8.
2. For at kunne overføre eksplosivstoffer skal modtageren have overførselstilladelse fra den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten Den kompetente myndighed forvisser sig om, at modtageren er juridisk beføjet til at erhverve eksplosivstoffer, og at han er i besiddelse af de nødvendige tilladelser. Overførsel af eksplosivstoffer via en medlemsstat skal af den erhvervsdrivende, der er ansvarlig for overførslen meddeles de kompetente myndigheder i denne transitmedlemsstat, hos hvilke der skal indhentes forudgående godkendelse af overførslen.
3. Hvis en medlemsstat finder, at der er problemer med den i stk. 2 omhandlede verifikation af den juridiske beføjelse til købet, sender denne medlemsstat de foreliggende oplysninger herom til Kommissionen, som underretter medlemsstaten herom.
4. Hvis den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten tillader overførslen, udsteder den til modtageren et dokument, der indeholder alle de oplysninger, der er nævnt i stk. 5. Dette dokument skal ledsage eksplosivstofferne til det fastsatte bestemmelsessted. Det skal forevises på de kompetente myndigheders forlangende. En kopi af dokumentet opbevares af modtageren, der på anmodning foreviser det for den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten.
5. Kræver overførsel af eksplosivstoffer særlig kontrol, for at det kan fastslås, om de opfylder de særlige offentlige sikkerhedskrav på hele eller en del af en medlemsstats område, meddeler modtageren inden overførslen nedenstående oplysninger til den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten:
a)
navn og adresse på de berørte erhvervsdrivende
b)
antal og mængde af overførte eksplosivstoffer
c)
fuldstændig beskrivelse af det pågældende eksplosivstof og af, hvordan det kan identificeres, herunder De Forenede Nationers identifikationsnummer
d)
oplysninger om, at betingelserne for at bringe eksplosivstofferne i omsætning er opfyldt, når der er tale om at bringe eksplosivstofferne i omsætning
e)
transportmåde og -rute
f)
forventet afsendelses- og ankomstdato
g)
om nødvendigt de grænseovergangssteder, hvor eksplosivstofferne føres ind i og ud af medlemsstaterne.
De under litra a) i første afsnit nævnte oplysninger skal være tilstrækkeligt detaljerede til, at de kompetente myndigheder kan kontakte operatørerne og til, at det kan fastslås, at de pågældende erhvervsdrivende er officielt beføjede til at modtage sendingen.
Den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten undersøger, under hvilke forhold overførslen skal finde sted, navnlig for så vidt angår særlige krav til den offentlige sikkerhed. Når sådanne særlige offentlige sikkerhedskrav er opfyldt, tillades overførslen. Ved transit gennem andre medlemsstaters område undersøger disse på samme måde oplysningerne om overførslen og godkender dem.
6. Når en medlemsstats kompetente myndighed finder, at de i stk. 4 og 5 nævnte særlige offentlige sikkerhedskrav ikke er nødvendige, kan eksplosivstofferne overføres via denne medlemsstats område eller en del af dens område uden forudgående meddelelse i henhold til stk. 5. Den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten udsteder i så fald en overførselstilladelse, der er gyldig i et bestemt tidsrum, men som til enhver tid kan suspenderes eller trækkes tilbage ved begrundet afgørelse. Det i stk. 4 nævnte dokument, der ledsager eksplosivstofferne til bestemmelsesstedet, indeholder da kun en henvisning til denne overførselstilladelse.
7. Med forbehold af den sædvanlige kontrol, som afgangsmedlemsstaten foretager på sit område, skal modtagerne og de pågældende erhvervsdrivende på anmodning fra de pågældende kompetente myndigheder sende alle de relevante oplysninger, de råder over med hensyn til overførsler af eksplosivstoffer, til myndighederne i afgangsmedlemsstaten og i transitmedlemsstaten.
8. Ingen erhvervsdrivende kan overføre eksplosivstoffer, medmindre modtageren har opnået de nødvendige tilladelser hertil i overensstemmelse med stk. 2, 4, 5 og 6.
Artikel 12
Overførsel af ammunition
1. Ammunition må kun overføres fra én medlemsstat til en anden, efter fremgangsmåde i stk. 2 til 5. Disse stykker gælder ligeledes for overførsel af ammunition i forbindelse med postordresalg.
2. For så vidt angår overførsel af ammunition til en anden medlemsstat, giver den berørte person inden forsendelsen den medlemsstat, hvor den pågældende ammunition befinder sig, meddelelse om:
a)
sælgers eller overdragers samt købers eller aftagers eller, i givet fald, ejerens navn og adresse
b)
den adresse, hvortil ammunitionen forsendes eller transporteres
c)
mængden af ammunition i den pågældende forsendelse eller transport
d)
de nødvendige oplysninger til identifikation af ammunitionen og i øvrigt angivelse af, at den har været underkastet en kontrol i henhold til konventionen af 1. juli 1969 om gensidig anerkendelse af kontrolstempling af håndskydevåben
e)
overførselsmidlet
f)
afgangsdato og forventet ankomstdato.
De i litra e) og f) i første afsnit omhandlede oplysninger skal ikke meddeles, når der er tale om overførsel mellem våbenhandlere. Medlemsstaten undersøger, under hvilke betingelser overførslen skal finde sted, navnlig af hensyn til den offentlige sikkerhed. Såfremt medlemsstaten giver tilladelse til denne overførsel, udsteder den en tilladelse indeholdende samtlige de i første afsnit nævnte angivelser. Denne tilladelse skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet. Den skal på forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
3. Hver medlemsstat kan, uden forudgående tilladelse, jf. stk. 2, give våbenhandlere ret til at overføre ammunition fra sit område til en våbenhandler, der er etableret i en anden medlemsstat. I dette øjemed udsteder den en autorisation, der gælder højst tre år, og som til enhver tid kan inddrages eller annulleres efter begrundet afgørelse. Et dokument, der henviser til denne autorisation, skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet. Den skal på forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Inden overførslen meddeler våbenhandleren myndighederne i den medlemsstat, fra hvilken overførslen skal finde sted, alle de oplysninger, som er nævnt i stk. 2, første afsnit.
4. Hver medlemsstat sender de øvrige medlemsstater en fortegnelse over de typer ammunition, som uden denne medlemsstats forudgående samtykke kan overføres til dens område.
Fortegnelserne over ammunition meddeles de våbenhandlere, som har opnået autorisation til at overføre ammunition uden forudgående tilladelse i overensstemmelse med fremgangsmåden i stk. 3.
5. Hver medlemsstat fremsender alle relevante oplysninger, den råder over vedrørende de endelige overførsler af ammunition, til den medlemsstat, til hvis område overførslen foretages.
De oplysninger, som medlemsstaterne modtager i henhold til stk. 2 og 3, meddeles, senest ved overførslen, til bestemmelsesmedlemsstaten og i givet fald senest ved overførslens påbegyndelse til transitmedlemsstaterne.
Artikel 13
Undtagelser vedrørende den offentlige sikkerhed
Uanset artikel 11, stk. 2, 4, 5 og 6, samt artikel 12 kan en medlemsstat i tilfælde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som følge af ulovlig besiddelse eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition træffe alle nødvendige foranstaltninger med hensyn til overførsel af eksplosivstoffer eller ammunition for at hindre denne ulovlige besiddelse eller brug.
Foranstaltninger, jf. stk. 1, skal respektere proportionalitetsprincippet. De må hverken udgøre et middel til skjult forskelsbehandling eller en forklædt begrænsning i samhandelen mellem medlemsstaterne.
Enhver medlemsstat, der træffer sådanne foranstaltninger, skal straks underrette Kommissionen herom. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater.
Artikel 14
Udveksling af oplysninger
1. Medlemsstaterne opretter net for udveksling af oplysninger med henblik på gennemførelse af artikel 11 og 12. De underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om, hvilke nationale myndigheder der er ansvarlige for at afsende og modtage oplysninger og for at gennemføre formaliteterne i de nævnte artikler.
Medlemsstaterne stiller ajourførte oplysninger om erhvervsdrivende, som er i besiddelse af de i artikel 16 nævnte tilladelser, til rådighed for de øvrige medlemsstater og Kommissionen.
2. Forordning (EF) nr. 515/97, særlig kravene heri vedrørende fortrolighed, finder tilsvarende anvendelse på dette direktiv.
Artikel 15
Identifikation af og sporbarhed for eksplosivstoffer
1. Erhvervsdrivende skal overholde et ensartet system til entydig identifikation af og sporbarhed for eksplosivstoffer, som tager hensyn til eksplosivstoffets størrelse, form eller konstruktion, medmindre det ikke er nødvendigt at placere en entydig identifikation på eksplosivstoffet, idet det har et lavt risikoniveau baseret på dets karakteristika og faktorer, som f.eks. lave detonative virkninger, dets anvendelser og den lave risiko for den offentlige sikkerhed på grund af de begrænsede potentielle virkninger af misbrug.
Systemet finder ikke anvendelse på eksplosivstoffer, der transporteres og leveres uemballeret eller i pumpevogne med henblik på direkte aflæsning i sprænghuller, eller på eksplosivstoffer, der fremstilles på sprængningsstedet, og som lades umiddelbart efter fremstillingen (såkaldt »in situ- produktion«).
2. Systemet skal sikre, at der indsamles og lagres data, evt. i elektronisk form, der muliggør den entydige identifikation af og sporbarhed for eksplosivstoffer, og at der placeres en entydig identifikation på eksplosivstoffet og/eller dets emballage, som giver adgang til at disse data. Disse data skal vedrøre den entydige identifikation af eksplosivstoffet, herunder hvor det befinder sig, mens det er i den erhvervsdrivendes besiddelse samt den erhvervsdrivendes identitet.
3. De i stk. 2 omhandlede data skal testes med regelmæssige mellemrum og beskyttes mod utilsigtet skade eller hærværk. Disse data skal opbevares i ti år efter, transaktionen fandt sted, eller, hvis eksplosivstoffet blev anvendt eller bortskaffet, ti år efter dets anvendelse eller bortskaffelse, selv om den erhvervsdrivende ikke længere driver forretning. Disse data skal omgående kunne stilles til rådighed efter anmodning fra de kompetente myndigheder.
4. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter:
a)
der fastsætter praktiske ordninger med henblik på driften af systemet til entydig identifikation af og sporbarhed for eksplosivstoffer, der er omhandlet i stk. 1, under hensyntagen til eksplosivstoffets størrelse, form eller konstruktion, navnlig formatet og strukturen af den entydige identifikation, som er fastsat i 2
b)
der identificerer de i stk. 1 nævnte tilfælde, hvor det ikke er nødvendigt, at de erhvervsdrivende overholder systemet til entydig identifikation af og sporbarhed for eksplosivstoffer, jf. nævnte stykke, idet eksplosivstoffet har et lavt risikoniveau.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 49, stk. 3.
Artikel 16
Licens eller tilladelse
Erhvervsdrivende skal have licens eller tilladelse til at fremstille, opbevare, anvende, importere, eksportere, overføre eller forhandle eksplosivstoffer.
Stk. 1 finder ikke anvendelse på ansatte hos en erhvervsdrivende, der er i besiddelse af en licens eller tilladelse.
Artikel 17
Licens til fremstillingsvirksomhed
Når en medlemsstat giver licens eller tilladelse til den i artikel 16 omhandlede fremstilling af eksplosivstoffer, kontrollerer den især de erhvervsdrivendes mulighed for at sikre overholdelsen af de tekniske forpligtelser, som de påtager sig.
Artikel 18
Beslaglæggelse
Hver medlemsstat vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige, for at de kompetente myndigheder kan beslaglægge ethvert eksplosivstof, hvis der foreligger tilstrækkelige beviser for, at dette eksplosivstof vil blive erhvervet, anvendt eller forhandlet ulovligt.
KAPITEL 4
EKSPLOSIVSTOFFETS OVERENSSTEMMELSE
Artikel 19
Overensstemmelsesformodning for eksplosivstoffer
Eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med harmoniserede standarder eller dele deraf, hvis referencer er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, formodes at være i overensstemmelse med de væsentlige sikkerhedskrav i bilag II, der er omfattet af disse standarder eller dele deraf.
Artikel 20
Procedurer for overensstemmelsesvurdering
Ved vurderingen af eksplosivstoffers overensstemmelse følger fabrikanten en af følgende procedurer som omhandlet i bilag III:
a)
EU-typeafprøvning (modul B) og efter fabrikantens eget valg en af følgende:
i)
typeoverensstemmelse på grundlag af intern produktionskontrol plus overvåget produktkontrol med vekslende mellemrum (modul C2)
ii)
typeoverensstemmelse på baggrund af kvalitetssikring af produktionsprocessen (modul D)
iii)
typeoverensstemmelse på baggrund af kvalitetssikring af produktet (modul E)
iv)
typeoverensstemmelse på baggrund af produktverifikation (modul F)
b)
overensstemmelse på baggrund af enhedsverifikation (modul G).
Artikel 21
EU-overensstemmelseserklæring
1. Det skal af EU-overensstemmelseserklæringen fremgå, at det er blevet dokumenteret, at de væsentlige sikkerhedskrav i bilag II er opfyldt.
2. EU-overensstemmelseserklæringen skal følge den model, der er fastsat i bilag IV, indeholde de elementer, der er anført i de relevante moduler i bilag III, og løbende ajourføres. Den skal oversættes til det eller de officielle sprog, der kræves af den medlemsstat, hvor eksplosivstoffet bringes i omsætning eller gøres tilgængeligt på markedet.
3. Hvis et eksplosivstof er omfattet af mere end en EU-retsakt, der kræver en EU-overensstemmelseserklæring, udfærdiges der en enkelt EU-overensstemmelseserklæring for alle sådanne EU-retsakter. Det skal af erklæringen fremgå, hvilke EU-retsakter den vedrører, herunder hvor disse er offentliggjort.
4. Ved at udarbejde EU-overensstemmelseserklæringen står fabrikanten inde for, at eksplosivstoffet opfylder kravene i dette direktiv.
