KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/171
af 4. februar 2015
om visse aspekter af proceduren for udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21. november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (1), særlig artikel 17, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens henstilling 2004/358/EF af 7. april 2004 om en fælles europæisk model for licensdokumenter, der udstedes i overensstemmelse med Rådets direktiv 95/18/EF om licenser til jernbanevirksomheder (2) anbefalede brugen af en standardmodel for licensdokumenter, der udstedes af nationale licensudstedende myndigheder.
(2)
I medfør af artikel 23 i direktiv 2012/34/EU er licenser, der udstedes af nationale licensudstedende myndigheder, gyldige i hele Den Europæiske Unions område. De nationale licensudstedende myndigheder skal informere Det Europæiske Jernbaneagentur om, hvilke licenser der er udstedt, suspenderet, tilbagekaldt eller ændret, og sidstnævnte skal informere de øvrige medlemsstater herom. En fælles model for licensen vil lette arbejdet hos de nationale licensudstedende myndigheder og Det Europæiske Jernbaneagentur samt give alle interesserede parter, navnlig de licensudstedende myndigheder i andre medlemsstater og infrastrukturforvalterne, lettere adgang til information om licenser.
(3)
Alle de nødvendige informationer, der bekræfter, at en given jernbanevirksomhed er indehaver af en lovmæssig licens for en vis type jernbanetransporttjenesteydelser, kan rummes i et standardiseret dokument. Standardmodellen for licensdokumentet vil lette offentliggørelsen af alle relevante informationer om licenser på Det Europæiske Jernbaneagenturs hjemmeside. Standardmodellen vil på et senere tidspunkt kunne ændres på baggrund af erfaringen med dens anvendelse og udviklingen af behovene for yderligere information om licenser.
(4)
Betingelserne for opfyldelsen af kravene, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU, om dækning for civilt erstatningsansvar, kan variere medlemsstaterne imellem afhængigt af de nationale lovgivninger. Der skal føres bevis for, at jernbanevirksomheden opfylder disse nationale krav, i et bilag til licensdokumentet. Til dette formål skal standardmodellen for dette bilag bruges. Såfremt jernbanevirksomheden ønsker at udøve sine aktiviteter i to eller flere medlemsstater, skal dækningen for civilt erstatningsansvar i disse medlemsstater medtages i et yderligere bilag, der udleveres af den licensudstedende myndighed i den yderligere medlemsstat, som jernbanevirksomheden ønsker at operere i.
(5)
De licensudstedende myndigheder kan nedbringe deres administrative omkostninger, licensafgifternes størrelse og tidsrummet til at træffe en afgørelse om en licensansøgning, hvis de hurtigt udveksler de nødvendige data med andre myndigheder og andre offentlige og private instanser.
(6)
Grundet de begrænsede bevægelser på markedet kan der gå et eller flere år imellem, at visse medlemsstater træffer en afgørelse om udstedelse af licens. Samtidig kan høje afgifter udgøre en forhindring for jernbanevirksomheders adgang til markedet.
(7)
Jernbanevirksomheder, der ansøger om en ny licens, bør ikke udsættes for mindre gunstige licensbetingelser end de jernbanevirksomheder, der allerede er aktive på markedet.
(8)
Den unødige administrative byrde, der pålægges de licensudstedende myndigheder og virksomhederne, bør reduceres gennem en streng begrænsning af kravene til de i direktiv 2012/34/EU fastsatte betingelser.
(9)
De licensudstedende myndigheder er ikke forpligtede til at opkræve en licensafgift fra en jernbanevirksomhed. Medlemsstaterne kan imidlertid beslutte at pålægge en sådan afgift for det arbejde, de licensudstedende myndigheder udfører i forbindelse med behandlingen af ansøgningen. I så fald skal licensafgiften pålægges uden forskelsbehandling, den skal opkræves hos alle virksomheder, der ansøger om en licens, og den skal være baseret på den reelle arbejdsbyrde for den licensudstedende myndighed. Hvis licensafgiften overstiger 5 000 EUR, skal den licensudstedende myndighed angive det anvendte antal mandetimer og udgifterne i opkrævningen af afgiften.
