EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2013/39/EU
af 12. august 2013
om ændring af direktiv 2000/60/EF og 2008/105/EF for så vidt angår prioriterede stoffer inden for vandpolitikken
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kemisk forurening af overfladevand udgør en trussel mod vandmiljøet i form af akut og kronisk toksicitet i vandorganismer, akkumulering af forurenende stoffer i økosystemet og tab af levesteder og biodiversitet og udgør også en trussel mod menneskers sundhed. Det er vigtigt, at årsagerne til forurening identificeres, og at emissionerne af forurenende stoffer håndteres ved kilden så effektivt som muligt i økonomisk og miljømæssig henseende.
(2)
Ifølge artikel 191, stk. 2, andet punktum, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) bygger Unionens politik på miljøområdet på forsigtighedsprincippet og princippet om forebyggende indsats, princippet om indgreb over for miljøskader fortrinsvis ved kilden og princippet om, at forureneren betaler.
(3)
Behandlingen af spildevand kan være meget dyr. For at lette adgangen til billigere og mere omkostningseffektiv behandling kunne udviklingen af innovative vandbehandlingsteknologier stimuleres.
(4)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (4) opstiller en strategi for bekæmpelsen af vandforurening. Denne strategi omfatter identificering af prioriterede stoffer blandt de stoffer, der udgør en væsentlig risiko for eller via vandmiljøet på EU-plan. Ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste over prioriterede stoffer inden for vandpolitik (5) er der opstillet en første liste over 33 stoffer og stofgrupper, som er prioriterede på EU-plan med hensyn til opførelse i bilag X til direktiv 2000/60/EF.
(5)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/105/EF af 16. december 2008 om miljøkvalitetskrav inden for vandpolitikken (6) fastlægger i overensstemmelse med direktiv 2000/60/EF miljøkvalitetskrav (EQS) for de 33 prioriterede stoffer, der er anført i beslutning nr. 2455/2001/EF, og otte andre forurenende stoffer, som allerede var reguleret på EU-plan.
(6)
I henhold til artikel 191, stk. 3, i TEUF skal der ved udarbejdelsen af Unionens politik på miljøområdet tages hensyn til eksisterende videnskabelige og tekniske data, de miljømæssige forhold i de forskellige områder i Unionen, fordele og ulemper ved foranstaltningens gennemførelse eller undladelse af at gennemføre den samt den økonomiske og sociale udvikling i Unionen som helhed og den afbalancerede udvikling i dens områder. Der bør tages højde for videnskabelige, miljømæssige og samfundsøkonomiske faktorer, herunder hensynet til menneskers sundhed, i udviklingen af en omkostningseffektiv og proportional politik om forebyggelse af og kontrol med kemisk forurening af overfladevand, herunder i revisionen af listen over prioriterede stoffer i overensstemmelse med artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF. Med henblik herpå bør det i direktiv 2000/60/EF indeholdte princip om, at forureneren betaler, anvendes konsekvent.
(7)
Kommissionen har gennemført en revision af listen over prioriterede stoffer i overensstemmelse med artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF og artikel 8 i direktiv 2008/105/EF og har konkluderet, at det er hensigtsmæssigt at ændre listen over prioriterede stoffer ved at identificere nye stoffer til prioriterede foranstaltninger på EU-plan, fastsætte EQS for disse nyligt identificerede stoffer, revidere EQS for visse eksisterende stoffer, så de er i overensstemmelse med den videnskabelige udvikling, og fastsætte biota-EQS for visse eksisterende og nyligt identificerede prioriterede stoffer.
(8)
Revisionen af listen over prioriterede stoffer er blevet understøttet af en omfattende høring af eksperter fra Kommissionens tjenestegrene, medlemsstaterne, interesseparterne og Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici.
(9)
Der bør tages højde for de reviderede EQS for eksisterende prioriterede stoffer for første gang i vandområdeplaner, der omfatter perioden 2015-2021. Der bør tages højde for de nyligt identificerede prioriterede stoffer og EQS hertil i fastlæggelsen af supplerende overvågningsprogrammer, og i de foreløbige indsatsprogrammer, der forelægges inden udgangen af 2018. Med det formål at opnå god kemisk tilstand for overfladevand bør de reviderede EQS for eksisterende prioriterede stoffer opfyldes inden udgangen af 2021 og for nyligt identificerede prioriterede stoffer inden udgangen af 2027, jf. dog artikel 4, stk. 4-9, i direktiv 2000/60/EF, som bl.a. omfatter bestemmelser om forlængelse af fristen for opnåelse af god kemisk tilstand for overfladevand eller om at tilstræbe mindre strenge miljømål for specifikke vandområder på grund af uforholdsmæssige omkostninger og/eller samfundsøkonomiske behov, forudsat at der ikke sker yderligere forværring af berørte vandområders tilstand. Fastlæggelsen af kemisk tilstand for overfladevand bør derfor ved udløbet af den tidsfrist i 2015, der er fastsat i artikel 4 i direktiv 2000/60/EF, alene baseres på de stoffer og EQS, der er omhandlet i direktiv 2008/105/EF i den udgave, der var gældende den 13. januar 2009, medmindre disse EQS er strengere end de reviderede EQS efter nærværende direktiv, i hvilket fald sidstnævnte bør anvendes.
