EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 234/2014
af 11. marts 2014
om oprettelse af et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2, artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen bør bestræbe sig på at udvikle forbindelser og skabe partnerskaber med tredjelande. Denne forordning udgør et nyt og supplerende instrument til direkte støtte for Unionens eksterne politikker ved at udvide samarbejdspartnerskabet og den politiske dialog til at omfatte områder og temaer, der rækker ud over udviklingssamarbejde. Den bygger på den erfaring, der er indhøstet med industrialiserede lande og højindkomstlande og -territorier i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1934/2006 (3).
(2)
Omfanget af samarbejdet i henhold til de geografiske programmer med udviklingslande, -territorier og -regioner under instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 (4), har næsten udelukkende været begrænset til finansiering af foranstaltninger, der opfylder kriterierne for officiel udviklingsbistand (ODA), som er fastsat af Komitéen for Udviklingsbistand under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (DAC-OECD).
(3)
I løbet af de sidste 10 år har Unionen til stadighed styrket sine bilaterale forbindelser med en lang række industrialiserede og andre højindkomst- eller mellemindkomstlande og -territorier i forskellige regioner i verden.
(4)
Unionen har derfor brug for et globalt orienteret finansielt instrument for udenrigspolitikken, som giver mulighed for at finansiere foranstaltninger, der muligvis ikke er berettiget til ODA, men som har afgørende betydning for uddybelsen og konsolideringen af forbindelserne med de pågældende tredjelande, navnlig gennem politisk dialog og udvikling af partnerskaber. Dette nye instrument, som er innovativt med hensyn til anvendelsesområde og mål, bør skabe et positivt miljø for et uddybet forhold mellem Unionen og relevante tredjelande og bør fremme grundlæggende EU-interesser.
(5)
Det er i Unionens interesse at uddybe forbindelserne og dialogen med lande, som Unionen har en strategisk interesse i at fremme forbindelser med, især udviklede lande og udviklingslande, der spiller en stadig vigtigere rolle i globale anliggender, herunder global governance, udenrigspolitik, den internationale økonomi, multilaterale fora og organer såsom G8 og G20 og i håndteringen af globale udfordringer.
(6)
Unionen er nødt til at opbygge omfattende partnerskaber med nye aktører på den internationale scene for at fremme en stabil og inklusiv international orden, skabe almene globale offentlige goder, fremme Unionens centrale interesser og øge kendskabet til Unionen i de pågældende lande.
(7)
Det er nødvendigt, at denne forordning har hele verden som sit anvendelsesområde for at muliggøre støtte til samarbejdsforanstaltninger efter behov for at understøtte forbindelserne med alle lande, hvor Unionen har strategiske interesser, i overensstemmelse med denne forordnings mål.
(8)
Det er i Unionens interesse fortsat at fremme dialog og samarbejde med lande, som ikke længere opfylder kriterierne for bilaterale programmer under instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (5) (»instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde«).
(9)
Det er desuden i Unionens interesse at arbejde hen imod inklusive globale institutioner, som er baseret på effektiv multilateralisme.
(10)
Unionen bør i henhold til denne forordning støtte gennemførelsen af den eksterne dimension af den strategi, som Kommissionen har skitseret i sin meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »Europa 2020 - En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« (»Europa 2020«), der samler de tre søjler: den økonomiske, den sociale og den miljømæssige søjle. Denne forordning bør navnlig støtte mål relateret til globale spørgsmål såsom klimaændringer, energisikkerhed og ressourceeffektivitet, overgangen til en grønnere økonomi, videnskab, innovation og konkurrenceevne, mobilitet, handel og investeringer, økonomiske partnerskaber, samarbejde med tredjelande på erhvervs-, beskæftigelses- og lovgivningsområdet, og bedre markedsadgang for virksomheder fra Unionen, herunder internationalisering af små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Den bør også fremme offentligt diplomati, samarbejde om uddannelsesmæssige og akademiske forhold og udbredelsesaktiviteter.