Artikel 22
Generelle principper for CE-mærkningen
CE-mærkningen er underkastet de generelle principper i artikel 30 i forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 23
Regler og betingelser for anbringelse af CE-mærkning
1. CE-mærkningen anbringes synligt, letlæseligt og således, at den ikke kan slettes, på eksplosivstofferne. Hvis eksplosivstoffet er af en sådan art, at dette ikke er muligt eller berettiget, anbringes den på emballagen og på de ledsagende dokumenter.
2. CE-mærkningen anbringes, før eksplosivstoffet bringes i omsætning.
3. Efter CE-mærkningen anføres identifikationsnummeret på det bemyndigede organ, hvis et sådant organ deltager i produktionskontrolfasen.
Det bemyndigede organs identifikationsnummer anbringes af organet selv eller efter dettes anvisninger af fabrikanten eller dennes bemyndigede repræsentant.
4. Efter CE-mærkningen og, hvis det er relevant, det bemyndigede organs identifikationsnummer, kan der anbringes en anden form for angivelse vedrørende risiko- eller brugskategori.
5. Hvad angår eksplosivstoffer, der er fremstillet til eget brug, eksplosivstoffer, der transporteres og leveres uemballeret eller i mobile sprængstofproduktionsenheder (MEMU) med henblik på direkte aflæsning i sprænghuller, og eksplosivstoffer, der fremstilles på sprængningsstedet, og som lades umiddelbart efter fremstillingen (såkaldt »in situ- produktion«), skal CE-mærkningen anbringes på de ledsagende dokumenter.
6. Medlemsstaterne skal benytte sig af eksisterende mekanismer for at sikre, at CE-mærkningsordningen anvendes korrekt, og træffe de fornødne foranstaltninger i tilfælde af uretmæssig anvendelse af mærkningen.
KAPITEL 5
NOTIFIKATION AF OVERENSSTEMMELSESVURDERINGSORGANER
Artikel 24
Notifikation
Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om, hvilke organer der er bemyndiget til at udføre overensstemmelsesvurderingsopgaver som tredjepart i henhold til dette direktiv.
Artikel 25
Bemyndigende myndigheder
1. Medlemsstaterne udpeger en bemyndigende myndighed, som skal være ansvarlig for at indføre og gennemføre de nødvendige procedurer for vurdering og notifikation af overensstemmelsesvurderingsorganer og overvågningen af bemyndigede organer, herunder overensstemmelse med artikel 30.
2. Medlemsstaterne kan fastsætte, at den i stk. 1 omhandlede vurdering og overvågning skal foretages af et nationalt akkrediteringsorgan som defineret i og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 26
Krav vedrørende bemyndigende myndigheder
1. En bemyndigende myndighed skal oprettes på en sådan måde, at der ikke opstår interessekonflikter med overensstemmelsesvurderingsorganer.
2. En bemyndigende myndighed skal være organiseret og arbejde på en sådan måde, at der i dens arbejde sikres objektivitet og uvildighed.
3. En bemyndigende myndighed skal være organiseret på en sådan måde, at alle beslutninger om notifikation af overensstemmelsesvurderingsorganet træffes af kompetente personer, der ikke er identiske med dem, der foretog vurderingen.
4. En bemyndigende myndighed må ikke udføre aktiviteter, som udføres af overensstemmelsesvurderingsorganer, eller yde rådgivningsservice på kommercielt eller konkurrencemæssigt grundlag.
5. En bemyndigende myndighed skal sikre, at de indhentede oplysninger behandles fortroligt.
6. En bemyndigende myndighed skal have et tilstrækkeligt antal kompetent personale til, at den kan udføre sine opgaver behørigt.
Artikel 27
Oplysningskrav for bemyndigende myndigheder
Medlemsstaterne skal underrette Kommissionen om deres nationale procedurer for vurdering og notifikation af overensstemmelsesvurderingsorganer og overvågning af bemyndigede organer og om eventuelle ændringer heraf.
Kommissionen offentliggør disse oplysninger.
Artikel 28
Krav vedrørende bemyndigede organer
1. I forbindelse med notifikation skal et overensstemmelsesvurderingsorgan opfylde kravene i stk. 2-11.
2. Overensstemmelsesvurderingsorganet skal oprettes i henhold til en medlemsstats nationale lovgivning og skal være en juridisk person.
3. Overensstemmelsesvurderingsorganet skal være et tredjepartsorgan, der er uafhængigt af den organisation eller det eksplosivstof, det vurderer.
4. Overensstemmelsesvurderingsorganet, dets øverste ledelse og det personale, der er ansvarligt for at foretage overensstemmelsesvurdering, må ikke være konstruktør, fabrikant, leverandør, montør, køber, ejer, bruger eller reparatør af eksplosivstoffer eller repræsentant for nogen af disse parter. Dette forhindrer ikke anvendelsen af eksplosivstoffer, der er nødvendige for overensstemmelsesvurderingsorganets aktiviteter, eller anvendelse af sådanne eksplosivstoffer i personligt øjemed.
Overensstemmelsesvurderingsorganet, dets øverste ledelse og det personale, der er ansvarligt for at foretage overensstemmelsesvurdering, må ikke være direkte inddraget i konstruktion, fremstilling, markedsføring, installering, anvendelse eller vedligeholdelse af de pågældende eksplosivstoffer eller repræsentere parter, der er involveret i disse aktiviteter. De må ikke deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, de er bemyndiget til at udføre. Dette gælder navnlig rådgivningsservice.
Overensstemmelsesvurderingsorganet skal sikre, at dets dattervirksomheders eller underentreprenørers aktiviteter ikke påvirker fortroligheden, objektiviteten og uvildigheden af dets overensstemmelsesvurderingsaktiviteter.
5. Overensstemmelsesvurderingsorganet og dets personale skal udføre overensstemmelsesvurderingsaktiviteterne med den størst mulige faglige integritet og den nødvendige tekniske kompetence på det specifikke område og må ikke påvirkes af nogen form for pression og incitament, navnlig af økonomisk art, som kan have indflydelse på deres bedømmelse eller resultaterne af deres overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, særlig fra personer eller grupper af personer, som har en interesse i resultaterne af disse aktiviteter.
6. Overensstemmelsesvurderingsorganet skal kunne gennemføre alle de overensstemmelsesvurderingsopgaver, som pålægges det i bilag III, og for hvilke det er blevet bemyndiget, uanset om disse opgaver udføres af overensstemmelsesvurderingsorganet selv eller på dets vegne og på dets ansvar.
Til enhver tid og for hver overensstemmelsesvurderingsprocedure og type eller kategori af eksplosivstoffer, for hvilke det er blevet bemyndiget, skal overensstemmelsesvurderingsorganet have følgende til rådighed:
a)
det nødvendige personale med teknisk viden og tilstrækkelig og relevant erfaring til at udføre overensstemmelsesvurderingsopgaverne
b)
beskrivelser af de procedurer, i henhold til hvilke overensstemmelsesvurderingen foretages, således at gennemsigtigheden og muligheden for at reproducere disse procedurer sikres. Det skal have indført hensigtsmæssige politikker og procedurer, som skelner mellem de opgaver, det udfører i sin egenskab af bemyndiget organ, og enhver anden form for aktivitet
c)
procedurer, der sætter det i stand til at udføre sine aktiviteter under hensyn til de pågældende virksomheders størrelse, den sektor, som de opererer indenfor, og deres struktur, til, hvor kompleks den pågældende produktteknologi er, og til produktionsprocessens masse- eller seriemæssige karakter.
Overensstemmelsesvurderingsorganet skal have de fornødne midler til at udføre de tekniske og administrative opgaver i forbindelse med overensstemmelsesvurderingsaktiviteterne på en egnet måde og skal have adgang til alt nødvendigt udstyr og alle nødvendige faciliteter.
7. Det personale, der er ansvarligt for at udføre overensstemmelsesvurderingsopgaver, skal have:
a)
en god teknisk og faglig uddannelse omfattende alle overensstemmelsesvurderingsaktiviteter inden for det område, på hvilket overensstemmelsesvurderingsorganet er blevet bemyndiget
b)
et tilstrækkeligt kendskab til kravene vedrørende de vurderinger, de foretager, og den nødvendige bemyndigelse til at udføre sådanne vurderinger
c)
et tilstrækkeligt kendskab til og en tilstrækkelig forståelse af de i bilag II omhandlede væsentlige sikkerhedskrav, de relevante harmoniserede standarder og Unionens relevante harmoniseringslovgivning og den nationale lovgivning
d)
den nødvendige færdighed i at udarbejde attester, redegørelser og rapporter, som dokumenterer, at vurderingerne er blevet foretaget.
8. Det skal sikres, at overensstemmelsesvurderingsorganet, dets øverste ledelse og det personale, der er ansvarligt for at foretage overensstemmelsesvurderingsopgaverne, arbejder uvildigt.
Aflønningen af den øverste ledelse og det personale, der er ansvarligt for at foretage overensstemmelsesvurderingsopgaverne, må ikke være afhængig af antallet af foretagne vurderinger eller af resultatet af disse vurderinger.
9. Overensstemmelsesvurderingsorganet skal tegne en ansvarsforsikring, medmindre det civilretlige ansvar ifølge nationale retsregler dækkes af staten, eller medlemsstaten selv er direkte ansvarlig for overensstemmelsesvurderingen.
10. Overensstemmelsesvurderingsorganets personale har tavshedspligt med hensyn til alle oplysninger, det kommer i besiddelse af ved udførelsen af sine opgaver i henhold til bilag III eller enhver bestemmelse i en national lov, som gennemfører det, undtagen over for de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor aktiviteterne udføres. Ejendomsrettigheder skal beskyttes.
11. Overensstemmelsesvurderingsorganet skal deltage i eller sikre, at dets personale, der er ansvarligt for at foretage overensstemmelsesvurderingsopgaverne, er orienteret om de relevante standardiseringsaktiviteter og aktiviteterne i den koordineringsgruppe af bemyndigede organer, der er nedsat i henhold til den relevante EU-harmoniseringslovgivning, og skal som generelle retningslinjer anvende de administrative afgørelser og dokumenter, som er resultatet af den nævnte gruppes arbejde.
Artikel 29
Overensstemmelsesformodning for overensstemmelsesvurderingsorganer
Hvis et overensstemmelsesvurderingsorgan dokumenterer, at det opfylder kriterierne i de relevante harmoniserede standarder eller dele heraf, hvortil der er offentliggjort en reference i Den Europæiske Unions Tidende, formodes det at opfylde kravene i artikel 28, for så vidt som de gældende harmoniserede standarder dækker disse krav.
Artikel 30
Bemyndigede organers overdragelse af opgaver til underentreprenører eller dattervirksomheder
1. Hvis et bemyndiget organ giver bestemte opgaver i forbindelse med overensstemmelsesvurderingen i underentreprise eller anvender en dattervirksomhed, skal det sikre, at underentreprenøren eller dattervirksomheden opfylder kravene i artikel 28, og underrette den bemyndigende myndighed herom.
2. Det bemyndigede organ har det fulde ansvar for de opgaver, der udføres af underentreprenører eller dattervirksomheder, uanset hvor disse er etableret.
3. Aktiviteter kan kun gives i underentreprise eller udføres af en dattervirksomhed, hvis kunden har givet sit samtykke.
4. Det bemyndigede organ skal kunne stille de relevante dokumenter vedrørende vurderingen af underentreprenørens eller dattervirksomhedens kvalifikationer og det arbejde, som de har udført i henhold til bilag III, til rådighed for den bemyndigende myndighed.
Artikel 31
Ansøgning om notifikation
1. Et overensstemmelsesvurderingsorgan skal indgive en ansøgning om notifikation til den bemyndigende myndighed i den medlemsstat, hvor det er etableret.
2. Ansøgningen om notifikation skal ledsages af en beskrivelse af de overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, det eller de overensstemmelsesvurderingsmoduler og det eller de eksplosivstoffer, som organet hævder at være kompetent til, samt af et eventuelt akkrediteringscertifikat udstedt af et nationalt akkrediteringsorgan, hvorved det attesteres, at overensstemmelsesvurderingsorganet opfylder kravene i artikel 28.
3. Hvis det pågældende overensstemmelsesvurderingsorgan ikke kan forelægge et akkrediteringscertifikat, forelægger det den bemyndigende myndighed al den dokumentation, der er nødvendig for at kontrollere, anerkende og regelmæssigt overvåge, at det opfylder kravene i artikel 28.
Artikel 32
Notifikationsprocedure
1. De bemyndigende myndigheder må kun notificere overensstemmelsesvurderingsorganer, som opfylder kravene i artikel 28.
2. De skal underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater ved hjælp af det elektroniske notifikationsværktøj, der er udviklet og forvaltes af Kommissionen.
3. Notifikationen skal indeholde fyldestgørende oplysninger om overensstemmelsesvurderingsaktiviteterne, det eller de pågældende overensstemmelsesvurderingsmoduler og det eller de pågældende eksplosivstoffer og den relevante attestering af kompetencen.
4. Hvis en notifikation ikke er baseret på et akkrediteringscertifikat som omhandlet i artikel 31, stk. 2, skal den bemyndigende myndighed forelægge Kommissionen og de øvrige medlemsstater den dokumentation, der attesterer overensstemmelsesvurderingsorganets kompetence, og oplysninger om de ordninger, der er indført til sikring af, at der regelmæssigt føres tilsyn med organet, og at organet også for fremtiden vil opfylde de i artikel 28 fastsatte krav.
5. Det pågældende organ må kun udføre aktiviteter som bemyndiget organ, hvis Kommissionen og de øvrige medlemsstater ikke har gjort indsigelse inden for to uger efter en notifikation baseret på et akkrediteringscertifikat og inden for to måneder efter en notifikation, der ikke er baseret på et akkrediteringscertifikat.
Kun et sådant organ anses for at være et bemyndiget organ i dette direktiv.
6. Den bemyndigende myndighed skal underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om eventuelle relevante efterfølgende ændringer af notifikationen.
Artikel 33
Identifikationsnumre for og lister over bemyndigede organer
1. Kommissionen skal tildele de bemyndigede organer et identifikationsnummer.
Hvert bemyndiget organ tildeles kun et identifikationsnummer, også selv om organet er bemyndiget i henhold til flere EU-retsakter.