(10)
Der er siden vedtagelsen af direktiv 2000/60/EF i overensstemmelse med nævnte direktivs artikel 16, stk. 6, vedtaget en lang række EU-retsakter, som udgør emissionskontrolforanstaltninger for de enkelte prioriterede stoffer. Hertil kommer, at mange miljøbeskyttelsesforanstaltninger dækkes af anvendelsesområdet i anden gældende EU-ret. Forudsat at de mål, der er fastlagt i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2000/60/EF, kan nås effektivt ved hjælp af eksisterende instrumenter, bør gennemførelse og revision af de eksisterende instrumenter prioriteres frem for indførelse af nye foranstaltninger. Opførelsen af et stof i bilag X til direktiv 2000/60/EF berører ikke anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21. oktober 2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (7).
(11)
Med henblik på at forbedre samordningen mellem direktiv 2000/60/EF, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur (8) og relevant sektorspecifik lovgivning, bør potentielle synergier undersøges nærmere med henblik på at udpege mulige områder, hvor data, der er indsamlet via gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF, kan bruges til at støtte REACH og andre relevante stofvurderingsprocedurer, og omvendt områder, hvor data, der er indsamlet med henblik på stofvurderinger under REACH og relevant sektorlovgivning, kan bruges til at støtte gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF, herunder prioriteringen i nævnte direktivs artikel 16, stk. 2.
(12)
Progressiv reduktion af forurening fra prioriterede stoffer og standsning eller udfasning af udledninger, emissioner og tab af prioriterede farlige stoffer, som krævet i direktiv 2000/60/EF, kan ofte opnås mest omkostningseffektivt ved hjælp af stofspecifikke EU-foranstaltninger ved kilden, f.eks. i henhold til forordning (EF) nr. 1907/2006, (EF) nr. 1107/2009, (EU) nr. 528/2012 (9) eller direktiv 2001/82/EF (10), 2001/83/EF (11) eller 2010/75/EU (12). Der bør derfor være større sammenhæng mellem disse retsakter, direktiv 2000/60/EF og anden relevant lovgivning for at sikre hensigtsmæssig anvendelse af mekanismer til kildekontrol. Hvis resultatet af den regelmæssige revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF og foreliggende overvågningsdata viser, at gældende foranstaltninger i Unionen eller i medlemsstaterne ikke er tilstrækkelige til, at EQS for visse prioriterede stoffer eller målet om ophør eller udfasning af visse prioriterede farlige stoffer kan nås, bør der træffes passende foranstaltninger på EU-plan eller medlemsstatsplan med henblik på at nå målene i direktiv 2000/60/EF under hensyntagen til risikovurderinger, samfundsøkonomiske analyser og cost-benefit-analyser, der udføres i henhold til relevant lovgivning, samt tilgængeligheden af alternativer.
(13)
Siden fastsættelsen af EQS for de 33 prioriterede stoffer i bilag X til direktiv 2000/60/EF er der afsluttet en række risikovurderinger i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer (13), som efterfølgende er erstattet af forordning (EF) nr. 1907/2006. For at sikre et passende beskyttelsesniveau og for at ajourføre EQS, så de er i overensstemmelse med den seneste videnskabelige og tekniske viden for så vidt angår risici for eller via vandmiljøet, bør EQS for nogle af de eksisterende stoffer revideres.
(14)
Yderligere stoffer, som udgør en væsentlig risiko for eller via vandmiljøet på EU-plan, er blevet identificeret og prioriteret ved at anvende de metoder, der er anført artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF, og de bør tilføjes på listen over prioriterede stoffer. Ved fastsættelsen af EQS for disse stoffer er der taget hensyn til de senest foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger.