(11)
Bekæmpelse af klimaændringer anerkendes navnlig som en af de store globale udfordringer for Unionen og det bredere internationale samfund. Klimaændringer er et område, hvor en hurtig international indsats er nødvendig, og hvor opnåelse af Unionens mål kræver samarbejde med partnerlande. Unionen bør derfor intensivere indsatsen for at fremme global konsensus på dette område. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen »Et budget for Europa 2020«, som opfordrer Unionen til at øge den klimarelaterede del af sit budget til mindst 20 %, bør denne forordning bidrage til at nå dette mål.
(12)
Grænseoverskridende udfordringer såsom miljøforringelser og adgang til bæredygtig anvendelse af råstoffer og sjældne jordarter kræver en regelbaseret, inklusiv tilgang.
(13)
Unionen har forpligtet sig til at bidrage til opfyldelsen af de globale 2020-biodiversitetsmål og til at gennemføre den ledsagende strategi for mobilisering af ressourcer.
(14)
Unionen er i sine forbindelser med globale partnere forpligtet til at fremme anstændigt arbejde for alle samt ratificeringen og den effektive gennemførelse af internationalt anerkendte arbejdsstandarder og multilaterale miljøaftaler.
(15)
En vigtig strategisk interesse for Unionen er at øge vækst og beskæftigelse ved at fremme fair og åben handel og fair og åbne investeringer på multilateralt og bilateralt plan og ved at støtte forhandlingerne om og gennemførelsen af handels- og investeringsaftaler, i hvilken Unionen er part. Unionen bør i henhold til denne forordning bidrage til at skabe et sikkert klima for øgede handels- og investeringsmuligheder i hele verden for virksomheder fra Unionen, ikke mindst SMV'er, bl.a. ved at støtte samarbejde og konvergens på lovgivningsområdet, fremme internationale standarder, forbedre beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder og målrette fjernelsen af ubegrundede hindringer for markedsadgang.
(16)
I overensstemmelse med artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), skal Unionens optræden på den internationale scene bygge på de principper, der har ligget til grund for dens egen oprettelse, udvikling og udvidelse, og som den tilstræber at fremme i den øvrige verden, nemlig demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende rettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, principperne om lighed og solidaritet samt respekt for principperne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten.
(17)
Unionen bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed, for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør nås ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem instrumenter for Unionens optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem denne forordning, andre instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes under instrumenterne til finansiering af optræden udadtil.
(18)
For at sikre synligheden af Unionens bistand over for borgerne i modtagerlandene og unionsborgerne bør der, når det er hensigtsmæssigt, ske passende og målrettet formidling og information via hensigtsmæssige medier.
(19)
For at nå målene i denne forordning er det nødvendigt at anvende en differentieret og fleksibel tilgang med centrale partnerlande under hensyntagen til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier og samtidig fortsat have mulighed for at gribe ind overalt i verden, når det er nødvendigt. Unionen bør anvende en samlet tilgang til udenrigspolitikken, herunder Unionens sektorpolitikker.
(20)
For at den i højere grad kan opfylde forpligtelsen til at fremme og forsvare sine interesser i forbindelserne med tredjelande mere effektivt, bør Unionen kunne reagere fleksibelt og rettidigt på nye eller uforudsete behov gennem vedtagelse af særlige foranstaltninger, der ikke indgår i flerårige vejledende programmer.
(21)
Målene i denne forordning bør, overalt hvor det er muligt og hensigtsmæssigt, søges opnået i samråd med relevante partnere og interessenter, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder under hensyntagen til, hvor vigtig en rolle de spiller.
(22)
Unionens optræden udadtil under denne forordning bør bidrage til tydelige resultater (som omfatter udbytte, virkninger og effekt) i lande, der modtager EU-bistand. Når det er hensigtsmæssigt og muligt, bør resultaterne af Unionens optræden udadtil og effektiviteten af instrumentet fastsat ved denne forordning overvåges og vurderes på grundlag af på forhånd fastlagte, klare, gennemsigtige og, hvis det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målelige indikatorer, der er afpasset efter instrumentets særlige forhold og mål.
(23)
Aktioner under denne forordning bør, hvor det er relevant, tage behørigt hensyn til Europa-Parlamentets beslutninger og henstillinger.