2. Kommissionen offentliggør listen over organer, der er bemyndiget i henhold til dette direktiv, herunder de identifikationsnumre, de er blevet tildelt, og de aktiviteter, til hvilke de er bemyndiget.
Kommissionen sikrer, at listen ajourføres.
Artikel 34
Ændringer af notifikationen
1. Hvis en bemyndigende myndighed har konstateret eller er blevet orienteret om, at et bemyndiget organ ikke længere opfylder kravene i artikel 28, eller at det ikke opfylder sine forpligtelser, skal den bemyndigende myndighed begrænse, suspendere eller inddrage notifikationen, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt afhængigt af, i hvor alvorlig grad organet ikke opfylder disse krav eller forpligtelser. Den skal straks underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.
2. Hvis en notifikation begrænses, suspenderes eller inddrages, eller hvis det bemyndigede organ har indstillet sine aktiviteter, skal den bemyndigende medlemsstat træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at dette organs sager enten behandles af et andet bemyndiget organ eller står til rådighed for de ansvarlige bemyndigende myndigheder og markedsovervågningsmyndigheder efter disses anmodning.
Artikel 35
Anfægtelse af bemyndigede organers kompetence
1. Kommissionen skal undersøge alle sager, hvor den tvivler på et bemyndiget organs kompetence eller på, at et bemyndiget organ fortsat opfylder de krav og forpligtelser, der påhviler det, og tilfælde, hvor den bliver gjort opmærksom på en sådan tvivl.
2. Den bemyndigende medlemsstat skal efter anmodning forelægge Kommissionen alle oplysninger om grundlaget for notifikationen eller det bemyndigede organs fortsatte kompetence.
3. Kommissionen skal sikre, at alle følsomme oplysninger, den indhenter som led i sine undersøgelser, behandles fortroligt.
4. Hvis Kommissionen konstaterer, at et bemyndiget organ ikke eller ikke længere opfylder kravene vedrørende sin notifikation, skal den vedtage en gennemførelsesretsakt, der anmoder den bemyndigende medlemsstat om at træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger, herunder om nødvendigt inddragelse af notifikationen.
Gennemførelsesretsakten vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 49, stk. 2.
Artikel 36
Proceduremæssige forpligtelser for bemyndigede organer
1. Bemyndigede organer skal foretage overensstemmelsesvurdering i overensstemmelse med de overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der er fastsat i bilag III.
2. Overensstemmelsesvurderingerne skal foretages i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, således at de erhvervsdrivende ikke pålægges unødige byrder. Overensstemmelsesvurderingsorganerne skal udføre deres aktiviteter under behørig hensyntagen til de berørte virksomheders størrelse, den sektor, som de opererer inden for, og deres struktur, til kompleksitetsgraden af den pågældende produktteknologi, og til produktionsprocessens masse- eller seriemæssige karakter.
I denne forbindelse skal de dog respektere den grad af stringens og det beskyttelsesniveau, der kræves for eksplosivstoffets overholdelse af dette direktiv.
3. Hvis et bemyndiget organ finder, at de væsentlige sikkerhedskrav, der er fastsat i bilag II eller i de dertil svarende harmoniserede standarder eller andre tekniske specifikationer, ikke er opfyldt af fabrikanten, skal det anmode fabrikanten om at træffe passende afhjælpende foranstaltninger og udsteder ikke overensstemmelsesattest.
4. Hvis et bemyndiget organ i forbindelse med overensstemmelsesovervågning, efter at der allerede er blevet udstedt en attest, finder, at et eksplosivstof ikke længere opfylder kravene, skal det anmode fabrikanten om at træffe passende afhjælpende foranstaltninger og om nødvendigt suspendere eller inddrage attesten.
5. Hvis der ikke træffes afhjælpende foranstaltninger, eller hvis disse ikke har den ønskede virkning, skal det bemyndigede organ begrænse, suspendere eller inddrage eventuelle attester, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt.
Artikel 37
Appel af afgørelser truffet af bemyndigede organer
Medlemsstaterne sikrer, at de bemyndigede organers afgørelser kan appelleres.
Artikel 38
Oplysningskrav for bemyndigede organer
1. De bemyndigede organer skal oplyse den bemyndigende myndighed om:
a)
tilfælde, hvor udstedelse af en attest er blevet nægtet, samt begrænsninger, suspenderinger eller inddragelser af attester
b)
forhold, der har indflydelse på omfanget af eller betingelserne for notifikationen
c)
anmodninger om oplysninger om udførte overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, som de har modtaget fra markedsovervågningsmyndighederne
d)
efter anmodning, overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, der er udført inden for det område, hvor de er bemyndiget, og enhver anden aktivitet, der er udført, herunder grænseoverskridende aktiviteter og underentreprise.
2. Bemyndigede organer skal give de øvrige organer, der er bemyndiget i henhold til dette direktiv, og som udfører lignende overensstemmelsesvurderingsaktiviteter og dækker samme eksplosivstoffer, relevante oplysninger om spørgsmål vedrørende negative og, efter anmodning, positive overensstemmelsesvurderingsresultater.
Artikel 39
Erfaringsudveksling
Kommissionen sørger for, at der foregår erfaringsudveksling mellem medlemsstaternes nationale myndigheder med ansvar for notifikationspolitik.
Artikel 40
Koordinering af bemyndigede organer
Kommissionen sikrer, at der etableres passende koordinering og samarbejde mellem organer, der er notificeret i henhold til dette direktiv, og at denne koordinering og dette samarbejde fungerer efter hensigten i form af sektorielle grupper af bemyndigede organer.
Medlemsstaterne sikrer, at de organer, de har notificeret, enten direkte eller gennem udpegede repræsentanter deltager i arbejdet i den pågældende gruppe.
KAPITEL 6
OVERVÅGNING AF EU-MARKEDET, KONTROL AF EKSPLOSIVSTOFFER, DER INDFØRES PÅ EU-MARKEDET OG BESKYTTELSESPROCEDURER PÅ EU-PLAN
Artikel 41
Overvågning af EU-markedet og kontrol af eksplosivstoffer, der indføres på EU-markedet
Artikel 16-29 i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse på eksplosivstoffer.
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at eksplosivstoffer kun kan bringes i omsætning, hvis de ved korrekt opbevaring og anvendelse i overensstemmelse med deres formål ikke frembyder nogen risiko for personers sundhed eller sikkerhed.
Artikel 42
Procedure i tilfælde af eksplosivstoffer, der udgør en risiko på nationalt plan
1. Hvis markedsovervågningsmyndighederne i en af medlemsstaterne har tilstrækkelig grund til at antage, at et eksplosivstof udgør en risiko for personers sundhed eller sikkerhed eller for ejendom eller miljøet, skal de foretage en evaluering af det pågældende eksplosivstof omfattende alle de relevante krav, der er fastlagt i dette direktiv. De berørte erhvervsdrivende skal med henblik herpå samarbejde med markedsovervågningsmyndighederne på enhver nødvendig måde.
Hvis markedsovervågningsmyndighederne i forbindelse med den i første afsnit omhandlede evaluering konstaterer, at eksplosivstoffet ikke opfylder kravene i dette direktiv, skal de straks anmode den pågældende erhvervsdrivende om at træffe alle passende afhjælpende foranstaltninger for at bringe eksplosivstoffet i overensstemmelse med disse krav eller for at trække eksplosivstoffet tilbage fra markedet eller kalde det tilbage inden for en rimelig tidsfrist, som de fastsætter i forhold til risikoens art.
Markedsovervågningsmyndighederne skal underrette det relevante bemyndigede organ herom.
Artikel 21 i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse på de i dette stykkes andet afsnit omhandlede foranstaltninger.
2. Hvis markedsovervågningsmyndighederne konstaterer, at den manglende overensstemmelse med kravene ikke er begrænset til medlemsstatens område, skal de underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultaterne af evalueringen og om de foranstaltninger, de har pålagt den erhvervsdrivende at træffe.
3. Den erhvervsdrivende skal sikre, at der træffes alle passende afhjælpende foranstaltninger over for alle de pågældende eksplosivstoffer, som han har gjort tilgængeligt på EU-markedet.
4. Hvis den pågældende erhvervsdrivende inden for den frist, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, ikke træffer passende afhjælpende foranstaltninger, skal markedsovervågningsmyndighederne træffe de nødvendige foreløbige foranstaltninger for at forbyde eller begrænse tilgængeliggørelsen af eksplosivstoffet på det nationale marked eller for at trække eksplosivstoffet tilbage fra markedet eller for at kalde det tilbage.
Markedsovervågningsmyndighederne underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om sådanne foranstaltninger.
5. De i stk. 4, andet afsnit, omhandlede oplysninger skal indeholde alle tilgængelige oplysninger, særlig hvad angår de nødvendige data til identifikation af det eksplosivstof, der ikke opfylder kravene, eksplosivstoffets oprindelse, arten af den påståede manglende opfyldelse af kravene og af den pågældende risiko, arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger samt de synspunkter, som den relevante erhvervsdrivende har fremsat. Markedsovervågningsmyndighederne skal navnlig oplyse, om den manglende overensstemmelse med kravene skyldes:
a)
at eksplosivstoffet ikke opfylder kravene vedrørende personers sundhed eller sikkerhed eller beskyttelsen af ejendom eller miljøet eller
b)
mangler ved de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 19, og som danner grundlag for overensstemmelsesformodningen.
6. De øvrige medlemsstater ud over den medlemsstat, der har indledt proceduren i denne artikel, skal straks underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de trufne foranstaltninger og om yderligere oplysninger, som de måtte råde over, om det pågældende eksplosivstofs manglende overensstemmelse med kravene, og om deres indsigelser, hvis de ikke er indforstået med den trufne nationale foranstaltning.
7. Hvis der ikke inden for tre måneder efter modtagelsen af de i stk. 4, andet afsnit, omhandlede oplysninger er blevet gjort indsigelse af en medlemsstat eller Kommissionen mod en foreløbig foranstaltning truffet af en medlemsstat, anses foranstaltningen for at være berettiget.
8. Medlemsstaterne skal sikre, at der straks træffes de fornødne restriktive foranstaltninger, såsom tilbagetrækning fra markedet, med hensyn til det pågældende eksplosivstof.
Artikel 43
Beskyttelsesprocedure på EU-plan
1. Hvis der efter afslutningen af proceduren i artikel 42, stk. 3 og 4, gøres indsigelse mod en medlemsstats nationale foranstaltning, eller hvis Kommissionen finder, at den nationale foranstaltning er i modstrid med EU-lovgivningen, skal Kommissionen straks drøfte spørgsmålet med medlemsstaterne og den eller de pågældende erhvervsdrivende og vurdere den nationale foranstaltning. På grundlag af resultaterne af denne vurdering skal Kommissionen vedtage en gennemførelsesretsakt, hvorved det fastslås, hvorvidt den nationale foranstaltning er berettiget eller ej.
Kommissionen retter sin afgørelse til alle medlemsstaterne og meddeler den straks til disse samt til den eller de relevante erhvervsdrivende.
2. Hvis den nationale foranstaltning anses for at være berettiget, skal samtlige medlemsstater træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det eksplosivstof, der ikke er i overensstemmelse med kravene, trækkes tilbage fra deres marked, og underrette Kommissionen herom. Hvis den nationale foranstaltning anses for ikke at være berettiget, skal den pågældende medlemsstat trække foranstaltningen tilbage.
3. Hvis den nationale foranstaltning anses for at være berettiget, og hvis eksplosivstoffets manglende overensstemmelse med kravene tilskrives mangler ved de harmoniserede standarder som omhandlet i dette direktivs artikel 42, stk. 5, litra b), anvender Kommissionen den ved artikel 11 i forordning (EU), nr. 1025/2012 fastsatte procedure.
Artikel 44
Eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med kravene, men som udgør en risiko
1. Hvis en medlemsstat efter at have foretaget en vurdering i henhold til artikel 42, stk. 1, finder, at et eksplosivstof, selv om den opfylder kravene i dette direktiv, udgør en risiko for personers sundhed eller sikkerhed eller for ejendom eller miljøet, pålægger den pågældende erhvervsdrivende at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det pågældende et eksplosivstof, når det bringes i omsætning, ikke længere udgør en risiko, eller for at trække det tilbage fra markedet eller kalde det tilbage inden for en rimelig tidsfrist, som den fastsætter i forhold til risikoens art.
2. Den erhvervsdrivende skal sikre, at der træffes afhjælpende foranstaltninger over for alle de pågældende eksplosivstoffer, som han har gjort tilgængelige på EU-markedet.
3. Medlemsstaten underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater. Underretningen skal indeholde alle tilgængelige oplysninger, særlig hvad angår de nødvendige data til identifikation af det pågældende eksplosivstof, dets oprindelse og forsyningskæden, arten af den pågældende risiko og arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger.
4. Kommissionen drøfter straks spørgsmålet med medlemsstaterne og den eller de pågældende erhvervsdrivende og foretager en vurdering af de trufne nationale foranstaltninger. På grundlag af resultaterne af denne vurdering træffer Kommissionen ved gennemførelsesretsakter afgørelse om, hvorvidt den nationale foranstaltning er berettiget eller ej, og foreslår om nødvendigt passende foranstaltninger.
De gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i nærværende stykkes første afsnit, vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 49, stk. 3.
I særligt hastende og behørigt begrundede tilfælde, der vedrører beskyttelse af personers sikkerhed og sundhed eller beskyttelsen af ejendom og miljøet, vedtager Kommissionen efter proceduren i artikel 49, stk. 4, gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks.
5. Kommissionen retter sin afgørelse til alle medlemsstaterne og meddeler den straks til disse samt til den eller de relevante erhvervsdrivende.