(15)
Forureningen af vand og jord med rester af farmaceutiske stoffer er et nyt miljøproblem. Ved evaluering og kontrol af risikoen for eller via vandmiljøet ved farmaceutiske stoffer bør der tages tilstrækkeligt hensyn til Unionens målsætninger på miljøområdet. Med henblik herpå bør Kommissionen undersøge risiciene ved miljøvirkninger af farmaceutiske stoffer og analysere den nuværende lovgivnings relevans og effektivitet med hensyn til beskyttelse af vandmiljøet og menneskers sundhed gennem vandmiljøet.
(16)
Fastsættelsen af EQS for prioriterede farlige stoffer er normalt forbundet med større usikkerhedsmomenter, end det er tilfældet for prioriterede stoffer, men sådanne EQS opstiller et benchmark, ud fra hvilket man kan vurdere opfyldelsen af målet om god kemisk tilstand for overfladevand, jf. definitionen i artikel 2, nr. 24), og artikel 4, stk. 1, litra a), nr. ii) og iii), i direktiv 2000/60/EF. For at sikre et passende niveau for miljøbeskyttelse og beskyttelse af menneskers sundhed bør der dog også sigtes mod ophør eller udfasning af udledninger, emissioner og tab af prioriterede farlige stoffer i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), nr. iv), i direktiv 2000/60/EF.
(17)
Den videnskabelige viden om, hvad der sker med forurenende stoffer i vand, og hvilke virkninger de har, har gennemgået en betydelig udvikling i de senere år. Der foreligger mere viden om, i hvilket delmiljø i vandmiljøet (vand, sediment eller biota, i det følgende benævnt »matrice«) et stof kan tænkes at optræde og dermed om, hvor koncentrationen af det med størst sandsynlighed kan måles. Nogle meget hydrofobe stoffer akkumuleres i biotaen og kan næppe påvises i vand selv med de mest avancerede analyseteknikker. For sådanne stoffer bør der fastsættes EQS for biota. For at kunne drage fordel af deres overvågningsstrategi og tilpasse den til de lokale forhold bør medlemsstaterne dog have fleksibilitet til at anvende EQS for en alternativ matrice eller, hvis det er relevant, et alternativt biotataxon såsom underrækken Crustacea, den parafyletiske gruppe »fisk«, klassen Cephalopoda eller klassen Bivalvia (muslinger), forudsat at det beskyttelsesniveau, som EQS og det overvågningssystem, der anvendes af medlemsstaten, sikrer, mindst svarer til det, der sikres med de EQS og den matrice, der er fastlagt i nærværende direktiv.
(18)
Nye overvågningsmetoder såsom passiv prøvetagning og andre værktøjer tegner lovende for så vidt angår fremtidig anvendelse, og de bør derfor fortsat udvikles.
(19)
Kommissionens direktiv 2009/90/EF af 31. juli 2009 om tekniske specifikationer for kemisk analyse og kontrol af vandets tilstand som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (14) opstiller mindstekrav for ydeevnen af de analytiske metoder, der bruges til overvågning af vands tilstand. Kravene sikrer meningsfyldte og relevante overvågningsoplysninger ved at kræve, at de analytiske metoder skal være tilstrækkelig følsomme til at sikre, at enhver overskridelse af EQS på pålidelig vis kan påvises og måles. Medlemsstaterne bør kun have lov til at anvende andre overvågningsmatricer eller biotataxa end dem, der er anført i nærværende direktiv, hvis de anvendte analytiske metoder opfylder mindstekravene til ydeevne fastsat i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF for de relevante EQS og matricen eller biotataxonet, eller hvis de har en ydeevne, der er mindst ligeså god som den metode, der er tilgængelig for de EQS, og den matrice eller det biotataxon, der er anført i nærværende direktiv.
(20)
Gennemførelsen af dette direktiv medfører udfordringer, som omfatter de forskelligartede mulige løsninger på videnskabelige, tekniske og praktiske spørgsmål og den ufuldstændige udvikling af overvågningsmetoder samt begrænsede menneskelige og økonomiske ressourcer. For at bidrage til imødegåelsen af nogle af disse udfordringer bør udviklingen af overvågningsstrategier og analysemetoder understøttes af teknisk arbejde i ekspertgrupper under den fælles gennemførelsesstrategi for direktiv 2000/60/EF.
(21)
Persistente, bioakkumulerende og toksiske stoffer (PBT-stoffer) og andre stoffer, der opfører sig som disse, kan befinde sig i vandmiljøet i årtier i koncentrationer, der udgør en væsentlig risiko, også selv om der allerede er gennemført omfattende foranstaltninger for at mindske eller helt eliminere emissioner af sådanne stoffer. Nogle stoffer kan også spredes over store afstande og er stort set allestedsnærværende i miljøet. Der findes en række af disse stoffer blandt de eksisterende og nyligt identificerede prioriterede farlige stoffer. For nogle af disse stoffer er der dokumentation for langvarig forekomst overalt i vandmiljøet på EU-plan, og for disse særlige stoffer bør der derfor tages særlig hensyn i forhold til deres betydning for præsentationen af den kemiske tilstand i henhold til direktiv 2000/60/EF og i forhold til kravene til overvågning.