(24)
For at tilpasse forordningens anvendelsesområde til den rivende udvikling i tredjelande bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår de prioriteter, der er defineret i bilaget. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(25)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6). Undersøgelsesproceduren bør anvendes ved vedtagelsen af gennemførelsesretsakterne, undtagen for så vidt angår finansielt mindre omfattende tekniske gennemførelsesforanstaltninger, under hensyntagen til gennemførelsesretsakternes art, særlig deres politiske retningsgivende karakter og deres finansielle konsekvenser.
(26)
Fælles regler og procedurer for gennemførelsen af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 (7).
(27)
Denne forordning fastlægger en finansieringsramme for hele dens anvendelsesperiode, som skal udgøre det primære referencebeløb for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (8).
(28)
De nærmere regler for, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere, er fastlagt i Rådets afgørelse 2010/427/EU (9).
(29)
Målene for denne forordning, navnlig oprettelsen af et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(30)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme anvendelsesperioden for denne forordning med anvendelsesperioden for af Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (10). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og mål
1. Ved denne forordning oprettes der et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande (»partnerskabsinstrument«) for at fremme EU-interesser og gensidige interesser. Partnerskabsinstrumentet støtter foranstaltninger, som på en effektiv og fleksibel måde bidrager til at nå de mål, der følger af Unionens bilaterale, regionale eller multilaterale forbindelser med tredjelande, og imødegår globale udfordringer og sikrer en hensigtsmæssig opfølgning af beslutninger truffet på multilateralt plan.
2. De foranstaltninger, der finansieres under partnerskabsinstrumentet, har følgende specifikke EU-mål:
a)
støtte til Unionens bilaterale, regionale og interregionale strategier for samarbejdspartnerskaber ved at fremme den politiske dialog og ved at udvikle kollektive tilgange og svar på globale udfordringer. Opfyldelsen af dette mål skal bl.a. vurderes ved hjælp af de fremskridt, som centrale partnerlande gør i bekæmpelsen af klimaændringer eller i forbindelse med fremme af Unionens miljøstandarder
b)
gennemførelse af den internationale dimension af »Europa 2020«. Opfyldelsen af dette mål skal vurderes på grundlag af centrale partnerlandes indførelse af »Europa 2020«-politikker og -mål
c)
forbedring af adgangen til partnerlandes markeder og forøgelse af handels-, investerings- og forretningsmuligheder for virksomheder i Unionen samt fjernelse af hindringerne for markedsadgang og investeringer ved hjælp af økonomiske partnerskaber og samarbejde på erhvervs- og lovgivningsområdet. Opfyldelsen af dette mål skal vurderes på grundlag af Unionens samhandel med centrale partnerlande og handels- og investeringsstrømmene til partnerlande, som aktionerne, programmerne og foranstaltningerne i henhold til denne forordning er specifikt rettet mod
d)
fremme af den brede forståelse for Unionen og Unionens synlighed og rolle på den globale scene gennem offentligt diplomati, mellemfolkelige forbindelser, samarbejde om uddannelsesmæssige og akademiske forhold, samarbejde mellem tænketanke samt udbredelsesaktiviteter til fremme af Unionens værdier og interesser. Opfyldelsen af dette mål kan bl.a. vurderes ved hjælp af meningsmålinger og evalueringer.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning støtter primært samarbejdsforanstaltninger med lande, som Unionen har en strategisk interesse i at fremme forbindelser med, især udviklede lande og udviklingslande, der spiller en stadig vigtigere rolle i globale anliggender, herunder udenrigspolitik, den internationale økonomi og handel, multilaterale fora og global governance, og i håndteringen af globale udfordringer, eller hvor Unionen har andre betydelige interesser.
2. Med forbehold af stk. 1 kan alle tredjelande og regioner og territorier i tredjelande være berettiget til at indgå i et samarbejde i henhold til denne forordning.
Artikel 3
Generelle principper
1. Unionen søger at fremme, udvikle og konsolidere principperne om demokrati, lighed og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, som den er bygget på, gennem dialog og samarbejde med tredjelande.