(10)
I et forsøg på at skabe identiske konkurrencevilkår for de forskellige jernbanevirksomheder afskaffer direktiv 2012/34/EU visse ordninger, som ikke er forenelige med en forbedring af markedsvilkårene, hvorved jernbanevirksomhederne skal være forsikrede eller stille passende garantier ifølge markedsvilkårene. De licensudstedende myndigheder skal opfordres til at kontrollere gennemførelsen af de reviderede betingelser i samarbejde med andre myndigheder i medlemsstaterne.
(11)
Udstedelsen af en licens til en jernbanevirksomhed bør ikke være afhængig af, at virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat som omtalt i artikel 10 i Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF (3).
(12)
Nye jernbanevirksomheder er vigtige for konkurrencen, men de kan have praktiske vanskeligheder ved at fremlægge resultater vedrørende deres økonomiske helbred, som sætter dem i stand til at udarbejde realistiske antagelser for en 12 måneders periode i henhold til artikel 20, stk. 1 og 2, i direktiv 2012/34/EU. Medens EU's lovgivere har skabt mulighed for at indføre et forenklet bevis for visse mindre luftfartsselskaber i henhold til artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 (4), kan proceduren for opnåelse af en licens tage højde for disse praktiske vanskeligheder ved at lette proceduren for bevis af økonomisk helbred for jernbanevirksomheder, der ansøger om en licens.
(13)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er oprettet i henhold til artikel 62, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning beskriver nærmere anvendelsen af en fælles model for licensdokumentet. Den fastlægger også visse aspekter ved proceduren for udstedelse af en licens.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås der ved »licensdokument« den udfyldte og behørigt underskrevne fælles model som fastsat i bilag I og II til denne forordning, der skal indgives til Det Europæiske Jernbaneagentur.
Artikel 3
Anvendelsen af den fælles model for licensdokumentet
1. Licenser, der udstedes i henhold til kapitel III i direktiv 2012/34/EU, skal anvende standardmodellen, der er beskrevet i bilag I og II til denne forordning.
Såfremt der udstedes en ny licens, skal den licensudstedende myndighed tildele EF's referencenummer for licensanmeldelsen i henhold til det harmoniserede nummereringssystem betegnet European Identification Number (EIN) som fastsat i tillæg 2 til bilaget til Kommissionens beslutning 2007/756/EF (5).
Hver gang en licens udstedes, ændres på en måde, der er relevant for licensdokumentet, suspenderes, tilbagekaldes eller erstattes med en midlertidig licens, skal den licensudstedende myndighed udarbejde et licensdokument baseret på denne model.
2. De licensudstedende myndigheder skal informere Det Europæiske Jernbaneagentur i henhold til artikel 24, stk. 8, i direktiv 2012/34/EU under videregivelse af en kopi af licensdokumentet som fastsat i den kommunikationsprotokol, der er aftalt imellem dem.
3. Oplysningerne om økonomisk dækning for civilt erstatningsansvar, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU, skal angives i bilaget til licensdokumentet under anvendelse af standardmodellen, der er fastlagt i bilag II til denne forordning. Myndigheden, der udsteder licensen, skal vedlægge et bilag til licensdokumentet. Dette bilag nummereres med »1«.
4. Ved hjælp af informationerne i forsikringsbilagene som fastsat i bilag II til denne forordning kan den licensudstedende myndighed i en given medlemsstat eller en infrastrukturforvalter kontrollere, om jernbanevirksomhedens dækning for civilt erstatningsansvar, der er godkendt af andre licensudstedende myndigheder, er tilstrækkelig i netop denne medlemsstat. Hvis den licensudstedende myndighed bestemmer, at dækningsniveauet er utilstrækkeligt, kan den anmode jernbanevirksomheden om at tegne yderligere dækning. Jernbanevirksomheden skal forsyne den licensudstedende myndighed med de ønskede oplysninger om dens dækning.
5. Når den licensudstedende myndighed er tilfreds med dækningen, skal den informere Det Europæiske Jernbaneagentur ved opdatering af et eksisterende bilag, der er videregivet af en licensudstedende myndighed i samme medlemsstat, eller ved tilføjelse af et yderligere bilag til licensen, under anvendelse af standardmodellen i bilag II. Dette bilag tildeles det næste nummer (2, 3, 4 osv.).