Artikel 45
Formel manglende overensstemmelse med kravene
1. Uanset artikel 42 skal en medlemsstat, hvis den konstaterer et af følgende forhold, pålægge den pågældende erhvervsdrivende at bringe den manglende overensstemmelse med kravene til ophør:
a)
CE-mærkningen er anbragt i strid med artikel 30 i forordning (EF) nr. 765/2008 eller med artikel 23 i dette direktiv
b)
der er ikke anbragt nogen CE-mærkning
c)
identifikationsnummeret på det bemyndigede organ, hvis et sådant organ deltager i produktionskontrolfasen, er anbragt i strid med artikel 23, eller er ikke anbragt
d)
der er ikke udarbejdet en EU-overensstemmelseserklæring
e)
EU-overensstemmelseserklæringen er ikke udarbejdet korrekt
f)
den tekniske dokumentation mangler eller er ufuldstændig
g)
de i artikel 5, stk. 5, eller artikel 7, stk. 3, omhandlede oplysninger mangler, er fejlagtige eller ufuldstændige
h)
et eller flere af de øvrige administrative krav i artikel 5 eller 7 er ikke opfyldt.
2. Hvis der fortsat er tale om manglende overensstemmelse som omhandlet i stk. 1, skal den pågældende medlemsstat træffe alle nødvendige foranstaltninger for at begrænse eller forbyde, at eksplosivstoffet gøres tilgængeligt på markedet, eller sikre, at det kaldes tilbage eller trækkes tilbage fra markedet.
KAPITEL 7
DELEGEREDE BEFØJELSER, GENNEMFØRELSESBEFØJELSER OG UDVALG
Artikel 46
Delegerede beføjelser
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 47 med henblik på ajourføring af bilag I for at bringe det i overensstemmelse med De Forenede Nationers henstillinger vedrørende transport af farligt gods.
Artikel 47
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 46, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 18. april 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 46 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 46 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen kan forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 48
Gennemførelsesretsakter
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med henblik på at udarbejde de tekniske ordninger for anvendelsen af artikel 11, navnlig standarddokumentet, der skal anvendes.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 49, stk. 3.
Artikel 49
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Eksplosivstoffer til Civil Brug. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011, sammenholdt med dennes artikel 5.
5. Kommissionen hører dette udvalg om alle spørgsmål, for hvilke høring af sektoreksperter er påkrævet i henhold til forordning (EU) nr. 1025/2012 eller anden EU-lovgivning.
Udvalget kan endvidere undersøge alle spørgsmål vedrørende anvendelsen af dette direktiv, der rejses af formanden eller af en repræsentant for en medlemsstat, i overensstemmelse med dets forretningsorden.
KAPITEL 8
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 50
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for erhvervsdrivendes overtrædelse af de bestemmelser i national ret, der vedtages i medfør af dette direktiv, og træffer enhver fornøden foranstaltning til at sikre, at de håndhæves. Sådanne bestemmelser kan omfatte strafferetlige sanktioner for alvorlige overtrædelser.
Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.
Artikel 51
Overgangsbestemmelser
1. Medlemsstaterne må ikke forhindre tilgængeliggørelse på markedet af eksplosivstoffer, der er omfattet af direktiv 93/15/EØF, som er i overensstemmelse med dette direktiv, og som blev bragt i omsætning inden den 20. april 2016.
2. Attester udstedt i henhold til direktiv 93/15/EØF, forbliver gyldige efter nærværende direktiv.
3. Kommissionens direktiv 2008/43/EF af 4. april 2008 om oprettelse i henhold til Rådets direktiv 93/15/EØF om oprettelse af et system til id-mærkning og sporing af eksplosivstoffer til civil brug (14) skal fortsat finde anvendelse, indtil det erstattes af foranstaltningerne vedtaget i henhold til nærværende direktivs artikel 15.
Artikel 52
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 19. april 2016 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme artikel 2, nr. 2, nr. 7-13 og nr. 15-24, artikel 3-10, artikel 14, stk. 1, artikel 15 og 16, artikel 20, litra a), nr. i), artikel 21-27, artikel 28, stk. 1-4, stk. 6-7 og stk. 10-11, artikel 29-45, artikel 50 og 51 og bilag III og IV. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
De anvender disse love og bestemmelser fra den 20. april 2016.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De skal også indeholde oplysning om, at henvisninger i gældende love og administrative bestemmelser til det direktiv, der ophæves ved nærværende direktiv, gælder som henvisninger til nærværende direktiv. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen og træffer bestemmelse om affattelsen af den nævnte oplysning.
2. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 53
Ophævelse
Direktiv 93/15/EØF som ændret ved de forordninger, der er nævnt i bilag V, del A, og direktiv 2004/57/EF ophæves med virkning fra den 20. april 2016, uden at det berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag V, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelsesdatoer for direktiverne.
Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag VI.
Artikel 54
Ikrafttræden og anvendelse
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1, artikel 2, nr. 1, nr. 3-6 og nr. 14, artikel 11, 12 og 13, artikel 14, stk. 2, artikel 17-19, artikel 20, litra a) nr. ii)-iv), og litra b), artikel 28, stk. 5, 8 og 9, artikel 46, 47, 48 og 49 og bilag I, II, V og VI anvendes fra den 20. april 2016.
Artikel 55
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 26. februar 2014.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/28/EU
ze dne 26. února 2014
o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání výbušnin pro civilní použití na trh a dozoru nad nimi (přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 93/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití (3) byla podstatně změněna (4). Vzhledem k tomu, že je třeba provést další změny, měla by být uvedená směrnice z důvodu přehlednosti přepracována.
(2)
V této směrnici je nutno upřesnit, že určité předměty byly podle doporučení OSN pro přepravu nebezpečných věcí identifikovány jako pyrotechnické výrobky nebo střelivo, a nespadají tudíž do oblasti působnosti této směrnice. Směrnice Komise 2004/57/ES ze dne 23. dubna 2004 o identifikaci pyrotechnických předmětů a některého střeliva pro účely směrnice Rady 93/15/EHS o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití (5) by tedy měla být zrušena.
(3)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (6), stanoví pravidla pro akreditaci subjektů posuzování shody, rámec pro dozor nad trhem s výrobky a pro kontroly výrobků ze třetích zemí a obecné zásady označení CE.
(4)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh (7) stanoví společné zásady a referenční ustanovení, jež se mají použít napříč odvětvovými právními předpisy s cílem poskytnout ucelený základ pro revizi nebo přepracování uvedených právních předpisů. Směrnice 93/15/EHS by tedy měla být upravena tak, aby byla v souladu s uvedeným rozhodnutím.
(5)
Bezpečnost během skladování se řídí směrnicí Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (8), která stanoví bezpečnostní požadavky na zařízení, ve kterých se nacházejí výbušné látky. Bezpečnost výbušnin během přepravy je upravena mezinárodními úmluvami a dohodami, mezi něž rovněž patří doporučení OSN pro přepravu nebezpečných věcí. Tyto aspekty by tudíž neměly být zahrnuty do působnosti této směrnice.
(6)
Pyrotechnické výrobky vyžadují vhodná opatření pro zajištění ochrany konečných uživatelů a bezpečnosti veřejnosti. Na pyrotechnické výrobky se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/29/EU ze dne 12. června 2013 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání pyrotechnických výrobků na trh (9). Proto by se tato směrnice na pyrotechnické výrobky neměla vztahovat.
(7)
Oblast působnosti této směrnice by měla zahrnovat střelivo, avšak pouze pokud jde o pravidla kontroly předávání a souvisejících činností. Vzhledem k tomu, že střelivo je předáváno za podobných podmínek jako u zbraní, je nutno předávání střeliva podřídit podobným ustanovením, jako jsou ustanovení vztahující se na zbraně, jak je stanoví směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní (10).
(8)
Tato směrnice by se měla vztahovat na všechny formy dodávání výbušnin, včetně prodeje na dálku.
(9)
Definice výbušnin, na něž se vztahuje tato směrnice, by měla být založena na definici těchto výrobků v doporučeních OSN pro přepravu nebezpečných věcí.
(10)
Pro zajištění volného pohybu výbušnin je třeba harmonizovat právní předpisy týkající se dodávání výbušnin na trh.
(11)
Odpovědnost za soulad výbušnin s touto směrnicí by měly nést hospodářské subjekty podle své úlohy v dodavatelském řetězci, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany veřejných zájmů, jako je zdraví a bezpečnost osob a veřejná bezpečnost, jakož i spravedlivá hospodářská soutěž na trhu Unie.
(12)
Všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce by měly přijmout vhodná opatření, která zajistí, aby na trh dodávaly pouze výbušniny, které jsou ve shodě s touto směrnicí. Je nezbytné stanovit jasné a přiměřené rozdělení povinností odpovídající úloze jednotlivých hospodářských subjektů v dodavatelském a distribučním řetězci.
(13)
Pro usnadnění komunikace mezi hospodářskými subjekty, orgány dozoru nad trhem a konečnými uživateli by měly členské státy podněcovat hospodářské subjekty k tomu, aby kromě poštovní adresy uváděly také adresu webových stránek.
(14)
Vzhledem k tomu, že výrobce zná podrobně proces navrhování a výroby, má nejlepší možnosti provést postup posuzování shody. Posuzování shody by tedy mělo zůstat výhradně povinností výrobce.
(15)
Je nezbytné zajistit, aby výbušniny ze třetích zemí vstupující na trh Unie byly v souladu s touto směrnicí, a zejména aby je jejich výrobci podrobili řádným postupům posuzování shody. Mělo by být proto stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby výbušniny, které uvádějí na trh, byly v souladu s požadavky této směrnice a aby na trh neuváděli výbušniny, které s těmito požadavky v souladu nejsou či které představují riziko. Mělo by být rovněž stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby byly provedeny postupy posuzování shody a aby označení výbušnin a dokumentace vypracovaná výrobci byly k dispozici ke kontrole prováděné příslušnými vnitrostátními orgány.
(16)
Distributor dodává výbušninu na trh poté, co ji na trh uvedl výrobce nebo dovozce, a měl by jednat s náležitou péčí, aby zajistil, že jeho nakládání s danou výbušninou neovlivní nepříznivě její soulad.
(17)
Každý hospodářský subjekt, který buď uvede výbušninu na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou, nebo ji upraví tak, že to může ovlivnit soulad s touto směrnicí, by měl být považován za výrobce a měl by převzít povinnosti výrobce.
(18)
Vzhledem k tomu, že jsou distributoři a dovozci blízko trhu, měli by být zapojeni do úkolů dozoru nad trhem, které provádějí příslušné vnitrostátní orgány, a měli by být připraveni aktivně se zúčastnit a poskytovat těmto orgánům všechny nezbytné informace týkající se dotčené výbušniny.
(19)
Mají-li být ve všech etapách dodavatelského řetězce uchovány přesné a úplné záznamy týkající se výbušnin, je důležitá jednoznačná identifikace výbušnin. To by umožnilo identifikovat a zpětně vysledovat výbušninu od místa, kde byla vyrobena, přes místo uvedení na trh až po jejího konečného uživatele a užití, čímž by se zabránilo zneužívání a krádežím a orgánům pro vymáhání právních předpisů pomohlo sledovat původ ztracených nebo ukradených výbušnin. Účinný systém zpětné vysledovatelnosti také usnadňuje orgánům dozoru nad trhem jejich úkol vysledovat hospodářské subjekty, které dodaly na trh nevyhovující výbušniny. Pokud hospodářské subjekty uchovávají informace podle této směrnice pro účely identifikace jiných hospodářských subjektů, neměly by mít povinnost aktualizovat tyto informace o jiných hospodářských subjektech, které jim dodaly výbušninu nebo kterým dodaly výbušninu.
(20)
Ve snaze chránit zdraví a bezpečnost osob, majetek a životní prostředí by se ustanovení této směrnice týkající se dodávání na trh měla omezit na stanovení základních požadavků na bezpečnost výbušnin. Aby se usnadnilo posuzování shody s těmito požadavky, je nezbytné stanovit předpoklad shody pro výbušniny, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami přijatými v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 ze dne 25. října 2012 o evropské normalizaci (11) za účelem stanovení podrobných technických specifikací těchto požadavků.
(21)
Nařízení (EU) č. 1025/2012 stanoví postup pro námitky proti harmonizovaným normám, pokud tyto normy nesplňují v plné míře požadavky této směrnice.
(22)
Ve snaze umožnit hospodářským subjektům prokázat a příslušným orgánům zajistit, že výbušniny dodávané na trh splňují základní bezpečnostní požadavky, je nezbytné stanovit postupy posuzování shody. Rozhodnutí č. 768/2008/ES stanoví moduly postupů posuzování shody od nejmírnějšího po nejpřísnější podle míry souvisejícího rizika a požadované úrovně bezpečnosti. Pro účely zajištění souladu mezi odvětvími, jakož i s cílem vyhnout se ad hoc variantám by postupy posuzování shody měly být zvoleny z těchto modulů. S ohledem na své specifické vlastnosti a související rizika by výbušniny měly být vždy v rámci posuzování shody ověřeny třetí stranou.
(23)
Výrobci by měli vypracovat EU prohlášení o shodě, ve kterém poskytnou informace požadované podle této směrnice o shodě výbušniny s touto směrnicí a ostatními příslušnými harmonizačními právními předpisy Unie.
(24)
Aby byl zajištěn skutečný přístup k informacím pro účely dozoru nad trhem, měly by být informace, které jsou nutné ke zjištění všech příslušných aktů Unie, dostupné v jediném EU prohlášení o shodě. Za účelem snížení administrativní zátěže hospodářských subjektů může mít toto jediné EU prohlášení o shodě podobu složky tvořené příslušnými jednotlivými prohlášeními o shodě.
(25)
Označení CE, které vyjadřuje shodu výbušniny, je viditelným výsledkem celého postupu zahrnujícího posuzování shody v širším smyslu. Obecné zásady, kterými se označení CE řídí, jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 765/2008. V této směrnici by měla být stanovena pravidla týkající se umisťování označení CE.
(26)
Postupy posuzování shody stanovené v této směrnici vyžadují zapojení subjektů posuzování shody, které členské státy oznámily Komisi.
(27)
Zkušenosti ukázaly, že kritéria stanovená ve směrnici 93/15/EHS, jež musí subjekty posuzování shody splnit, aby mohly být oznámeny Komisi, nedostačují k zajištění toho, aby tyto subjekty vykonávaly svou činnost na stejně vysoké úrovni výkonnosti v celé Unii. Je však nezbytné, aby všechny oznámené subjekty vykonávaly své povinnosti na stejné úrovni a za podmínek rovné hospodářské soutěže. K tomu je třeba stanovit povinné požadavky na subjekty posuzování shody, které si přejí být oznámeny za účelem poskytování služeb posuzování shody.