2. For at øge virkningen af Unionens bistand anvendes der om nødvendigt en differentieret og fleksibel tilgang ved udformningen af samarbejdet med tredjelande under hensyntagen til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier.
3. Unionen fremmer en sammenhængende multilateral tilgang til globale udfordringer og fremmer samarbejdet med internationale eller regionale organisationer og organer, herunder internationale finansielle institutioner, FN-organer, -fonde og -programmer og andre bilaterale donorer.
4. I forbindelse med gennemførelsen af denne forordning og ved politikudformningen, den strategiske planlægning og programmeringen og gennemførelsen af foranstaltningerne stræber Unionen mod at sikre sammenhæng og overensstemmelse med andre områder af sin optræden udadtil, især instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde, samt med andre relevante EU-politikker.
5. Foranstaltninger, der finansieres under denne forordning, bygger, hvor det er relevant, på samarbejdspolitikker fastlagt i instrumenter som aftaler, erklæringer og handlingsplaner, der er indgået mellem Unionen og de pågældende internationale organisationer eller mellem Unionen og de pågældende tredjelande og regioner i tredjelande.
Foranstaltninger, der finansieres under denne forordning, omfatter også områder, der er relevante for fremme af Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier.
6. EU-støtte under denne forordning gennemføres i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 236/2014.
Artikel 4
Programmering og vejledende fordeling af midler
1. Kommissionen vedtager flerårige vejledende programmer (FVP'er) efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014.
2. FVP'er fastlægger Unionens strategiske og/eller gensidige interesser og prioriteter, de specifikke mål og de forventede resultater. For så vidt angår lande eller regioner, for hvilke der er blevet udarbejdet et fælles rammedokument for en samlet EU-strategi, baseres FVP'erne på dette dokument.
3. FVP'er fastlægger desuden de prioriterede områder, der er udvalgt med henblik på EU-finansiering, og angiver den vejledende tildeling af midler, samlet, for hvert prioriteret område og for hvert partnerland eller hver gruppe af partnerlande i den pågældende periode, herunder for deltagelsen i globale initiativer. Disse beløb kan eventuelt udtrykkes i form af et beløbsinterval.
4. FVP'er kan omfatte et beløb på højst 5 % af det samlede beløb, som ikke er afsat til et prioriteret område eller et partnerland eller en gruppe af lande. Der skal indgås forpligtelser for disse midler i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, 3 og 5, i forordning (EU) nr. 236/2014.
5. Proceduren i artikel 16, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2014 kan anvendes med henblik på at ændre FVP'er i behørigt begrundede særlig hastende tilfælde.
6. Med henblik på at opnå de i artikel 1 omhandlede mål kan Kommissionen i Unionens samarbejde med tredjelande tage hensyn til den geografiske nærhed af Unionens regioner i den yderste periferi og oversøiske lande og territorier.
7. Enhver programmering eller revision af programmer, der finder sted efter offentliggørelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 236/2014 (»midtvejsevalueringsrapporten«), skal tage hensyn til resultaterne og konklusionerne deri.
Artikel 5
Tematiske prioriteter
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 6 for at ændre de tematiske prioriteter for Unionens bistand i henhold til denne forordning, som fastlagt i bilaget til denne forordning. Efter offentliggørelsen af midtvejsevalueringsrapporten og baseret på anbefalingerne i denne rapport skal Kommissionen navnlig vedtage en delegeret retsakt om ændring af bilaget til nærværende forordning senest den 31. marts 2018.
Artikel 6
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, tillægges Kommissionen så længe denne forordning finder anvendelse.
3. Den i artikel 5 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegeringen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 5 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 7
Udvalg
Kommissionen bistås af Udvalget for Partnerskabsinstrumentet. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 8
Finansieringsramme
1. Finansieringsrammen til gennemførelse af denne forordning for perioden 2014-2020 fastsættes til 954 765 000 EUR.
De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.