6. Hvert forsikringsbilag skal omfatte dækningens beløb, omfang, såsom det geografiske omfang eller typer af tjenesteydelser, samt startdatoen og, hvis det er relevant, udløbsdatoen. Licensanmeldelsens referencenummer skal angives på hvert bilag for at skabe en tydelig forbindelse til den licenshavende jernbanevirksomhed. Den licensudstedende myndighed skal udarbejde et opdateret bilag, når den informeres om en ændring i dækningen for civilt erstatningsansvar, og skal videregive bilaget til Det Europæiske Jernbaneagentur.
Artikel 4
Licensafgifter
Medlemsstaterne kan opkræve en licensafgift for behandlingen af hver ansøgning. Licensafgifterne skal pålægges uden forskelsbehandling.
Artikel 5
Visse aspekter vedrørende kravene om dækning for civilt erstatningsansvar og passende garantier
1. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre de påkrævede minimale niveauer af dækning, herunder hvor i den nationale lovgivning beløbet på en sådan dækning er fastsat.
2. Den licensudstedende myndighed kan ikke kræve, at dækningen træder i kraft, før jernbanevirksomheden begynder sin togdrift.
3. Senest den 25. august 2015 skal den licensudstedende myndighed, der har udstedt licensen, rekvirere bevis fra samtlige licenshavende jernbanevirksomheder for niveauet og omfanget af deres eksisterende dækning for erstatningsansvar i tilfælde af uheld, med mindre de har tegnet en forsikring, eller myndigheden allerede har denne information. Myndigheden kan også rekvirere et sådant bevis fra jernbanevirksomhederne, såfremt den nærer tvivl om, hvorvidt deres dækning opfylder de krav, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU.
4. Såfremt virksomheden ikke kan bevise, at den er tilstrækkeligt forsikret, men at den har passende garantier for dækningen, skal den licensudstedende myndighed, i givet fald efter samråd med tilsynsorganet, undersøge, hvorvidt de vilkår, under hvilke virksomheden har opnået sådanne garantier, svarer til de markedsvilkår, som enhver anden virksomhed med samme niveau af finansiel formåen og risikoeksponering ville have opnået.
5. Hvis den licensudstedende myndighed suspenderer licensen i henhold til artikel 24, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU eller udsteder en midlertidig licens i henhold til artikel 24, stk. 3, i nævnte direktiv, skal den informere alle andre kompetente myndigheder, der er omtalt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (6), som den ved, jernbanevirksomheden har indgået kontrakt om tjenesteydelser med. Hvis den licensudstedende myndighed nærer tvivl om foreneligheden af garantierne for dækning for dens erstatningsansvar med Den Europæiske Unions regler om statsstøtte, kan den sende de nødvendige oplysninger til de myndigheder, der varetager kontrollen med sådanne regler om statsstøtte.
Artikel 6
Forbindelse med sikkerhedscertifikater
1. Udstedelsen af en licens må ikke være afhængig af, om virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat som omtalt i artikel 10 i direktiv 2004/49/EF.
2. Hvis virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat, kontrollerer den licensudstedende myndighed ikke kravene til sikkerhedscertifikater ved udstedelse af licensen.
Artikel 7
Visse aspekter ved proceduren for udstedelse af en licens
1. Inden for én måned fra modtagelsen af ansøgningen skal den licensudstedende myndighed informere virksomheden om, at ansøgningen er komplet, eller bede om yderligere oplysninger. Denne tidsfrist kan forlænges med to uger i enestående tilfælde, og virksomheden skal informeres herom. Når de yderligere oplysninger er modtaget, skal den licensudstedende myndighed inden for højst én måned informere virksomheden om, hvorvidt ansøgning er komplet.
2. Den licensudstedende myndighed må kun rekvirere dokumenter, der er omtalt i kapitel III i direktiv 2012/34/EU, eller som er påkrævet ifølge den nationale lovgivning. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre en liste over alle dokumenterne og deres indhold og må ikke rekvirere yderligere dokumenter fra virksomhederne. Hvis listen er blevet opdateret og offentliggjort, kan virksomhederne stadig rette sig efter den tidligere liste, for hvad angår ansøgninger, de har indgivet inden opdateringen.
3. Hvad angår virksomheder med en årlig indtægt på under 5 mio. EUR, som stammer fra jernbanetransportaktiviteter, kan den licensudstedende myndighed betragte kravet om virksomhedens evne til at opfylde nuværende og potentielle forpligtelser i en 12 måneders periode fra starten af driften i henhold til artikel 20, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU som værende opfyldt, såfremt virksomheden kan bevise, at dens nettokapital er mindst 100 000 EUR eller et beløb, der er fastsat ved overenskomst med tilsynsorganet. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre dette beløb.