(22)
Hvad angår præsentationen af den kemiske tilstand, jf. afsnit 1.4.3 i bilag V til direktiv 2000/60/EF, bør medlemsstaterne have lov til at præsentere virkningen på den kemiske tilstand af stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, særskilt, således at forbedringer af vandkvaliteten i forbindelse med andre stoffer ikke overskygges. Ud over det obligatoriske kort for alle stoffer kunne der fremlægges yderligere kort, som dækker henholdsvis stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, og som særskilt dækker de øvrige stoffer.
(23)
Overvågningen bør rumligt og tidsmæssigt tilpasses de forventede variationer i koncentrationerne. På grund af den store udbredelse og den lange genopretningstid, der kan forventes for stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, bør medlemsstaterne have lov til at mindske antallet af overvågningslokaliteter og/eller overvågningsfrekvensen for disse stoffer til det minimumsniveau, der er tilstrækkeligt for at kunne foretage en pålidelig analyse af de langsigtede udviklingstendenser, forudsat at der findes en statistisk robust basislinje.
(24)
De særlige hensyn, der tages til stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, fritager ikke Unionen eller medlemsstaterne fra at træffe yderligere foranstaltninger ud over dem, der allerede er truffet, herunder på internationalt plan, for at mindske eller eliminere udledninger, emissioner og tab af disse stoffer med henblik på at nå målene i artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/60/EF.
(25)
Efter artikel 10, stk. 3, i direktiv 2000/60/EF gælder, at hvis et kvalitetsmål eller et kvalitetskrav, der er fastsat i henhold til nævnte direktiv, til de direktiver, der er opført i bilag IX til direktiv 2000/60/EF, eller i henhold til anden EU-lovgivning, kræver overholdelse af strengere betingelser end dem, som følger af anvendelsen af nævnte direktivs artikel 10, stk. 2, fastsættes der i overensstemmelse hermed strengere emissionskontrol. En tilsvarende bestemmelse findes i artikel 18 i direktiv 2010/75/EU. Det følger af disse artikler, at de emissionskontroller, som er fastlagt i den lovgivning, der er opført i artikel 10, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF, bør anvendes som minimumskontroller. Hvis disse kontroller ikke kan sikre, at et EQS opfyldes, f.eks. i forbindelse med et stof, der opfører sig som et allestedsnærværende PBT-stof, men hvor strengere betingelser heller ikke ville kunne det, end ikke i forbindelse med strengere betingelser for andre udledninger, emissioner og tab, der berører vandområdet, kan sådanne strengere betingelser ikke betragtes som påkrævede for at opfylde det EQS.
(26)
Der er behov for overvågningsdata af høj kvalitet og data om de økotoksikologiske og toksikologiske virkninger til de risikovurderinger, der understøtter udvælgelsen af nye prioriterede stoffer. De overvågningsdata, som indsamles fra medlemsstaterne, og hvis kvalitet er væsentligt forbedret i de seneste år, er ikke altid anvendelige for så vidt angår kvalitet og EU-dækning. Der mangler navnlig overvågningsdata for mange nyfremkomne forurenende stoffer, som kan defineres som forurenende stoffer, som ikke aktuelt indgår i de almindelige overvågningsprogrammer på EU-plan, men som kunne udgøre en betydelig risiko, der kræver regulering, alt efter deres potentielle økotoksikologiske og toksikologiske virkninger og deres koncentrationer i vandmiljøet.
(27)
Der er behov for en ny mekanisme, som kan give Kommissionen målrettede overvågningsoplysninger om koncentrationerne af stoffer i vandmiljøet med særlig fokus på nyfremkomne forurenende stoffer og stoffer, for hvilke de foreliggende overvågningsdata ikke er af tilstrækkelig kvalitet til at kunne anvendes til risikovurdering. Den nye mekanisme bør gøre det lettere at indsamle denne type oplysninger på tværs af Unionens vandområder og supplere overvågningsdata fra programmer under artikel 5 og artikel 8 i direktiv 2000/60/EF og andre pålidelige kilder. For at holde overvågningsudgifterne på et rimeligt niveau bør mekanismen være fokuseret på et begrænset antal stoffer, som midlertidigt er sat på en observationsliste, og et begrænset antal overvågningslokaliteter, men bør samtidig levere repræsentative data, der er anvendelige i Unionens prioriteringsproces. Listen bør være dynamisk, og gyldigheden heraf bør være tidsmæssigt begrænset, så der kan reageres på nye oplysninger om potentielle risici, der udgøres af nyfremkomne forurenende stoffer, og så det undgås at overvåge stoffer længere end nødvendigt.