2. I overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 (11), og med henblik på at fremme den internationale dimension inden for videregående uddannelse, afsættes der et vejledende beløb på 1 680 000 000 EUR fra de forskellige instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil (instrumentet for udviklingssamarbejde, det europæiske naboskabsinstrument oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (12), instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (13) og partnerskabsinstrumentet) til aktioner vedrørende læringsmobilitet til eller fra partnerlande som defineret i forordning (EU) nr. 1288/2013 og til samarbejde og politisk dialog med myndigheder, institutioner og organisationer fra disse lande. Forordning (EU) nr. 1288/2013 finder anvendelse på anvendelsen af disse midler.
Midlerne stilles til rådighed via to flerårige bevillinger, der dækker henholdsvis de første fire år og de resterende tre år. Tildelingen af midlerne skal afspejles i den flerårige vejledende programmering som fastsat i denne forordning i overensstemmelse med de berørte landes konstaterede behov og prioriteter. Tildelingerne kan justeres i tilfælde af større uforudsete omstændigheder eller vigtige politiske ændringer i overensstemmelse med prioriteterne for Unionens optræden udadtil.
3. Aktioner under forordning (EU) nr. 1288/2013 finansieres kun af partnerskabsinstrumentet, hvis de ikke er berettigede til finansiering under andre instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil og supplerer eller de styrker andre initiativer under nærværende forordning.
Artikel 9
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
Denne forordning anvendes i overensstemmelse med afgørelse 2010/427/EU.
Artikel 10
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 234/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2, čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2)
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie by měla usilovat o rozvíjení vztahů a budování partnerství s třetími zeměmi. Toto nařízení představuje nový a doplňkový nástroj, který přímo podporuje vnější politiky Unie a rozšiřuje partnerství v oblasti spolupráce a politický dialog na oblasti a témata stojící mimo rámec rozvojové spolupráce. Navazuje na zkušenosti získané s průmyslovými zeměmi a se zeměmi a územími s vysokými příjmy na základě nařízení Rady (ES) č. 1934/2006 (3).
(2)
Oblast spolupráce podle zeměpisných programů s rozvojovými zeměmi, územími a regiony podle finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (4) je téměř výhradně omezena na financování opatření, jež mají splňovat kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
(3)
V průběhu posledního desetiletí Unie soustavně posilovala dvoustranné vztahy s celou řadou průmyslových a jiných zemí a území s vysokými nebo středními příjmy z různých regionů světa.
(4)
Unie potřebuje finanční nástroj v oblasti zahraniční politiky s celosvětovou působností umožňující financovat opatření, která nemusejí být způsobilá pro oficiální rozvojovou pomoc, ale která mají zásadní význam z hlediska prohlubování a upevňování vztahů Unie s dotčenými třetími zeměmi, a to zejména prostřednictvím politického dialogu a rozvoje partnerství. Tento nový, z hlediska působnosti a cílů inovativní nástroj by měl vytvořit příznivé prostředí pro prohloubení vztahů mezi Unií a příslušnými třetími zeměmi a prosazovat stěžejní zájmy Unie.
(5)
V zájmu Unie je prohlubovat vztahy a dialog se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále důležitější úlohu v mezinárodním obchodu, ale i v rámci globální správy, zahraniční politiky, mezinárodní ekonomiky, vícestranných fór a subjektů, jako jsou skupiny G8 a G20, a při řešení problémů globálního významu.
(6)
Je třeba, aby Unie vybudovala komplexní partnerství s novými aktéry na mezinárodní scéně s cílem podporovat stabilní mezinárodní řád podporující začlenění, usilovat o společné globální veřejné statky, prosazovat stěžejní zájmy Unie a zlepšit informovanost o Unii v těchto zemích.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být celosvětová, aby bylo možné náležitým způsobem podpořit opatření v oblasti spolupráce s cílem rozvíjet vztahy s kteroukoli zemí, u níž má Unie strategické zájmy, v souladu s cíli tohoto nařízení.
(8)
V zájmu Unie je pokračovat v prosazování dialogu a spolupráce se zeměmi, které již nejsou způsobilé pro dvoustranné programy v rámci nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (5) (dále jen „nástroj pro rozvojovou spolupráci“).
(9)
Mimoto je v zájmu Unie mít otevřené celosvětové instituce, které budou založeny na účinném multilateralismu, a k tomuto cíli směřovat.