(28)
Za účelem zajištění jednotné úrovně kvality posuzování shody je také nutné stanovit požadavky, které musí splnit oznamující orgány a ostatní subjekty zapojené do posuzování, oznamování a kontroly oznámených subjektů.
(29)
Pokud subjekt posuzování shody prokáže, že splňuje kritéria stanovená harmonizovanými normami, mělo by se předpokládat, že splňuje příslušné požadavky stanovené v této směrnici.
(30)
Systém stanovený v této směrnici by měl být doplněn akreditačním systémem stanoveným v nařízení (ES) č. 765/2008. Vzhledem k tomu, že akreditace je základním prostředkem ověřování způsobilosti subjektů posuzování shody, měla by být rovněž používána pro účely oznamování.
(31)
Transparentní akreditaci stanovenou v nařízení (ES) č. 765/2008, zajišťující nezbytnou míru důvěry v certifikáty shody, by měly vnitrostátní veřejné orgány v Unii považovat za přednostní způsob prokázání odborné způsobilosti subjektů posuzování shody. Vnitrostátní orgány se však mohou domnívat, že mají vhodné prostředky, aby toto hodnocení prováděly samy. V takovém případě by měly za účelem zajištění odpovídající úrovně důvěryhodnosti hodnocení prováděných jinými vnitrostátními orgány poskytnout Komisi a ostatním členským státům potřebné doklady, které prokazují, že hodnocené subjekty posuzování shody splňují příslušné regulační požadavky.
(32)
Subjekty posuzování shody často zadávají část svých činností souvisejících s posuzováním shody subdodavatelům nebo dceřiným společnostem. V zájmu zachování úrovně ochrany požadované pro výbušniny, které mají být uvedeny na trh Unie, je nezbytné, aby subdodavatelé a dceřiné společnosti provádějící posuzování shody splňovali při plnění úkolů posuzování shody stejné požadavky jako oznámené subjekty. Je proto důležité, aby se posuzování způsobilosti a výkonnosti subjektů posuzování shody, jež mají být oznámeny, a kontrola oznámených subjektů týkaly rovněž činností, které vykonávají subdodavatelé a dceřiné společnosti.
(33)
Je nezbytné zvýšit účinnost a transparentnost postupu oznamování, a zejména ho přizpůsobit novým technologiím a umožnit tak oznamování on-line.
(34)
Vzhledem k tomu, že oznámené subjekty mohou své služby nabízet na území celé Unie, je vhodné dát ostatním členským státům a Komisi možnost vznést námitky týkající se oznámeného subjektu. Je proto důležité stanovit dobu, během níž bude možné vyjasnit veškeré pochyby nebo obavy týkající se způsobilosti subjektů posuzování shody, dříve než začnou fungovat jako oznámené subjekty.
(35)
Z důvodu konkurenceschopnosti je zásadně důležité, aby oznámené subjekty používaly postupy posuzování shody, aniž by zbytečně zatěžovaly hospodářské subjekty. Ze stejného důvodu a v zájmu zajištění rovného zacházení s hospodářskými subjekty je třeba zajistit jednotné technické používání postupů posuzování shody. Toho lze nejlépe dosáhnout vhodnou koordinací a spoluprací mezi oznámenými subjekty.
(36)
V zájmu právní jistoty je nezbytné objasnit, že se na výbušniny vztahují pravidla týkající se dozoru nad trhem Unie a kontroly výrobků vstupujících na trh Unie stanovená v nařízení (ES) č. 765/2008. Tato směrnice by neměla členským státům bránit, aby si samy zvolily příslušné orgány, které tyto úkoly budou provádět.
(37)
Členské státy by měly přijmout veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby výbušniny mohly být uváděny na trh pouze za podmínky, že - jsou-li řádně skladovány a použity k určenému účelu nebo jsou použity způsobem, který lze rozumně předvídat - neohrožují zdraví a bezpečnost osob. Neplnění základních bezpečnostních požadavků stanovených v této směrnici by se u výbušnin mělo posuzovat pouze za podmínek používání, které lze rozumně předvídat, tedy používání, které může vyplývat z dovoleného a snadno předvídatelného lidského chování.
(38)
Stávající systém by měl být doplněn postupem, na jehož základě jsou zúčastněné strany informovány o plánovaných opatřeních, pokud jde o výbušniny představující riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob nebo pro majetek nebo životní prostředí. Tento postup by měl rovněž orgánům dozoru nad trhem umožnit, aby ve spolupráci s příslušnými hospodářskými subjekty začaly jednat co nejdříve, pokud jde o uvedené výbušniny.
(39)
Pokud členské státy a Komise souhlasí, že opatření přijaté členským státem je důvodné, neměl by se vyžadovat žádný další zásah Komise, kromě případů, kdy lze nesoulad s právními předpisy přisuzovat nedostatkům v harmonizované normě.
(40)
Členským státům by v případech vážného ohrožení veřejné bezpečnosti nebo útoku na veřejnou bezpečnost v důsledku nezákonného držení nebo používání výbušnin nebo střeliva za určitých podmínek mělo být povoleno odchýlit se od této směrnice, pokud jde o předávání výbušnin a střeliva, aby se zabránilo tomuto nezákonnému držení nebo používání.
(41)
Je nutné vytvořit mechanismy správní spolupráce mezi příslušnými orgány členských států. Příslušné orgány by proto měly svůj přístup založit na nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních nebo zemědělských předpisů (12).
(42)
Tato směrnice by se neměla dotýkat pravomoci členských států přijímat opatření nutná pro zabránění nezákonnému obchodu s výbušninami a střelivem.
(43)
Za účelem dosažení cílů této směrnice by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o opatření Unie, jimiž se tato směrnice přizpůsobuje doporučením OSN pro přepravu nebezpečných věcí. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(44)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (13).
(45)
Pro přijímání prováděcích aktů požadujících, aby oznamující členský stát přijal nezbytná nápravná opatření ve vztahu k oznámeným subjektům, které nesplňují nebo již nesplňují požadavky pro své oznámení, by se měl použít poradní postup.
(46)
Pro přijímání prováděcích aktů, kterými se stanoví praktické aspekty provozu systému jednoznačné identifikace a zpětné vysledovatelnosti výbušnin, a při stanovení technických opatření pro uplatňování ustanovení o předávání výbušnin, zejména vzorového dokumentu, který se má používat, by se měl použít přezkumný postup.
(47)
Přezkumný postup by měl být rovněž použit při přijímání prováděcích aktů týkajících se výbušnin, které jsou v souladu s právními předpisy, avšak představují riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob nebo pro ochranu jiného veřejného zájmu.
(48)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se výbušnin, které jsou v souladu s právními předpisy, avšak představují riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob nebo pro majetek či životní prostředí, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(49)
V souladu se zavedenými postupy může výbor zřízený touto směrnicí užitečným způsobem projednávat záležitosti týkající se uplatňování této směrnice, které v souladu s jeho jednacím řádem vznese předseda výboru nebo zástupce členského státu.
(50)
Pokud jsou projednávány záležitosti týkající se této směrnice, které nesouvisejí s jejím prováděním nebo dodržováním, to znamená v rámci odborné skupiny Komise, měly by být Evropskému parlamentu v souladu se zavedenými postupy poskytnuty úplné informace a podklady a případně by měl být Evropský parlament přizván k účasti na těchto zasedáních.
(51)
Komise by měla prostřednictvím prováděcích aktů a vzhledem k jejich zvláštní povaze bez použití nařízení (EU) č. 182/2011 rozhodnout, zda jsou opatření přijatá členskými státy ohledně nevyhovujících výbušnin důvodná, či nikoliv.
(52)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(53)
Je nezbytné stanovit rozumná přechodná opatření, která umožní dodávat na trh výbušniny, které již byly uvedeny na trh v souladu se směrnicí 93/15/EHS přede dnem nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici, aniž by bylo nutné splňovat další požadavky na výrobky. Distributoři by proto měli být oprávněni dodávat výbušniny, které byly uvedeny na trh, konkrétně zásoby nacházející se již v distribučním řetězci, přede dnem nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici, i po nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů.
(54)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajistit, aby výbušniny na trhu splňovaly požadavky na vysokou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti a jiných veřejných zájmů, a zároveň zaručit fungování vnitřního trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(55)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání s předchozími směrnicemi představují věcnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu nezměněná ustanovení vyplývá z předchozích směrnic.
(56)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu a dne použitelnosti směrnic uvedených v části B přílohy V,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na výbušniny pro civilní použití.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
výbušniny, včetně střeliva, které jsou podle vnitrostátních právních předpisů určeny pro ozbrojené síly nebo policii;
b)
pyrotechnické výrobky spadající do působnosti směrnice 2013/29/EU;
c)
střelivo, s výjimkou článků 12, 13 a 14.
Příloha I obsahuje demonstrativní seznam pyrotechnických výrobků uvedených v písmenu b) tohoto odstavce a střeliva uvedeného v čl. 2 bodě 2, které byly jako takové identifikovány v souladu s doporučeními OSN pro přepravu nebezpečných věcí.
3. Tato směrnice nebrání členským státům, aby vnitrostátními právními předpisy označily jako výbušniny některé látky, na které se nevztahuje tato směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„výbušninami“ látky a předměty, které jsou považovány za výbušniny v doporučeních OSN pro přepravu nebezpečných věcí a jsou zařazeny do třídy 1 těchto doporučení;
2)
„střelivem“ náboje s hnacími náplněmi nebo bez nich a slepé náboje používané v ručních a jiných střelných zbraních a dělostřelectvem;
3)
„bezpečností“ ochrana před nehodami a v případě selhání prevence omezení jejich následků;
4)
„zabezpečením“ ochrana před protiprávním použitím a použitím v rozporu s veřejným pořádkem;
5)
„schválením“ rozhodnutí přijaté za účelem povolení zamýšleného předání výbušnin v rámci Unie;
6)
„předáním“ každý fyzický pohyb výbušnin v Unii, s výjimkou pohybu uvnitř jednoho místa;
7)
„dodáním na trh“ dodání výbušniny k distribuci nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu, nebo bezplatně;
8)
„uvedením na trh“ první dodání výbušniny na trh Unie;
9)
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba, která vyrábí výbušninu nebo si nechává výbušninu navrhnout nebo vyrobit a tuto výbušninu uvádí na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo ji používá pro vlastní potřebu;
10)
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně pověřena výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
11)
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvádí na trh Unie výbušninu ze třetí země;
12)
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci, jiná než výrobce nebo dovozce, která dodává výbušninu na trh;
13)
„hospodářskými subjekty“ výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce, distributor a fyzická nebo právnická osoba, která se zabývá skladováním, používáním, předáváním, dovozem nebo vývozem výbušnin nebo obchodem s nimi;
14)
„obchodníkem“ fyzická nebo právnická osoba, která se zcela nebo zčásti zabývá výrobou, výměnou, pronajímáním, opravou nebo konverzí střelných zbraní a střeliva nebo obchodem s nimi;
15)
„technickou specifikací“ dokument, který předepisuje technické požadavky, které má výbušnina splňovat;
16)
„harmonizovanou normou“ harmonizovaná norma ve smyslu čl. 2 bodu 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1025/2012;
17)
„akreditací“ akreditace ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
18)
„vnitrostátním akreditačním orgánem“ vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008;
19)
„posuzováním shody“ postup k prokázání, zda byly splněny základní požadavky této směrnice týkající se bezpečnosti výbušniny;
20)
„subjektem posuzování shody“ subjekt, který vykonává činnosti posuzování shody, včetně kalibrace, zkoušení, certifikace a inspekce;
21)
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je navrácení výbušniny, která byla již zpřístupněna konečnému uživateli;
22)
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit, aby byla výbušnina, která se nachází v dodavatelském řetězci, dodána na trh;
23)
„harmonizačními právními předpisy Unie“ veškeré právní předpisy Unie harmonizující podmínky uvádění výrobků na trh;
24)
„označením CE“ označení, kterým výrobce vyjadřuje, že výbušnina je ve shodě s příslušnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních předpisech Unie, které upravují jeho umisťování.
Článek 3
Volný pohyb
Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat ani bránit v dodávání na trh výbušnin, které splňují požadavky této směrnice.
Článek 4
Dodávání na trh
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby výbušniny mohly být dodávány na trh pouze tehdy, pokud splňují požadavky této směrnice.
KAPITOLA 2
POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ
Článek 5
Povinnosti výrobců
1. Při uvádění svých výbušnin na trh nebo při jejich používání pro vlastní potřebu výrobci zajistí, aby tyto výbušniny byly navrženy a vyrobeny v souladu se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze II.
2. Výrobci vypracují technickou dokumentaci uvedenou v příloze III a zajistí provedení příslušného postupu posuzování shody uvedeného v článku 20.
Byl-li soulad výbušniny s příslušnými požadavky takovým postupem prokázán, vypracují výrobci EU prohlášení o shodě a umístí označení CE.
3. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a EU prohlášení o shodě po dobu deseti let od uvedení výbušniny na trh.
4. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, díky nimž sériová výroba zůstane ve shodě s touto směrnicí. Je třeba patřičně přihlédnout ke změnám návrhu nebo parametrů výbušniny a změnám harmonizovaných norem nebo jiných technických specifikací, na jejichž základě se prohlašuje shoda výbušniny.
5. Výrobci zajistí, aby výbušniny, které uvedli na trh, byly opatřeny jednoznačnou identifikací v souladu se systémem jednoznačné identifikace a zpětné vysledovatelnosti výbušnin stanoveným v článku 15. U výbušnin, které jsou z tohoto systému vyloučeny, výrobci:
a)
zajistí, aby bylo na výbušninách, které uvedli na trh, uvedeno číslo typu či dávky nebo sériové číslo nebo jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost, tvar nebo provedení výbušniny neumožňuje, aby byly požadované informace uvedeny na obalu nebo v dokladu přiloženém k výbušnině;
b)
uvedou na výbušnině, nebo není-li to možné, na jejím obalu nebo v dokladu přiloženém k výbušnině své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a poštovní adresu, na níž je lze kontaktovat. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat. Kontaktní údaje se uvádějí v jazyce snadno srozumitelném konečným uživatelům a orgánům dozoru nad trhem.