(28)
Med sigte på at forenkle og strømline medlemsstaternes indberetningsforpligtelser og øge sammenhængen med andre relevante aspekter af vandforvaltningen bør underretningskravene i artikel 3 i direktiv 2008/105/EF kombineres med de overordnede indberetningsforpligtelser i henhold til artikel 15 i direktiv 2000/60/EF.
(29)
Hvad angår præsentationen af den kemiske tilstand, jf. afsnit 1.4.3 i bilag V i direktiv 2000/60/EF, bør medlemsstaterne under den ajourføring af indsatsprogrammer og vandområdeplaner, der skal foretages i overensstemmelse med henholdsvis artikel 11, stk. 8, og artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF, have lov til at præsentere virkningen på den kemiske tilstand af nyligt identificerede prioriterede stoffer og eksisterende prioriterede stoffer med reviderede EQS særskilt, således at indførelsen af nye krav ikke fejlagtigt opfattes som en indikation på, at den kemiske tilstand for overfladevand er forringet. Ud over det obligatoriske kort for alle stoffer kunne der fremlægges yderligere kort, som dækker henholdsvis nyligt identificerede stoffer og eksisterende stoffer med reviderede EQS, og som særskilt dækker de øvrige stoffer.
(30)
Det er vigtigt, at offentligheden rettidigt modtager miljøoplysninger om tilstanden for Unionens overfladevand og om gennemførelsen af strategier til bekæmpelse af kemisk forurening. Med henblik på at styrke tilgængeligheden og gennemsigtigheden bør der i hver medlemsstat stilles en central portal til rådighed i elektronisk form for offentligheden med oplysninger om vandområdeplaner og revision og ajourføring heraf.
(31)
Med vedtagelsen af dette forslag og fremsendelsen af rapporten til Europa-Parlamentet og Rådet har Kommissionen afsluttet sin første revision af listen over prioriterede stoffer efter artikel 8 i direktiv 2008/105/EF. Det har omfattet en revision af stofferne opført i direktivets bilag III, hvoraf nogle er identificeret med henblik på prioritering. Der er i øjeblikket ikke tilstrækkelig dokumentation til at foretage en prioritering for de andre stoffer opført i bilag III. Da der på et senere tidspunkt kan fremkomme nye oplysninger om disse stoffer, er de ikke udelukket fra en kommende revision, som det er tilfældet for de andre stoffer, som er blevet overvejet, men ikke prioriteret i forbindelse med denne revision. Bilag III til direktiv 2008/105/EF er derfor forældet og bør udgå. Det nævnte direktivs artikel 8 bør ændres i overensstemmelse hermed, også for så vidt angår datoen for rapportering til Europa-Parlamentet og Rådet.
(32)
Med henblik på rettidigt at reagere på den relevante tekniske og videnskabelige udvikling på det område, der er omfattet af nærværende direktiv, bør Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår ajourføring af metoderne for anvendelse af de EQS, der er fastsat i direktivet. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(33)
For at forbedre datagrundlaget for kommende identificeringer af prioriterede stoffer, herunder navnlig i forbindelse med nyfremkomne forurenende stoffer, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på udarbejdelsen og ajourføringen af en observationsliste. Herudover bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af nærværende direktiv, og for formaterne, der bruges til indberetning af overvågningsdata og oplysninger til Kommissionen. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (15).
(34)
I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (16) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen om gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.
(35)
Målet for dette direktiv, nemlig at opnå en god kemisk tilstand for overfladevand ved at fastlægge EQS for prioriterede stoffer og visse andre forurenende stoffer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af behovet for at opretholde samme beskyttelsesniveau for overfladevand i hele Unionen bedre nås på EU-plan. Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(36)
Direktiv 2000/60/EF og 2008/105/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 2000/60/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 16, stk. 4, affattes således:
»4. Kommissionen reviderer den godkendte liste over prioriterede stoffer senest fire år efter datoen for nærværende direktivs ikrafttræden og mindst hvert sjette år derefter og fremsætter forslag, hvis dette er hensigtsmæssigt.«
2)
Bilag X erstattes af bilag I til nærværende direktiv.