(10)
Podle tohoto nařízení by Unie měla podporovat provádění vnějšího rozměru strategie nastíněné ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) propojením tří pilířů: hospodářského, sociálního a ekologického. Toto nařízení by mělo zejména podporovat cíle související s globálními otázkami, například se změnou klimatu, zabezpečením dodávek energie a účinným využíváním zdrojů, přechodem na ekologičtější ekonomiku, vědou, inovacemi a konkurenceschopností, mobilitou, obchodem a investicemi, hospodářskými partnerstvími, spoluprací s třetími zeměmi v oblasti podnikání, zaměstnanosti a regulace a s lepším přístupem na trh pro podniky z Unie, včetně internacionalizace malých a středních podniků. Mělo by rovněž prosazovat veřejnou diplomacii, spolupráci ve vzdělávacích a akademických záležitostech a informační činnosti.
(11)
Zejména boj proti změně klimatu je považován za jednu z největších globálních výzev, jíž Unie a širší mezinárodní společenství čelí. Změna klimatu je oblast, která naléhavě vyžaduje přijetí opatření na mezinárodní úrovni a v jejímž rámci dosažení cílů Unie vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi. Unie by tudíž měla zintenzivnit úsilí o prosazování celosvětového konsensu v tomto ohledu. V souladu se sdělením Komise ze dne 29. června 2011 nazvaným „Rozpočet - Evropa 2020“, které Unii vyzývá ke zvýšení podílu jejího rozpočtu vyčleněného na záležitosti klimatu na nejméně 20 %, by toto nařízení mělo přispět k dosažení tohoto cíle.
(12)
Nadnárodní otázky, jako je zhoršování stavu životního prostředí a přístup k surovinám a vzácným zeminám a jejich udržitelné využití, vyžadují inkluzivní přístup založený na pravidlech.
(13)
Unie je odhodlána napomoci s plněním globálních cílů pro rok 2020 v oblasti biologické rozmanitosti a předložit související strategii pro mobilizaci zdrojů.
(14)
Unie je odhodlána podporovat ve vztazích se svými partnery z celého světa důstojnou práci pro všechny, jakož i ratifikovat a účinně provádět mezinárodně uznané pracovní normy a mnohostranné dohody o ochraně životního prostředí.
(15)
Významným strategickým zájmem Unie je oživit růst a zaměstnanost prosazováním spravedlivého a otevřeného obchodu a investic na mnohostranné i dvoustranné úrovni a podporou sjednávání a provádění obchodních a investičních dohod, jichž je Unie stranou. Podle tohoto nařízení by Unie měla přispívat k vytváření bezpečného prostředí pro zvýšený počet obchodních a investičních příležitostí po celém světě pro podniky z Unie, a to s důrazem na malé a střední podniky, mimo jiné podporou spolupráce v oblasti právních předpisů a jejich sbližování, prosazováním mezinárodních norem, zlepšováním ochrany práv duševního vlastnictví a vyvíjením snahy o odstranění bezdůvodných překážek bránících v přístupu na trh.
(16)
Podle článku 21 Smlouvy o Evropské unii má činnost Unie na mezinárodní scéně spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, jejím rozvoji a jejím rozšiřování a které hodlá podporovat v ostatním světě, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnost a nedělitelnost lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, na zásadách rovnosti a solidarity a na dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(17)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji pro financování vnější činnost a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě těchto nástrojů.
(18)
V zájmu zviditelnění pomoci Unie u občanů přijímajících zemí a občanů Unie by měla být vhodným způsobem případně zajištěna cílená komunikace a poskytování informací.
(19)
K dosažení cílů tohoto nařízení je nezbytné uplatňovat diferencovaný a flexibilní přístup vůči klíčovým partnerským zemím s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci, jakož i na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie, a zároveň zachovat schopnost zasáhnout v případě potřeby kdekoli na světě. Unie by měla uplatňovat komplexní přístup k zahraniční politice včetně odvětvových politik Unie.