6. Výrobci zajistí, aby byly k výbušninám, které uvedli na trh, přiloženy návody a bezpečnostní informace v jazyce snadno srozumitelném konečným uživatelům, který určí dotčený členský stát. Tyto návody a bezpečnostní informace a jakákoli označení musí být jasné, srozumitelné a snadno pochopitelné.
7. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výbušnina, kterou uvedli na trh, není ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nápravná opatření, jež jsou nezbytná k uvedení výbušniny do shody, nebo v případě potřeby k jejímu stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výbušnina představuje riziko, informují o tom výrobci neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výbušninu dodali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
8. Výrobci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci v papírové nebo elektronické podobě, které jsou nezbytné k prokázání shody výbušniny s touto směrnicí, v jazyce snadno srozumitelném tomuto orgánu. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výbušninami, které uvedli na trh.
Článek 6
Zplnomocnění zástupci
1. Výrobce může písemným pověřením jmenovat zplnomocněného zástupce.
Povinnosti stanovené v čl. 5 odst. 1 a povinnost vypracovat technickou dokumentaci stanovená v čl. 5 odst. 2 nesmí být součástí pověření zplnomocněného zástupce.
2. Zplnomocněný zástupce vykonává úkoly stanovené v pověření, které obdržel od výrobce. Pověření musí zplnomocněnému zástupci umožňovat alespoň:
a)
uchovávat EU prohlášení o shodě a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních orgánů dozoru nad trhem po dobu deseti let od uvedení výbušniny na trh;
b)
poskytnout příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výbušniny;
c)
spolupracovat s příslušnými vnitrostátními orgány na jejich žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výbušninami, na které se vztahuje jeho pověření.
Článek 7
Povinnosti dovozců
1. Dovozci mohou uvádět na trh pouze výbušniny, které jsou v souladu s právními předpisy.
2. Před uvedením výbušniny na trh dovozci zajistí, aby výrobce provedl příslušný postup posuzování shody uvedený v článku 20. Zajistí, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci, aby výbušnina nesla označení CE, aby k ní byly přiloženy požadované doklady a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 5 odst. 5.
Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že výbušnina není ve shodě se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze II, nesmí uvést výbušninu na trh, dokud nebude uvedena do shody. Dále, pokud výbušnina představuje riziko, musí o tom být výrobce i orgány dozoru nad trhem dovozcem informováni.
3. Dovozci uvedou na výbušnině, nebo není-li to možné, na jejím obalu nebo v dokladu přiloženém k výbušnině své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a poštovní adresu, na níž je lze kontaktovat. Kontaktní údaje se uvádějí v jazyce snadno srozumitelném konečným uživatelům a orgánům dozoru nad trhem.
4. Dovozci zajistí, aby byly k výbušnině přiloženy návody a bezpečnostní informace v jazyce snadno srozumitelném konečným uživatelům, který určí dotčený členský stát.
5. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za výbušninu odpovědnost, skladovací a přepravní podmínky neohrožovaly její soulad se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze II.
6. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výbušnina, kterou uvedli na trh, není ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení této výbušniny do shody, nebo v případě potřeby k jejímu stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výbušnina představuje riziko, informují o tom dovozci neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výbušninu dodali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
7. Dovozci po dobu deseti let od uvedení výbušniny na trh uchovávají kopii EU prohlášení o shodě pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a zajišťují, že těmto orgánům může být na požádání předložena technická dokumentace.
8. Dovozci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci v papírové nebo elektronické podobě, které jsou nezbytné k prokázání shody výbušniny, v jazyce snadno srozumitelném tomuto orgánu. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výbušninami, které uvedli na trh.
Článek 8
Povinnosti distributorů
1. Při dodávání výbušniny na trh distributoři jednají s řádnou péčí, pokud jde o požadavky této směrnice.
2. Před dodáním výbušniny na trh distributoři ověří, zda nese označení CE, zda jsou k ní přiloženy požadované doklady a návody a bezpečnostní informace v jazyce, kterému koneční uživatelé v členském státě, v němž má být výbušnina dodána na trh, snadno rozumějí, a zda výrobce a dovozce splnili příslušné požadavky stanovené v čl. 5 odst. 5 a v čl. 7 odst. 3.
Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že výbušnina není ve shodě se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze II, nesmí dodat výbušninu na trh, dokud nebude uvedena do shody. Dále, pokud výbušnina představuje riziko, informuje o tom distributor výrobce nebo dovozce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
3. Distributoři zajistí, aby v době, kdy nesou za výbušninu odpovědnost, skladovací a přepravní podmínky neohrožovaly její soulad se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze II.
4. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výbušnina, kterou dodali na trh, není ve shodě s touto směrnicí, zajistí, aby byla přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení této výbušniny do shody nebo v případě potřeby k jejímu stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výbušnina představuje riziko, informují o tom distributoři neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výbušninu dodali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
5. Distributoři poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci v papírové nebo elektronické podobě, které jsou nezbytné k prokázání shody výbušniny. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výbušninami, které dodali na trh.
Článek 9
Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor je pro účely této směrnice považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 5, pokud uvede výbušninu na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví výbušninu, jež byla na trh již uvedena, takovým způsobem, který může ovlivnit její soulad s touto směrnicí.
Článek 10
Identifikace hospodářských subjektů
Pro výbušniny, na něž se nevztahuje systém stanovený v článku 15, musí hospodářské subjekty na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikovat:
a)
každý hospodářský subjekt, který jim dodal výbušninu;
b)
každý hospodářský subjekt, kterému dodaly výbušninu.
Hospodářské subjekty musí být schopny poskytnout informace uvedené v prvním pododstavci po dobu deseti let poté, co jim byla výbušnina dodána, a po dobu deseti let poté, co výbušninu dodaly.
KAPITOLA 3
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ZABEZPEČENÍ
Článek 11
Předávání výbušnin
1. Výbušniny lze předávat pouze v souladu s odstavci 2 až 8.
2. Povolení k předání výbušnin obdrží příjemce od příslušného orgánu v členském státě příjemce. Příslušný orgán ověří, zda je příjemce zákonně oprávněn k nabývání výbušnin a zda vlastní nezbytné licence nebo povolení. Jakýkoli tranzit výbušnin přes území členského státu oznámí hospodářský subjekt odpovědný za předání příslušným orgánům členského státu tranzitu a musí předem obdržet souhlas členského státu tranzitu.
3. Pokud má členský stát za to, že existuje problém týkající se ověření oprávnění k nabývání výbušnin podle odstavce 2, předá dostupné informace Komisi, která o záležitosti informuje ostatní členské státy.
4. Pokud příslušný orgán v členském státě příjemce předání povolí, vydá příjemci doklad o povolení k předání, který obsahuje všechny informace uvedené v odstavci 5. Tento doklad provází výbušniny až do stanoveného místa určení. Doklad musí být kdykoliv na požádání předložen příslušným orgánům. Příjemce uchovává kopii daného dokladu, kterou na požádání předloží příslušnému orgánu v členském státě příjemce.
5. Pokud předání výbušnin vyžaduje zvláštní dozor, aby byly splněny zvláštní bezpečnostní požadavky na území nebo na části území členského státu, příjemce před zahájením předání poskytne příslušnému orgánu v členském státě příjemce tyto informace:
a)
jména a adresy dotčených hospodářských subjektů;
b)
počet a množství předávaných výbušnin;
c)
úplný popis daných výbušnin a způsobu identifikace, včetně identifikačního čísla OSN;
d)
budou-li výbušniny uvedeny na trh, informace o splnění podmínek pro uvedení na trh;
e)
způsob předání a přepravní trasa;
f)
předpokládané datum odeslání a příchodu;
g)
přesná místa vstupu a výstupu z členských států, pokud je to zapotřebí.
Informace uvedené v prvním pododstavci písm. a) musí být dostatečně podrobné, aby příslušné orgány mohly hospodářské subjekty kontaktovat a ověřit, zda mají oprávnění k převzetí zásilky.
Příslušný orgán v členském státě příjemce přezkoumá podmínky, za kterých se má předání uskutečnit, zvláště s ohledem na zvláštní bezpečnostní požadavky. Pokud jsou zvláštní bezpečnostní požadavky splněny, vydá příslušné povolení k předání. V případě tranzitu přes území jiných členských států informace o předání přezkoumají a schválí tyto členské státy.
6. Pokud má příslušný orgán členského státu za to, že zvláštní bezpečnostní požadavky uvedené v odstavci 4 a 5 nejsou nezbytné, mohou být výbušniny předány na jeho území nebo na části jeho území bez předchozího poskytnutí informací ve smyslu odstavce 5. Příslušný orgán členského státu příjemce pak vydá povolení k předání, které platí po určitou dobu a které může být odůvodněným rozhodnutím pozastaveno nebo zrušeno. Doklad uvedený v odstavci 4, který provází výbušniny až do místa určení, se vztahuje pouze k uvedenému povolení k předání.
7. Aniž jsou dotčeny obvyklé kontroly, které provádí na svém území členský stát místa odeslání, předloží příjemci a dotčené hospodářské subjekty na požádání příslušným orgánům členského státu místa odeslání a tranzitních členských států veškeré relevantní informace o předání výbušnin, které mají k dispozici.
8. Žádný hospodářský subjekt nesmí předat výbušniny, jestliže příjemce neobdržel potřebná povolení k předání na základě odstavců 2, 4, 5 a 6.
Článek 12
Předávání střeliva
1. Střelivo smí být předáno z jednoho členského státu do jiného pouze postupem stanoveným v odstavcích 2 až 5. Tyto odstavce se rovněž týkají předávání při zásilkovém prodeji střeliva.
2. Pokud je střelivo předáváno do jiného členského státu, sdělí dotyčná osoba před každým odesláním členskému státu, ve kterém se toto střelivo nachází:
a)
jméno a adresu osoby prodávající nebo předávající střelivo a osoby kupující nebo nabývající střelivo, případně vlastníka;
b)
adresu, na kterou bude střelivo odesláno nebo přepraveno;
c)
množství střeliva, které bude odesláno nebo přepraveno;
d)
údaje umožňující identifikaci střeliva a rovněž údaj, že střelivo prošlo kontrolou podle Úmluvy ze dne 1. července 1969 o vzájemném uznávání ověřovacích značek ručních palných zbraní;
e)
způsoby předání;
f)
datum odeslání a předpokládané datum příchodu.
Informace uvedené v prvním pododstavci písm. e) a f) nemusí být uvedeny v případě předávání mezi obchodníky. Členský stát přezkoumá podmínky, za kterých se má předání uskutečnit, a to zvláště s ohledem na bezpečnost. Když členský stát povolí toto předání, vydá licenci obsahující veškeré údaje podle prvního pododstavce. Tato licence provází střelivo až do místa určení. Musí být předložena, kdykoliv o to příslušné orgány členských států požádají.
3. Každý členský stát může udělit obchodníkům povolení k předávání střeliva ze svého území obchodníkovi usazenému v jiném členském státě bez předběžného povolení uvedeného v odstavci 2. Za tímto účelem vydá povolení platné po dobu tří let, které může být kdykoliv pozastaveno nebo zrušeno odůvodněným rozhodnutím. Doklad odvolávající se na toto povolení doprovází střelivo až do místa určení. Musí být předložen, kdykoliv o to příslušné orgány členských států požádají.
Před předáním sdělí obchodník orgánům členského státu, z něhož se přeprava má uskutečnit, všechny údaje uvedené v odst. 2 prvním pododstavci.
4. Každý členský stát poskytne ostatním členským státům seznam střeliva, jehož předávání na jeho území může být povoleno bez jeho předběžného souhlasu.
Tyto seznamy střeliva se sdělí obchodníkům, kteří postupem podle odstavce 3 získali povolení k předávání střeliva bez předběžného povolení.
5. Každý členský stát sdělí členským státům, do nichž se přeprava uskutečnila, všechny užitečné informace o konečných předáních střeliva, které má k dispozici.
Všechny informace, které členské státy získají v souladu s odstavci 2 a 3, sdělí nejpozději v době předání členskému státu místa určení a případným tranzitním členským státům.
Článek 13
Odchylky z důvodu bezpečnosti
V případě vážného ohrožení veřejné bezpečnosti nebo útoku na ni v důsledku nezákonného držení nebo používání výbušnin nebo střeliva může členský stát přijmout veškerá nezbytná opatření pro předávání výbušnin nebo střeliva odchylně od čl. 11 odst. 2, 4, 5 a 6 a článku 12, aby tomuto nezákonnému držení nebo používání zabránil.
Opatření uvedená v prvním pododstavci musí respektovat zásadu přiměřenosti. Nesmějí být prostředky svévolné diskriminace ani skrytým omezením obchodu mezi členskými státy.
Každý členský stát, který přijme tato opatření, je neprodleně oznámí Komisi. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 14
Výměna informací
1. Členské státy vytvoří informační sítě pro výměnu informací za účelem provádění článků 11 a 12. Oznámí ostatním členským státům a Komisi vnitrostátní orgány odpovědné za předávání a přijímání informací a za uplatnění postupů popsaných v uvedených článcích.
Členské státy uchovávají k dispozici ostatním členským států a Komisi aktualizované informace o hospodářských subjektech, které vlastní licence a povolení podle článku 16.
2. Při provádění této směrnice se nařízení (ES) č. 515/97, a zejména požadavky na důvěrnost informací stanovené v tomto nařízení, uplatňuje obdobně.
Článek 15
Identifikace a zpětná vysledovatelnost výbušnin
1. Hospodářské subjekty dodržují jednotný systém jednoznačné identifikace a zpětné vysledovatelnosti výbušnin, který zohledňuje jejich velikost, tvar nebo provedení, s výjimkou případů, kdy není nutné umístit na výbušninu jednoznačnou identifikaci, neboť nebezpečí s ní spojené je nízké vzhledem k jejím vlastnostem a faktorům, jako je nízký detonační účinek, její způsoby použití a nízké riziko v oblasti zabezpečení, které výbušnina představuje z důvodu malých potenciálních dopadů v případě zneužití.