Artikel 8
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning finder anvendelse fra 16. juni 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. februar 2015.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/171
ze dne 4. února 2015
o některých aspektech postupu vydávání licencí železničním podnikům
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 17 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Doporučení Komise ze dne 7. dubna 2004 o používání společného evropského vzoru pro licenční doklady vydané v souladu se směrnicí Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (2) doporučilo používání standardního vzoru pro licenční doklady vydávané vnitrostátními orgány vydávajícími licence.
(2)
Podle článku 23 směrnice 2012/34/EU platí licence vydané vnitrostátními orgány vydávajícími licence na celém území Unie. Vnitrostátní orgány vydávající licence by měly informovat Evropskou agenturu pro železnice o licencích, které byly vydány, pozastaveny, odebrány nebo změněny a ta by měla v souladu s tím informovat ostatní členské státy. Společná šablona pro licence by usnadnila práci vnitrostátním orgánům vydávajícím licence a Evropské agentuře pro železnice a zajistila by snazší přístup k informacím o licencích všem zúčastněným stranám, zejména orgánům vydávajícím licence z ostatních členských států a provozovatelům infrastruktury.
(3)
Všechny nezbytné informace, které potvrzují, že danému železničnímu podniku je pravidelně vydávána licence pro určitý druh železničních dopravních služeb, mohou být obsaženy ve standardizovaném dokladu. Standardní šablona pro licenční doklad by usnadnila zveřejňování všech důležitých informací o licencích na internetové stránce Evropské agentury pro železnice. Standardní vzor by mohl být v budoucnu měněn v závislosti na zkušenostech s jeho používáním a na vývoji potřeb dalších informací o licencích.
(4)
Podmínky, za kterých mohou být splněny požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU týkající se pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, se mohou mezi členskými státy lišit v závislosti na vnitrostátních právních předpisech. Důkaz, že železniční podnik splňuje tyto vnitrostátní požadavky by měl být uveden v příloze licenčního dokladu. Za tímto účelem by měla být pro tuto přílohu použita standardní šablona. V případě, že železniční podnik hodlá provozovat své činnosti ve dvou nebo více členských státech, pokrytí občanskoprávní odpovědnosti pro každý z těchto členských států by mělo být uvedeno v další příloze, kterou by měl poskytnout orgán vydávající licence v dalším členském státě, ve kterém železniční podnik hodlá své činnosti provozovat.
(5)
Orgány vydávající licence mohou snížit své administrativní náklady, úroveň licenčních poplatků a zkrátit dobu pro přijetí rozhodnutí o žádosti o licenci, pokud si budou rychle vyměňovat potřebné údaje s ostatními orgány a jinými veřejnými či soukromými subjekty.
(6)
Kvůli malému pohybu na trhu nejsou v některých členských státech po dobu jednoho roku nebo více po sobě jdoucích let přijímána žádná rozhodnutí o vydání licence. Vysoké poplatky zároveň mohou pro železniční podniky představovat překážku vstupu na trh.
(7)
Na železniční podniky, které žádají o novou licenci, by se neměly vztahovat méně příznivé podmínky pro vydávání licencí než na železniční podniky, které již na trhu provozují činnost.
(8)
Zbytečná administrativní zátěž orgánů vydávajících licence a podniků by měla být snížena přísným omezením požadavků na podmínky stanovené ve směrnici 2012/34/EU.
(9)
Orgány vydávající licence nemají povinnost vyžadovat od železničního podniku licenční poplatek. Členské státy však mohou rozhodnout o zavedení takového poplatku za činnost prováděnou orgány vydávajícími licence při posuzování žádosti. V takovém případě by licenční poplatek měl být nediskriminační, měl by být skutečně vybírán od všech podniků žádajících o licenci a vycházet ze skutečné pracovní zátěže orgánu vydávajícího licence. Jestliže licenční poplatek překročí částku 5 000 EUR, orgán vydávající licence by měl v potvrzení o zaplacení poplatku uvést počet vynaložených člověkohodin a výdaje.