(20)
Aby se zvýšila účinnost závazku Unie prosazovat a hájit své zájmy ve vztazích s třetími zeměmi, měla by Unie být schopna pružně a včas reagovat na vznikající nebo nepředvídané potřeby přijímáním zvláštních opatření, na která se nevztahují víceleté orientační programy.
(21)
Cíle tohoto nařízení by vždy, když je to možné a vhodné, měly být plněny za konzultace příslušných partnerů a zúčastněných stran včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů s přihlédnutím k významu jejich úlohy.
(22)
Vnější činnost Unie v rámci tohoto nařízení by měla přispívat k jasným výsledkům (včetně výsledné činnosti, výstupů a dopadů) v zemích přijímajících pomoc Unie. Pokud je to možné a vhodné, měly by být výsledky vnější činnosti Unie a účinnost nástroje zřízeného tímto nařízením sledovány a hodnoceny pomocí předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro každou dotčenou zemi, jsou měřitelné a jsou přizpůsobeny specifickým rysům a cílům tohoto nástroje.
(23)
Akce v rámci tohoto nařízení by měly v příslušných případech patřičně zohledňovat usnesení a doporučení Evropského parlamentu.
(24)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(25)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření a finanční dopady, by se při jejich přijímání měl použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(26)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnost jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(27)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince. 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(28)
Organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, zejména zřízení nástroje partnerství pro spolupráci se třetími zeměmi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
1. Tímto nařízením se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi (dále jen „nástroj partnerství“) k prosazování a podpoře zájmů Unie a společných zájmů. Nástroj partnerství podporuje opatření, která účinně a pružně reagují na cíle spolupráce vyplývající z dvoustranných, regionálních či vícestranných vztahů Unie s třetími zeměmi, řeší problémy globálního významu a zajišťuje odpovídající návaznost na rozhodnutí přijatá na vícestranné úrovni.
2. Opatření financovaná podle nástroje partnerství odrážejí tyto specifické cíle Unie:
a)
podpora strategií partnerství pro dvoustrannou, regionální a meziregionální spolupráci Unie prosazováním politického dialogu a rozvíjením kolektivního přístupu a reakce na problémy globálního významu. Dosažení tohoto cíle se měří mimo jiné pokrokem, kterého dosáhly klíčové partnerské země v boji proti změně klimatu nebo při prosazování norem Unie v oblasti životního prostředí;
b)
provádění mezinárodního rozměru strategie Evropa 2020. Dosažení tohoto cíle se měří podle zavádění politik a cílů strategie Evropa 2020 v klíčových partnerských zemích;
c)
zlepšování přístupu na trhy partnerských zemí a oživení obchodu, investic a obchodních příležitostí pro podniky z Unie a současně odstranění překážek bránících v přístupu na trh a k investicím prostřednictvím spolupráce v oblasti hospodářských partnerství, obchodu a regulace. Dosažení tohoto cíle se měří podílem zahraničního obchodu Unie s klíčovými partnerskými zeměmi a obchodními a investičními toky do partnerských zemí, na které se konkrétně zaměřují akce, programy a opatření podle tohoto nařízení;
d)
posílení všeobecného chápání a viditelnosti Unie a její úlohy na světové scéně prostřednictvím veřejné diplomacie, mezilidských kontaktů, spolupráce ve vzdělávacích a akademických záležitostech, spolupráce mezi skupinami odborníků a informačních činností k prosazování hodnot a zájmů Unie. Dosažení tohoto cíle lze měřit mimo jiné průzkumy veřejného mínění či hodnoceními.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení podporuje především opatření spolupráce se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále významnější úlohu v globálních záležitostech, mimo jiné i v zahraniční politice, mezinárodním hospodářství a obchodu, na mnohostranných fórech a v globální správě a při řešení problémů globálního významu nebo tam, kde má Unie jiné významné zájmy.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, pro spolupráci podle tohoto nařízení mohou být způsobilé všechny třetí země, regiony a území.
Článek 3
Obecné zásady
1. Unie usiluje o podporu, rozvoj a konsolidaci zásad demokracie, rovnosti, dodržování lidských práv a základních svobod a zásady právního státu, na nichž je založena, prostřednictvím dialogu a spolupráce s třetími zeměmi.