Artikel 2
I direktiv 2008/105/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 2 affattes således:
»Artikel 2
Definitioner
Definitionerne i artikel 2 i direktiv 2000/60/EF og i artikel 2 i Kommissionens direktiv 2009/90/EF af 31. juli 2009 om tekniske specifikationer for kemisk analyse og kontrol af vandets tilstand som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (17) finder anvendelse i forbindelse med nærværende direktiv.
Derudover anvendes følgende definitioner:
1) »matrice«: et delmiljø af vandmiljøet, dvs. vand, sediment eller biota
2) »biotataxon«: et bestemt akvatisk taxon inden for den taksonomiske enhed »underrække«, »klasse« eller tilsvarende.
2)
Artikel 3 affattes således:
»Artikel 3
Miljøkvalitetskrav
1. Med forbehold af stk. 1a anvender medlemsstaterne de EQS, som er fastlagt i bilag I, del A, på overfladevandområder, og anvender disse EQS i overensstemmelse med de krav, som er fastlagt i bilag I, del B.
1a. Med forbehold af de forpligtelser, som er fastlagt i nærværende direktiv i den udgave, der har været gældende siden 13. januar 2009, og navnlig opnåelsen af god kemisk tilstand for overfladevand for så vidt angår de deri anførte stoffer og EQS, gennemfører medlemsstaterne de EQS, som er fastlagt i bilag I, del A, for så vidt angår:
i)
stof nr. 2, 5, 15, 20, 22, 23 og 28 i bilag I, del A, for hvilke der er fastlagt reviderede EQS med virkning fra den 22. december 2015 med det formål at opnå god kemisk tilstand for overfladevand for så vidt angår disse stoffer senest den 22. december 2021 ved hjælp af indsatsprogrammer anført i vandområdeplanen fra 2015, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF, og
ii)
de nyligt identificerede stoffer nr. 34-45 i bilag I, del A, med virkning fra den 22. december 2018, med henblik på at opnå god kemisk tilstand for overfladevand for så vidt angår disse stoffer senest den 22. december 2027 og forebygge yderligere forringelse af den kemiske tilstand for overfladevandområder for så vidt angår disse stoffer. Med henblik herpå fastsætter medlemsstaterne senest den 22. december 2018 et supplerende overvågningsprogram og et foreløbigt indsatsprogram, der dækker disse stoffer, og forelægger det for Kommissionen. Et endeligt indsatsprogram i overensstemmelse med artikel 11 i direktiv 2000/60/EF udarbejdes senest den 22. december 2021 samt gennemføres og gøres fuldt operationelt snarest muligt efter denne dato og senest den 22. december 2024.
Artikel 4, stk. 4-9, i direktiv 2000/60/EF finder tilsvarende anvendelse for så vidt angår de stoffer, der er angivet i nærværende stykkes første afsnit, nr. i) og ii).
2. I forbindelse med stof nr. 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 og 44 i bilag I, del A, anvender medlemsstaterne de EQS for biota, der er fastsat i bilag I, del A.
For så vidt angår andre stoffer end de i første afsnit nævnte, anvender medlemsstaterne de EQS for vand, der er fastsat i bilag I, del A.
3. Medlemsstaterne kan for en eller flere kategorier af overfladevand vælge at anvende et EQS for en matrice, som er en anden end den i stk. 2 anførte, eller, hvor det er relevant, for et andet end det i bilag I, del A, anførte biotataxon.
Medlemsstater, som benytter den i første afsnit omhandlede valgmulighed, skal anvende de relevante EQS, der er fastsat i bilag I, del A, eller, hvis der ikke er fastsat nogen for matricen eller biotataxonet, fastlægge et EQS, som mindst giver samme beskyttelsesniveau, som de EQS, der er fastsat i bilag I, del A.
Medlemsstaterne må kun anvende den i første afsnit omhandlede mulighed, hvis analysemetoden for den valgte matrice eller det valgte biotataxon opfylder de mindstekrav til ydeevne, der er fastlagt i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF. Hvis disse krav ikke opfyldes for nogen matrice, sikrer medlemsstaterne, at overvågningen udføres under anvendelse af de bedste tilgængelige teknikker, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger, og at analysemetodens ydeevne er mindst lige så god, som ydeevnen for den metode, der er tilgængelig for den i nærværende artikels stk. 2 anførte matrice for det pågældende stof.
3a. Hvis der gennem målte eller anslåede koncentrationer i eller emissioner til miljøet er blevet identificeret en mulig risiko for vandmiljøet eller via vandmiljøet fra akut eksponering, og der anvendes EQS for biota eller sediment, sikrer medlemsstaterne, at der også finder overvågning sted i overfladevand, og de anvender de i bilag I, del A, til nærværende direktiv fastsatte MAC-EQS, såfremt sådanne EQS er fastlagt.