(10)
Ve snaze vytvořit rovné podmínky mezi železničními podniky byly směrnicí 2012/34/EU zrušeny některé úpravy, které nejsou slučitelné se zlepšenými tržními podmínkami, kdy železniční podniky musí být pojištěny nebo mít odpovídající záruky za tržních podmínek. Orgány vydávající licence by měly být vyzvány, aby ověřily provádění revidovaných podmínek ve spolupráci s dalšími orgány členských států.
(11)
Udělení licence železničnímu podniku by nemělo být podmíněno tím, že je držitelem osvědčení o bezpečnosti podle čl. 10 směrnice 2004/49/ES Evropského parlamentu a Rady. (3)
(12)
Nové železniční podniky jsou pro hospodářskou soutěž velmi důležité, ale mohou mít praktické obtíže předložit záznamy o své finanční způsobilosti, která jim umožní realisticky odhadnout jejich závazky na dobu dvanácti měsíců v budoucnu podle čl. 20 odst. 1 a 2 směrnice 2012/34/EU. Zatímco zákonodárci EU vytvořili možnost zjednodušeného dokladu pro některé menší letecké dopravce podle čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (4), postup získání licence může zohlednit tyto praktické obtíže zmírněním postupu k prokázání finanční způsobilosti pro železniční podniky, které žádají o licenci.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobné náležitosti pro použití společné šablony pro licenční doklad. Rovněž stanoví některé aspekty postupu pro udělování licence.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „licenčním dokladem“ rozumí vyplněná a řádně podepsaná společná šablona, jak je stanovena v příloze I a II tohoto nařízení, která má být předložena Evropské agentuře pro železnice.
Článek 3
Použití společné šablony pro licenční doklad
1. Licence vydané v souladu s kapitolou III směrnice 2012/34/EU mají standardní podobu podle vzoru stanoveného v příloze I a II tohoto nařízení.
V případě vydání nové licence orgán vydávající licence přidělí číslo oznámení licence ES podle harmonizovaného systému číslování, tzv. EU identifikační číslo (EIČ), jak je stanoveno v dodatku 2 rozhodnutí Komise 2007/756/ES (5).
Pokaždé, když je licence udělena, změněna způsobem relevantním vzhledem k licenčnímu dokladu, pozastavena, odebrána nebo nahrazena dočasnou licencí, vypracuje orgán vydávající licence licenční doklad na základě tohoto vzoru.
2. Orgány vydávající licence informují Evropskou agenturu pro železnice v souladu s čl. 24 odst. 8 směrnice 2012/34/EU a předají kopii licenčního dokladu, jak je stanoveno v komunikačním protokolu, který si mezi sebou dohodly.
3. Informace o finančním pokrytí občanskoprávní odpovědnosti uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU musí být uvedeny v příloze licenčního dokladu s využitím standardního vzoru stanoveného v příloze II tohoto nařízení. Orgán vydávající licenci připojí přílohu k licenčnímu dokladu. Tato příloha musí být označena číslem jedna (1).
4. Na základě informací uvedených v přílohách týkajících se odpovědnosti,jak jsou stanoveny v příloze II tohoto nařízení, orgán vydávající licenci v určitém členském státě nebo provozovatel infrastruktury může zkontrolovat, zda je pokrytí občanskoprávní odpovědnosti přijaté železničním podnikem a schválené jinými orgány vydávajícími licence v tomto konkrétním členském státě dostatečné. Pokud orgán vydávající licence zjistí, že úroveň pokrytí je nedostatečná, může železniční podnik požádat, aby uzavřel dodatečné pokrytí. Železniční podnik musí orgánu vydávajícímu licence poskytnout požadované informace ohledně svého pokrytí.
5. Jakmile je orgán vydávající licence s pokrytím spokojen, uvědomí Evropskou agenturu pro železnice a aktualizuje stávající přílohu sdělenou orgánem vydávajícím licence téhož členského státu nebo přidá další přílohu k licenci s využitím standardního formátu stanoveného v této příloze II a této příloze přiřadí další číslo (2, 3, 4 atd.).
6. V každé příloze týkající se odpovědnosti musí být uvedena částka, rozsah, jako je místní oblast působnosti nebo druhy služeb, a datum zahájení a případně ukončení platnosti pokrytí. Číslo oznámení licence musí být uvedeno v každé příloze, aby byla zřejmá jasná souvislost s železničním podnikem, kterému byla vydána licence. Pokud je orgán vydávající licenci informován o změně v pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, sestaví aktualizovanou přílohu a předá ji Evropské agentuře pro železnice.