2. Pro zvýšení působnosti pomoci Unie se při utváření spolupráce s třetími zeměmi podle potřeby uplatňuje diferencovaný a flexibilní přístup s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci a rovněž na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie.
3. Unie prosazuje soudržný vícestranný přístup ke globálním problémům a podporuje spolupráci s mezinárodními a regionálními organizacemi a subjekty, včetně mezinárodních finančních institucí, agentur, fondů a programů Organizace spojených národů a jiných dvoustranných dárců.
4. Při provádění tohoto nařízení ve fázích tvorby politiky, strategického plánování a programování a provádění opatření je cílem Unie zajistit celistvost a soudržnost s jinými oblastmi její vnější činnosti, zejména s nástrojem pro rozvojovou spolupráci, jakož i s jinými příslušnými politikami Unie.
5. Opatření financovaná podle tohoto nařízení vycházejí případně z politik spolupráce stanovených v nástrojích, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány dohodnuté mezi Unií a příslušnými mezinárodními organizacemi nebo mezi Unií a dotčenými třetími zeměmi a regiony.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení zahrnují také oblasti spojené s prosazováním zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
6. Podpora Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014.
Článek 4
Programování a orientační přidělení finančních prostředků
1. Komise přijímá víceleté orientační programy přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Víceleté orientační programy stanoví strategické nebo společné zájmy a priority Unie, specifické cíle a očekávané výsledky. V případě zemí nebo regionů, pro něž byl stanoven společný rámcový dokument, který stanoví komplexní strategii Unie, vycházejí víceleté orientační programy z tohoto dokumentu.
3. Víceleté orientační programy uvádějí rovněž prioritní oblasti zvolené pro financování Unií a vymezují orientační přidělení finančních prostředků, a to celkově, podle prioritní oblasti a podle partnerské země nebo skupiny partnerských zemí na dané období, včetně účasti na globálních iniciativách. Tyto částky mohou být případně vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Víceleté orientační programy mohou stanovit částku finančních prostředků, která nepřesahuje 5 % celkové částky a není přidělena na žádnou prioritní oblast ani žádné partnerské zemi nebo skupině zemí. Tyto finanční prostředky se přidělí na závazky v souladu s čl. 2 odst. 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 236/2014.
5. V řádně odůvodněných, závažných a naléhavých případech může být ke změně víceletých orientačních programů použit postup podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
6. Pokud jde o dosažení cílů stanovených v odstavci 1, může Komise při spolupráci Unie s třetími zeměmi zohlednit zeměpisnou blízkost nejvzdálenějších regionů a zámořských zemí a území Unie.
7. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Tematické priority
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 měnící tematické priority, jež má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, stanovených v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 6
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu použitelnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro nástroj partnerství. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 8
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 954 765 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
2. V souladu s čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (11) se za účelem podpory mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání z různých nástrojů pro financování vnější činnosti (nástroje pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (12), nástroje předvstupní pomoci (NPP II) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (13) a nástroje partnerství) přiděluje orientační částka ve výši 1 680 000 000 EUR na opatření v oblasti mobility ve vzdělávání do partnerských zemí nebo z partnerských zemí ve smyslu nařízení (EU) č. 1288/2013 a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Použití těchto finančních prostředků se řídí nařízením (EU) č. 1288/2013.
Finanční prostředky se poskytnou ve dvou víceletých přídělech, z nichž první se bude vztahovat první čtyři roky, druhý pak na zbývající tři roky. S přidělením těchto finančních prostředků počítá víceleté orientační programování stanovené v tomto nařízení v souladu se zjištěnými potřebami a prioritami dotčených zemí. V případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn mohou být tyto příděly přehodnoceny s souladu s prioritami vnější činnosti Unie.
3. Akce v oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1288/2013 jsou financovány v rámci nástroje partnerství pouze v případě, že nejsou způsobilé pro financování v rámci jiných nástrojů pro financování vnější činnosti a doplňují nebo posilují jiné iniciativy podle tohoto nařízení.
Článek 9
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.