3b. Hvis den beregnede middelværdi af en måling i henhold til artikel 5 i direktiv 2009/90/EF, som udføres ved hjælp af den bedste tilgængelige teknik, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger, betegnes som »under kvantifikationsgrænsen«, og »kvantifikationsgrænsen« for denne teknik overskrider EQS, tages resultatet for dette målte stof ikke i betragtning ved vurderingen af den kemiske tilstand som helhed for det pågældende vandområde.
4. For de stoffer, for hvilke der anvendes et EQS for sediment- og/eller biota, overvåger medlemsstaterne stoffet i den relevante matrice mindst én gang om året, medmindre teknisk viden og ekspertvurderinger begrunder et andet interval.
5. Medlemsstaternes ajourførte vandområdeplaner som omhandlet i artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF skal omfatte følgende oplysninger:
a)
en tabel med en oversigt over de anvendte analysemetoders påvisningsgrænser og oplysninger om disse metoders ydeevne i forhold til de mindstekrav til ydeevne, der er fastsat i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF
b)
for de stoffer, for hvilke muligheden i nærværende artikels stk. 3 er anvendt:
i)
årsagerne til og grundlaget for at anvende denne mulighed
ii)
hvis relevant, de fastlagte alternative EQS, dokumentation for, at disse EQS ville bibringe mindst samme beskyttelsesniveau som de EQS, der er fastsat i bilag I, del A, herunder data og metoder, der er brugt til at komme frem til de EQS, og de kategorier af overfladevand, som de skal gælde for
iii)
med henblik på sammenligning med de i dette stykkes litra a) omhandlede oplysninger kvantifikationsgrænserne for analysemetoderne for den eller de matricer, der er anført i bilag I, del A, til nærværende direktiv, herunder oplysninger om metodernes ydeevne for så vidt angår de mindstekrav til ydeevne, der er fastlagt i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF
c)
begrundelse for den overvågningsfrekvens, der anvendes i overensstemmelse med stk. 4, hvis der er tale om et overvågningsinterval, som er længere end 1 år.
5a. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de ajourførte vandområdeplaner, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF, og som indeholder resultaterne og virkningen af de foranstaltninger, der er truffet for at forhindre kemisk forurening af overfladevand, og den statusrapport om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af det planlagte indsatsprogram i overensstemmelse med artikel 15, stk. 3, i direktiv 2000/60/EF, formidles gennem en central portal, som er tilgængelig for offentligheden i elektronisk form i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger (18).
6. Medlemsstaterne analyserer de langsigtede udviklingstendenser for koncentrationerne af de prioriterede stoffer i bilag I, del A, som har tendens til at blive akkumuleret i sedimenter og/eller biota, idet der lægges særlig vægt på stof nr. 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 og 44 opført i bilag I, del A, på grundlag af overvågningen af overfladevandets tilstand i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 2000/60/EF. Medlemsstaterne træffer med forbehold af artikel 4 i direktiv 2000/60/EF, foranstaltninger til at sikre, at sådanne koncentrationer ikke i væsentlig grad stiger i sedimenter og/eller relevant biota.
Medlemsstaterne fastsætter overvågningsfrekvensen for sedimenter og/eller biota, således at der tilvejebringes tilstrækkelige data til en pålidelig analyse af de langsigtede udviklingstendenser. Der bør som hovedregel foretages overvågning hvert tredje år, medmindre teknisk viden og ekspertvurderinger begrunder et andet interval.
7. Kommissionen følger den tekniske og videnskabelige udvikling, herunder konklusionen på risikovurderingerne i artikel 16, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2000/60/EF, samt oplysningerne fra den registrering af stoffer, der offentliggøres i overensstemmelse med artikel 119 i forordning (EF) nr. 1907/2006, og fremsætter om nødvendigt forslag om revision af de i bilag I, del A, til nærværende direktiv fastlagte EQS efter proceduren i artikel 294 i TEUF og efter tidsplanen i artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til om nødvendigt at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 10 med henblik på at tilpasse nærværende direktivs bilag I, del B, punkt 3, til den videnskabelige eller tekniske udvikling.
8a. For at lette gennemførelsen af denne artikel udarbejdes der, så vidt muligt senest den 22. december 2014, tekniske retningslinjer for overvågningsstrategier og analysemetoder for stoffer, herunder prøveudtagning og overvågning af biota, som led i det eksisterende arbejde med gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF.