Článek 4
Licenční poplatky
Členské státy mohou za posouzení každé žádosti požadovat licenční poplatek. Licenční poplatky musí být uplatňovány nediskriminačním způsobem.
Článek 5
Některé aspekty týkající se požadavků na pokrytí občanskoprávní odpovědnosti a přiměřené záruky
1. Orgán vydávající licence zveřejní minimální požadované úrovně pokrytí, včetně případů, kdy je částka takového pokrytí stanovena vnitrostátními právními předpisy.
2. Orgán vydávající licence nesmí požadovat, aby pokrytí nabylo účinku předtím, než železniční podnik zahájí svůj provoz vlaků.
3. Nejpozději do 25. srpna 2015 orgán vydávající licence, který licenci vydal, požádá všechny licencované železniční podniky o předložení důkazů o úrovni a rozsahu jejich stávajícího pokrytí odpovědnosti v případě nehody s výjimkou případů, kdy tyto podniky již uzavřely smlouvu o pojištění nebo pokud orgán již tyto informace má k dispozici. Orgán může takový důkaz od železničních podniků požadovat také v případě, že má pochybnosti, zda jejich pokrytí splňuje požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU.
4. V případě, že podnik neprokáže, že je přiměřeně pojištěn, avšak má přiměřené záruky pokrytí, orgán vydávající licence, případně po konzultaci s regulačním subjektem, prověří, zda podmínky, za kterých podnik uvedené záruky získal, odpovídají tržním podmínkám, které by získal jakýkoli jiný podnik při stejné úrovni finanční způsobilosti a expozice.
5. Pokud orgán vydávající licence pozastaví licenci v souladu s čl. 24 odst. 1 směrnice 2012/34/EU, nebo vydá dočasnou licenci v souladu s čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice, informuje o tom všechny ostatní příslušné orgány uvedené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (6), o kterých ví, že s nimi železniční podnik uzavřel smlouvy na poskytování služeb. Pokud má orgán vydávající licence pochybnosti ohledně slučitelnosti záruk pro pokrytí odpovědnosti s pravidly Unie v oblasti státní podpory, může předat nezbytné informace orgánům odpovědným za kontrolu těchto pravidel státní podpory.
Článek 6
Vztah k osvědčením o bezpečnosti
1. Udělení licence podniku nesmí být podmíněno tím, aby podnik byl držitelem osvědčení o bezpečnosti podle článku 10 směrnice 2004/49/ES.
2. Pokud podnik držitelem osvědčení o bezpečnosti je, orgán vydávající licence při udělování licence nekontroluje požadavky na osvědčení o bezpečnosti.
Článek 7
Některé aspekty postupu vydávání licence
1. Orgán vydávající licence do jednoho měsíce od obdržení žádosti informuje podnik, že spis je úplný, nebo požádá o doplňující informace. Tato lhůta může být za výjimečných okolností prodloužena o dva týdny, o čemž je podnik informován. Po obdržení doplňujících informací orgán vydávající licence nejpozději do jednoho měsíce informuje podnik, zda je spis úplný.
2. Orgán vydávající licence může vyžadovat pouze doklady uvedené v kapitole III směrnice 2012/34/EU nebo doklady vyžadované vnitrostátními právními předpisy. Orgán vydávající licence zveřejní seznam všech dokladů a jejich obsahu a od podniků nesmí žádné další doklady požadovat. Jestliže je seznam aktualizován a zveřejněn, podniky se mohou i nadále odvolávat na dřívější seznam, pokud jde o žádosti podané před jeho aktualizací.
3. Vůči podnikům, jejichž roční příjem z činností v železniční přepravě je nižší než 5 milionů EUR, může orgán vydávající licence považovat požadavek týkající se jejich schopnosti plnit současné i možné budoucí závazky po dobu 12 měsíců od začátku provozu v souladu s čl. 20 odst. 1 směrnice 2012/34/EU za splněný, pokud podnik může prokázat, že jeho vlastní čistý kapitál činí nejméně 100 000 EUR, nebo částku dohodnutou s regulačním subjektem. Orgán vydávající licence tuto částku zveřejní.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 16. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. února 2015.