Systém se nevztahuje na výbušniny přepravené a doručené bez obalu nebo v čerpacích vozidlech pro jejich přímé nabití vývrtu nebo výbušniny vyrobené na místě odstřelu a výbušniny, které jsou nabity hned po výrobě (výroba na místě - in situ).
2. Uvedený systém zajistí sběr a uchovávání údajů, kde je to možné i elektronicky, které umožní jednoznačnou identifikaci a zpětnou vysledovatelnost výbušniny, jakož i umístění jednoznačné identifikace na výbušninu nebo její obal, která umožní přístup k těmto údajům. Tyto údaje se týkají jednoznačné identifikace výbušniny, včetně jejího umístění v době, kdy je v držení hospodářských subjektů, a údajů o totožnosti hospodářských subjektů.
3. Údaje uvedené v odstavci 2 musí být pravidelně testovány a chráněny proti náhodnému nebo svévolnému poškození nebo zničení. Uchovávají se po dobu deseti let po zaznamenané transakci nebo v případě, že výbušniny byly použity nebo zneškodněny, po dobu deseti let po jejich použití nebo zneškodnění, i když hospodářský subjekt ukončil činnost. Tyto údaje musí být na požádání příslušných orgánů okamžitě k dispozici.
4. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými:
a)
stanoví praktické aspekty fungování systému jednoznačné identifikace a zpětné vysledovatelnosti uvedeného v odstavci 1, který zohledňuje velikost, tvar a provedení výbušnin, zejména formát a strukturu jednoznačné identifikace, jak stanoví odstavec 2;
b)
identifikuje případy uvedené v odstavci 1, v nichž není z důvodu nízkého stupně nebezpečí, které výbušnina představuje, nutné, aby hospodářské subjekty dodržovaly systém jednoznačné identifikace a zpětné vysledovatelnosti ve smyslu uvedeného odstavce.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 49 odst. 3.
Článek 16
Licence nebo povolení
Hospodářské subjekty musí mít licenci nebo povolení, které je opravňuje zabývat se výrobou, skladováním, používáním, dovozem, vývozem nebo předáváním výbušnin nebo obchodováním s nimi.
První pododstavec se nevztahuje na zaměstnance hospodářského subjektu majícího licenci nebo povolení.
Článek 17
Vydání licence na výrobní činnosti
Jestliže členský stát vydá licenci nebo povolení uvedené v článku 16 k výrobě výbušnin, prověří zejména, zda jsou odpovědné hospodářské subjekty schopny plnit technické závazky, které převzaly.
Článek 18
Zabavení
Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby umožnil příslušným orgánům zabavit jakoukoliv výbušninu, jestliže existuje dostatek důkazů, že tato výbušnina bude nezákonně získána, použita nebo obchodována.
KAPITOLA 4
SHODA VÝBUŠNIN
Článek 19
Předpoklad shody výbušnin
Předpokládá se, že výbušniny, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami nebo jejich částmi, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, jsou ve shodě se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze II, na které se tyto normy nebo jejich části vztahují.
Článek 20
Postupy posuzování shody
K posouzení shody výbušnin postupuje výrobce podle jednoho z těchto postupů uvedených v příloze III:
a)
EU přezkoušení typu (modul B) a podle volby výrobce jeden z těchto postupů:
i)
shoda s typem založená na interním řízení výroby a kontrolách výrobků pod dohledem v náhodně zvolených intervalech (modul C2),
ii)
shoda s typem založená na zabezpečování kvality výrobního procesu (modul D),
iii)
shoda s typem založená na zabezpečování kvality výrobků (modul E),
iv)
shoda s typem založená na ověřování výrobků (modul F);
b)
shoda založená na ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G).
Článek 21
EU prohlášení o shodě
1. EU prohlášení o shodě potvrzuje, že bylo prokázáno splnění základních bezpečnostních požadavků stanovených v příloze II.
2. EU prohlášení o shodě se vypracuje podle vzoru uvedeného v příloze IV, obsahuje prvky stanovené v příslušných modulech uvedených v příloze III a je průběžně aktualizováno. Přeloží se do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem, v němž se výbušnina uvádí nebo dodává na trh.
3. Pokud se na výbušninu vztahuje více než jeden akt Unie vyžadující EU prohlášení o shodě, vypracuje se jediné EU prohlášení o shodě pro všechny tyto akty Unie. Dané akty Unie musí být v tomto prohlášení uvedeny včetně odkazů na jejich vyhlášení.
4. Vypracováním EU prohlášení o shodě přebírá výrobce odpovědnost za soulad výbušniny s požadavky stanovenými v této směrnici.
Článek 22
Obecné zásady označení CE
Označení CE podléhá obecným zásadám stanoveným v článku 30 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 23
Pravidla a podmínky umisťování označení CE
1. Označení CE se viditelně, čitelně a nesmazatelně umístí na výbušninu. Pokud to vzhledem k povaze výbušniny není možné nebo odůvodněné, umístí se na obal a průvodní dokumenty.
2. Označení CE se umístí před uvedením výbušniny na trh.
3. Za označením CE následuje identifikační číslo oznámeného subjektu, je-li tento subjekt zapojen do kontrolní fáze výroby.
Identifikační číslo oznámeného subjektu umístí sám subjekt nebo je umístí podle jeho pokynů výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce.
4. Za označením CE, případně za identifikačním číslem oznámeného subjektu může následovat jakákoli jiná značka označující zvláštní riziko nebo použití.
5. V případě výbušnin vyrobených pro vlastní použití, výbušnin přepravených a doručených bez obalu nebo v čerpacích vozidlech pro jejich přímé nabití vývrtu a výbušnin vyrobených na místě odstřelu, které jsou nabity hned po výrobě (výroba na místě - in situ), se označení CE umístí na průvodní dokumenty.
6. Členské státy při zajišťování řádného uplatňování režimu označování CE vycházejí ze stávajících mechanismů a přijmou vhodná opatření v případě nesprávného použití tohoto označení.
KAPITOLA 5
OZNAMOVÁNÍ SUBJEKTŮ POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 24
Oznámení
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které jsou oprávněny vykonávat jako třetí strany úkoly posuzování shody podle této směrnice.
Článek 25
Oznamující orgány
1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů, včetně souladu s článkem 30.
2. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že posuzování a kontrolu uvedené v odstavci 1 bude provádět vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s ním.
Článek 26
Požadavky na oznamující orgány
1. Oznamující orgán musí být zřízen takovým způsobem, aby nedošlo k žádnému střetu zájmů se subjekty posuzování shody.
2. Oznamující orgán musí být organizován a fungovat tak, aby zabezpečil objektivitu a nestrannost svých činností.
3. Oznamující orgán musí být organizován takovým způsobem, aby každé rozhodnutí týkající se oznámení subjektu posuzování shody bylo přijato příslušnými osobami jinými než osobami, které provedly posouzení.
4. Oznamující orgán nesmí nabízet ani poskytovat žádné činnosti, které provádějí subjekty posuzování shody, a nesmí poskytovat poradenské služby na komerčním či konkurenčním základě.
5. Oznamující orgán musí zachovávat důvěrnost informací, které obdržel.
6. Oznamující orgán musí mít k dispozici dostatečný počet odborně způsobilých pracovníků, aby mohl řádně vykonávat své úkoly.
Článek 27
Informační povinnost oznamujících orgánů
Členské státy informují Komisi o svých postupech posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů a o veškerých změnách týkajících se těchto postupů.
Komise tyto informace zveřejní.
Článek 28
Požadavky na oznámené subjekty
1. Pro účely oznámení musí subjekt posuzování shody splňovat požadavky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Subjekt posuzování shody musí být zřízen podle vnitrostátních právních předpisů členského státu a mít právní subjektivitu.
3. Subjekt posuzování shody musí být třetí stranou nezávislou na organizaci nebo výbušnině, které posuzuje.
4. Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody nesmějí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají, instalují, nakupují, vlastní, používají nebo udržují výbušniny, ani zástupci jakékoli z těchto stran. To nevylučuje používání výbušnin, které jsou nezbytné pro činnost subjektu posuzování shody, ani používání výbušnin k osobním účelům.
Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody se nesmějí přímo podílet na navrhování, výrobě nebo konstrukci, uvádění na trh, instalaci, používání ani údržbě výbušnin ani nesmějí zastupovat strany, které se těmito činnostmi zabývají. Nesmějí vykonávat žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo důvěryhodnost ve vztahu k činnostem posuzování shody, pro něž byly tyto osoby oznámeny. To platí zejména pro poradenské služby.
Subjekty posuzování shody zajistí, aby činnosti jejich dceřiných společností nebo subdodavatelů neohrožovaly důvěrnost, objektivitu a nestrannost jejich činností posuzování shody.
5. Subjekt posuzování shody a jeho pracovníci vykonávají činnosti posuzování shody na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované odborné způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování shody, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Subjekt posuzování shody musí být způsobilý vykonávat všechny úkoly posuzování shody, které tomuto subjektu ukládá příloha III a pro něž byl oznámen, ať již tyto úkoly vykonává subjekt posuzování shody sám nebo jsou vykonávány jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Subjekt posuzování shody musí mít vždy a pro každý postup posuzování shody a pro každý druh nebo kategorii výbušnin, pro něž byl oznámen, k dispozici nezbytné:
a)
pracovníky s odbornými znalostmi a dostatečnými zkušenostmi potřebnými k plnění úkolů posuzování shody;
b)
popisy postupů, podle nichž je posuzování shody prováděno, aby byla zajištěna transparentnost těchto postupů a možnost jejich zopakování; musí mít zavedenu náležitou politiku a postupy pro rozlišení mezi úkoly, jež vykonává jako oznámený subjekt, a dalšími činnostmi;
c)
postupy pro výkon činností, jež řádně zohledňují velikost a strukturu podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Subjekt posuzování shody musí mít prostředky nezbytné k řádnému plnění technických a administrativních úkolů spojených s činnostmi posuzování shody a musí mít přístup k veškerému potřebnému vybavení nebo zařízení.
7. Pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody musí:
a)
mít dobrou technickou a odbornou přípravu zahrnující všechny činnosti posuzování shody, pro něž byl subjekt posuzování shody oznámen;
b)
mít uspokojivou znalost požadavků souvisejících s posuzováním, které provádějí, a odpovídající pravomoc toto posuzování provádět;
c)
mít náležité znalosti základních bezpečnostních požadavků stanovených v příloze II, příslušných harmonizovaných norem a příslušných ustanovení harmonizačních právních předpisů Unie a vnitrostátních právních předpisů a rozumět jim;
d)
být schopni vypracovávat certifikáty, záznamy, zprávy a protokoly prokazující, že byla provedena posouzení.
8. Musí být zaručena nestrannost subjektu posuzování shody, jeho nejvyššího vedení a pracovníků odpovědných za vykonávání úkolů posuzování shody.
Odměňování nejvyššího vedení a pracovníků subjektu posuzování shody odpovědných za vykonávání úkolů posuzování shody nesmí záviset na počtu provedených posouzení ani na výsledcích těchto posouzení.
9. Subjekty posuzování shody uzavřou pojištění odpovědnosti za škodu, pokud tuto odpovědnost nepřevzal stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
10. Pracovníci subjektu posuzování shody jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které obdrželi při plnění svých úkolů podle přílohy III nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterým se tato příloha provádí, s výjimkou styku s příslušnými orgány členského státu, v němž vykonávají svou činnost. Důvěrné obchodní informace musí být chráněny.
11. Subjekty posuzování shody se podílejí na příslušných normalizačních činnostech a na činnostech koordinační skupiny oznámených subjektů zřízené podle příslušných harmonizačních právních předpisů Unie nebo zajistí, aby byli jejich pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody o těchto činnostech informováni, a řídí se rozhodnutími a jinými dokumenty, které mají povahu všeobecných pokynů a které jsou výsledkem práce této skupiny.
Článek 29
Předpoklad shody subjektů posuzování shody
Pokud subjekt posuzování shody prokáže svou shodu s kritérii stanovenými v příslušných harmonizovaných normách nebo jejich částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v článku 28 v rozsahu, v němž se harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.
Článek 30
Dceřiné společnosti oznámených subjektů a zadávání subdodávek
1. Pokud oznámený subjekt zadá konkrétní úkoly týkající se posuzování shody subdodavateli nebo dceřiné společnosti, zajistí, aby subdodavatel nebo dceřiná společnost splňovali požadavky stanovené v článku 28, a informuje o tom oznamující orgán.
2. Oznámené subjekty nesou plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo dceřinými společnostmi bez ohledu na to, kde jsou tito subdodavatelé nebo dceřiné společnosti usazeni.
3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo dceřiné společnosti pouze se souhlasem zákazníka.
4. Oznámené subjekty uchovávají pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo dceřiné společnosti a práce provedené subdodavatelem nebo dceřinou společností podle přílohy III.
Článek 31
Žádost o oznámení
1. Subjekt posuzování shody podává žádost o oznámení oznamujícímu orgánu členského státu, v němž je usazen.
2. Součástí žádosti o oznámení je popis činností posuzování shody, modulu nebo modulů posuzování shody a výbušniny nebo výbušnin, pro něž se subjekt prohlašuje za způsobilý, jakož i osvědčení o akreditaci, pokud existuje, vydané vnitrostátním akreditačním orgánem, které potvrzuje, že subjekt posuzování shody splňuje požadavky stanovené v článku 28.
3. Nemůže-li dotčený subjekt posuzování shody předložit osvědčení o akreditaci, poskytne oznamujícímu orgánu veškeré doklady nezbytné k ověření, uznání a pravidelné kontrole svého souladu s požadavky stanovenými v článku 28.
Článek 32
Postup oznamování
1. Oznamující orgány mohou oznámit pouze subjekty posuzování shody, které splňují požadavky stanovené v článku 28.
2. K oznámení Komisi a ostatním členským státům využijí elektronický nástroj pro oznamování vyvinutý a spravovaný Komisí.
3. Oznámení musí obsahovat veškeré podrobnosti o dotčených činnostech posuzování shody, modulu nebo modulech posuzování shody a výbušnině nebo výbušninách a příslušné potvrzení o způsobilosti.
4. Pokud se oznámení nezakládá na osvědčení o akreditaci uvedeném v čl. 31 odst. 2, poskytne oznamující orgán Komisi a ostatním členským státům podklady, které prokazují způsobilost subjektu posuzování shody, a informace o zavedených opatřeních k zajištění toho, aby byl subjekt pravidelně kontrolován a i v budoucnu splňoval požadavky stanovené v článku 28.
5. Dotčený subjekt může vykonávat činnosti oznámeného subjektu pouze tehdy, pokud Komise nebo ostatní členské státy proti tomu nevznesly námitky do dvou týdnů po oznámení, pokud se použije osvědčení o akreditaci, nebo do dvou měsíců po oznámení, pokud se akreditace nepoužije.
Pouze takový subjekt se pro účely této směrnice považuje za oznámený subjekt.
6. Oznamující orgán oznámí Komisi a ostatním členským státům jakékoli následné významné změny v oznámení.
Článek 33
Identifikační čísla a seznamy oznámených subjektů
1. Komise oznámenému subjektu přidělí identifikační číslo.
Přidělí mu jediné číslo i v případě, že je subjekt oznámen podle několika aktů Unie.
2. Komise zveřejní seznam subjektů oznámených podle této směrnice, včetně identifikačních čísel, která jim byla přidělena, a činností, pro něž byly oznámeny.
Komise zajistí, aby byl tento seznam průběžně aktualizován.
Článek 34
Změny v oznámeních
1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že oznámený subjekt již nesplňuje požadavky stanovené v článku 28 nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Informuje o tom neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt ukončil svou činnost, zajistí oznamující členský stát, aby byly spisy tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, nebo byly k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem na vyžádání.
Článek 35
Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu nebo o tom, zda oznámený subjekt nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou mu uloženy.
2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se podkladů pro oznámení nebo zachování způsobilosti dotčeného oznámeného subjektu.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt nesplňuje nebo přestal splňovat požadavky pro své oznámení, přijme prováděcí akt, jímž požádá oznamující členský stát, aby přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení oznámení.
Tento prováděcí akt se přijme poradním postupem podle čl. 49 odst. 2.
Článek 36
Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty provádějí posuzování shody v souladu s postupy posuzování shody stanovenými v příloze III.
2. Posuzování shody se provádí přiměřeným způsobem, aby se zabránilo zbytečné zátěži hospodářských subjektů. Subjekty posuzování shody při výkonu své činnosti řádně zohlední velikost a strukturu podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Tyto subjekty musí ovšem dodržovat míru přísnosti a úroveň ochrany, jež jsou vyžadovány, aby byla výbušnina v souladu s touto směrnicí.
3. Pokud oznámený subjekt zjistí, že výrobce nesplnil základní bezpečnostní požadavky stanovené v příloze II nebo v odpovídajících harmonizovaných normách nebo jiných technických specifikacích, vyžaduje po výrobci, aby přijal vhodná nápravná opatření, a nevydá certifikát shody.
4. Pokud v průběhu kontroly shody po vydání certifikátu oznámený subjekt zjistí, že výbušnina již nesplňuje požadavky, vyžaduje po výrobci, aby přijal vhodná nápravná opatření, a v případě nutnosti certifikát pozastaví nebo odejme.
5. Pokud nejsou nápravná opatření přijata nebo pokud nemají požadovaný účinek, oznámený subjekt příslušné certifikáty podle potřeby omezí, pozastaví nebo odejme.
Článek 37
Odvolání proti rozhodnutím oznámených subjektů
Členské státy zajistí, aby bylo možné se proti rozhodnutím oznámených subjektů odvolat.
Článek 38
Informační povinnost oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty informují oznamující orgán:
a)
o každém zamítnutí, omezení, pozastavení platnosti nebo odnětí certifikátu;
b)
o všech okolnostech majících vliv na působnost nebo podmínky oznámení;
c)
o každé žádosti o informace o činnostech posuzování shody, kterou obdržely od orgánů dozoru nad trhem;
d)
na vyžádání o činnostech posuzování shody vykonaných v působnosti jejich oznámení a o jakékoli jiné vykonané činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
2. Oznámené subjekty poskytnou ostatním subjektům oznámeným podle této směrnice, které vykonávají obdobné činnosti posuzování shody a zabývají se stejnými výbušninami, příslušné informace o otázkách týkajících se negativních, a na požádání i pozitivních výsledků posuzování shody.
Článek 39
Výměna zkušeností
Komise organizačně zabezpečuje výměnu zkušeností mezi orgány členských států, které jsou odpovědné za politiku oznamování.
Článek 40
Koordinace oznámených subjektů
Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi subjekty oznámenými podle této směrnice ve formě odvětvové skupiny oznámených subjektů.
Členské státy zajistí, aby se jimi oznámené subjekty účastnily na práci této skupiny, a to přímo nebo prostřednictvím určených zástupců.
KAPITOLA 6
DOZOR NAD TRHEM UNIE, KONTROLA VÝBUŠNIN VSTUPUJÍCÍCH NA TRH UNIE A OCHRANNÝ POSTUP UNIE
Článek 41
Dozor nad trhem Unie a kontrola výbušnin vstupujících na trh Unie
Na výbušniny se použijí články 16 až 29 nařízení (ES) č. 765/2008.
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, kterými zajistí, aby výbušniny mohly být uvedeny na trh pouze tehdy, pokud - jsou-li řádně skladovány a použity k určenému účelu - neohrožují zdraví a bezpečnost osob.
Článek 42
Postup nakládání s výbušninami představujícími riziko na vnitrostátní úrovni
1. Pokud orgány dozoru nad trhem jednoho členského státu mají dostatečné důvody domnívat se, že výbušnina představuje riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, provedou hodnocení, zda dotčená výbušnina splňuje všechny příslušné požadavky stanovené touto směrnicí. Příslušné hospodářské subjekty za tímto účelem spolupracují v nezbytné míře s orgány dozoru nad trhem.
Pokud v průběhu hodnocení uvedeného v prvním pododstavci orgány dozoru nad trhem zjistí, že výbušnina nesplňuje požadavky stanovené touto směrnicí, neprodleně vyžadují po příslušném hospodářském subjektu, aby přijal všechna vhodná nápravná opatření k uvedení výbušniny do souladu s těmito požadavky, nebo k jejímu stažení z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou mohou stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
Orgány dozoru nad trhem informují příslušný oznámený subjekt.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území daného členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a o opatřeních, která má hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.
3. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla přijata všechna vhodná nápravná opatření ohledně všech dotčených výbušnin, které dodal na trh v celé Unii.
4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná předběžná opatření s cílem zakázat nebo omezit dodávání výbušniny na trh daného členského státu nebo ji stáhnout z trhu nebo z oběhu.
O takových opatřeních orgány dozoru nad trhem neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.
5. Součástí informací uvedených v odst. 4 druhém pododstavci jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujících výbušnin, údaje o původu výbušnin, povaze nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a údaje o stanovisku příslušného hospodářského subjektu. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
výbušnina nesplňuje požadavky týkající se zdraví nebo bezpečnosti osob nebo požadavky týkající se ochrany majetku nebo životního prostředí; nebo
b)
nedostatky v harmonizovaných normách uvedených v článku 19, které jsou základem pro předpoklad shody.
6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil postup podle tohoto článku, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech doplňujících údajích o nesouladu dotčené výbušniny, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s přijatým vnitrostátním opatřením o svých námitkách.
7. Pokud do tří měsíců od přijetí informací uvedených v odstavci 4 druhém pododstavci žádný členský stát ani Komise nevznese námitku proti předběžnému opatření přijatému členským státem, považuje se uvedené opatření za důvodné.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčenou výbušninou neprodleně přijata vhodná omezující opatření, jako je stažení této výbušniny z trhu.
Článek 43
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou po ukončení postupu stanoveného v čl. 42 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření přijatému členským státem nebo pokud se Komise domnívá, že je vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení vnitrostátního opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise přijme prováděcí akt, kterým rozhodne, zda je vnitrostátní opatření důvodné, či nikoli.
Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům; Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
2. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za důvodné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla nevyhovující výbušnina stažena z jejich trhu, a informují o tom Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za nedůvodné, dotčený členský stát toto opatření zruší.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za důvodné a je-li nesoulad výbušniny přisuzován nedostatkům v harmonizovaných normách, jak je uvedeno v čl. 42 odst. 5 písm. b) této směrnice, použije Komise postup stanovený v článku 11 nařízení (EU) č. 1025/2012.
Článek 44
Výbušniny, jež jsou v souladu, ale přesto představují riziko
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 42 odst. 1 zjistí, že ačkoli je výbušnina v souladu s touto směrnicí, představuje riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob nebo pro majetek či životní prostředí, musí po příslušném hospodářském subjektu vyžadovat, aby přijal všechna vhodná opatření k zajištění toho, aby dotčená výbušnina, pokud byla uvedena na trh, dále nepředstavovala toto riziko, nebo aby ji stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může členský stát stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
2. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla přijata nápravná opatření ohledně všech dotčených výbušnin, které dodal na trh v celé Unii.
3. Členský stát neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy. Informace musí obsahovat všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci dotčené výbušniny, údaje o jejím původu a dodavatelském řetězci, údaje o povaze souvisejícího rizika a údaje o povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni.
4. Komise neprodleně zahájí konzultace s členskými státy a s příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení přijatých vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise prostřednictvím prováděcích aktů rozhodne, zda je vnitrostátní opatření důvodné, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření.
Prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce se přijímají přezkumným postupem podle čl. 49 odst. 3.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se ochrany zdraví a bezpečnosti osob nebo ochrany majetku či životního prostředí přijme Komise postupem podle čl. 49 odst. 4 okamžitě použitelné prováděcí akty.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům; Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
Článek 45
Formální nesoulad
1. Aniž je dotčen článek 42, členský stát vyžaduje po příslušném hospodářském subjektu, aby odstranil nesoulad, pokud zjistí jeden z následujících nedostatků:
a)
označení CE bylo umístěno v rozporu s článkem 30 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo článkem 23 této směrnice;
b)
označení CE nebylo umístěno;
c)
identifikační číslo oznámeného subjektu zapojeného do kontrolní fáze výroby bylo umístěno v rozporu s článkem 23 nebo nebylo umístěno;
d)
EU prohlášení o shodě nebylo vypracováno;
e)
EU prohlášení o shodě nebylo vypracováno správně;
f)
technická dokumentace chybí nebo je neúplná;
g)
informace uvedené v čl. 5 odst. 5 nebo čl. 7 odst. 3 chybějí, nebo jsou nesprávné nebo neúplné;
h)
nebyl splněn jiný administrativní požadavek uvedený v článku 5 nebo článku 7.
2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, členský stát přijme všechna vhodná opatření a omezí nebo zakáže dodávání výbušniny na trh nebo zajistí, aby byla stažena z oběhu nebo z trhu.
KAPITOLA 7
PŘENESENÉ A PROVÁDĚCÍ PRAVOMOCI A VÝBOR
Článek 46
Přenesená pravomoc
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 47, kterými aktualizuje přílohu I s cílem sladit ji s doporučeními OSN pro přepravu nebezpečných věcí.
Článek 47
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 46 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. dubna 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 46 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 46 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 48
Prováděcí akty
Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví technická ujednání pro uplatňování článku 11, zejména vzorový dokument, který se bude používat.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 49 odst. 3.
Článek 49
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro výbušniny pro civilní použití. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
5. Komise konzultuje s výborem všechny otázky, pro něž se podle nařízení (EU) č. 1025/2012 či jakéhokoli jiného právního předpisu Unie vyžadují konzultace s odborníky z odvětví.
Výbor může mimoto projednávat jakékoli další otázky týkající se uplatňování této směrnice, které vznese jeho předseda nebo zástupce některého členského státu v souladu s jednacím řádem tohoto výboru.
KAPITOLA 8
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 50
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních právních předpisů, které byly přijaty na základě této směrnice, hospodářskými subjekty a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Takto stanovené sankce mohou zahrnovat trestněprávní sankce za závažná porušení.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 51
Přechodná ustanovení
1. Členské státy nesmějí bránit dodávání na trh výbušnin, na které se vztahuje směrnice 93/15/EHS a které jsou s uvedenou směrnicí ve shodě a byly uvedeny na trh před 20. dubnem 2016.
2. Osvědčení vydaná podle směrnice 93/15/EHS zůstávají v platnosti podle této směrnice.
3. Směrnice Komise 2008/43/ES ze dne 4. dubna 2008, kterou se podle této směrnice 93/15/EHS zřizuje systém pro identifikaci a sledovatelnost výbušnin pro civilní použití (14), zůstává v platnosti, dokud nebude nahrazena opatřeními přijatými na základě článku 15 této směrnice.
Článek 52
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 2 body 2, 7 až 13 a 15 až 24, články 3 až 10, čl. 14 odst. 1, články 15 a 16, čl. 20 písm. a) bodem i), články 21 až 27, čl. 28 odst. 1 až 4, 6, 7, 10 a 11, články 29 až 45, 50 a 51 a s přílohami III a IV do 19. dubna 2016. Znění těchto předpisů sdělí neprodleně Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 20. dubna 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici zrušenou touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 53
Zrušení
Směrnice 93/15/EHS ve znění nařízení uvedených v části A přílohy V a směrnice 2004/57/ES se zrušují s účinkem ode dne 20. dubna 2016, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu a dne použitelnosti směrnic uvedených v části B přílohy V.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 54
Vstup v platnost a použitelnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 1, čl. 2 body 1, 3 až 6 a 14, články 11, 12 a 13, čl. 14 odst. 2, články 17 až 19, čl. 20 písm. a) body ii) až iv) a písm. b), čl. 28 odst. 5, 8 a 9, články 46, 47, 48 a 49 a přílohy I, II, V a VI se použijí ode dne 20. dubna 2016.
Článek 55
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.