Retningslinjerne skal navnlig vedrøre:
a)
overvågningen af stofferne i biota som omhandlet i nærværende artikels stk. 2 og 3
b)
analytiske metoder, der opfylder de mindstekrav, der er fastlagt i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF, for så vidt angår nyligt identificerede stoffer (nr. 34-45 i bilag I, del A) og stoffer, for hvilke der er fastsat strengere EQS (2, 5, 15, 20, 22, 23 og 28 i bilag I, del A).
8b. For så vidt angår stoffer, for hvilke der ikke er vedtaget tekniske retningslinjer senest den 22. december 2014, forlænges fristen den 22. december 2015, der er omhandlet i stk. 1a, nr. i), til den 22. december 2018 og fristen den 22. december 2021, der er omhandlet i nævnte nummer, til den 22. december 2027.
3)
Artikel 4, stk. 4, og artikel 5, stk. 6, udgår.
4)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 7a
Samordning
1. For prioriterede stoffer, som hører under anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1907/2006, (EF) nr. 1107/2009 (19), (EU) nr. 528/2012 (20) eller direktiv 2010/75/EU (21), vurderer Kommissionen som led i den ordinære revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF i henhold til artikel 16, stk. 4, i nævnte direktiv, hvorvidt de foranstaltninger, der gælder på EU-plan og på medlemsstatsplan, er tilstrækkelige til at opfylde EQS for prioriterede stoffer og målet om ophør eller udfasning af udledninger, emissioner og tab af prioriterede farlige stoffer i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 16, stk. 6, i direktiv 2000/60/EF.
2. Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om resultatet af den vurdering, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1, i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF, og vedlægger sin rapport eventuelle relevante forslag, herunder om kontrolforanstaltninger.
3. Hvis resultaterne i rapporten viser, at yderligere foranstaltninger på EU-plan eller nationalt plan kan være nødvendige for at lette overholdelsen af direktiv 2000/60/EF, for så vidt angår et specifikt stof, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1107/2009 eller forordning (EU) nr. 528/2012, anvender medlemsstaterne eller Kommissionen artikel 21 eller 44 i forordning (EF) nr. 1107/2009 eller artikel 15 eller 48 i forordning (EU) nr. 528/2012, hvor de er relevante, på dette stof eller produkter, der indeholder dette stof.
Hvis stofferne er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1907/2006, iværksætter Kommissionen om nødvendigt den procedure, der er omhandlet i artikel 59, 61 eller 69 i nævnte forordning.
Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningerne omhandlet i første og andet afsnit tager medlemsstaterne og Kommissionen hensyn til eventuelle risikovurderinger, samfundsøkonomiske analyser eller cost-benefit-analyser, der kræves i henhold til disse forordninger, herunder for så vidt angår tilgængeligheden af alternativer.
5)
Artikel 8 og 9 affattes således:
»Artikel 8
Revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF
Kommissionen rapporterer til Europa-Parlamentet og Rådet om resultatet af den regelmæssige revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF, der er fastsat i nævnte direktivs artikel 16, stk. 4. Rapporten ledsages, hvis det er hensigtsmæssigt, af lovgivningsmæssige forslag om ændring af bilag X, herunder navnlig forslag om identificering af nye prioriterede stoffer eller prioriterede farlige stoffer eller forslag om identificering af bestemte prioriterede stoffer som prioriterede farlige stoffer og om efter omstændighederne at opstille tilsvarende EQS for overfladevand, sedimenter eller biota.
Artikel 8a
Særlige bestemmelser for visse stoffer
1. Medlemsstaterne kan i de vandområdeplaner, de udarbejder i overensstemmelse med artikel 13 i direktiv 2000/60/EF, uden at dette berører kravene i det nævnte direktivs bilag V, afsnit 1.4.3, vedrørende præsentation af den kemiske tilstand som helhed og de mål og forpligtelser, der er fastsat i samme direktivs artikel 4, stk. 1, litra a), artikel 11, stk. 3, litra k), og artikel 16, stk. 6, fremlægge yderligere kort, der præsenterer oplysningerne vedrørende kemisk tilstand for et eller flere af følgende stoffer særskilt fra oplysninger vedrørende resten af de stoffer, som er anført i bilag I, del A, til nærværende direktiv:
a)
stof nr. 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 og 44 (stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer)
b)
stof nr. 34-45 (nyligt identificerede stoffer)
c)
stof nr. 2, 5, 15, 20, 22, 23 og 28 (stoffer, for hvilke der er fastsat reviderede og strengere EQS).
Medlemsstaterne kan også præsentere omfanget af afvigelsen fra EQS-værdien for de stoffer, som omhandlet i første afsnits litra a), b) og c), i vandområdeplanerne. Medlemsstater, der fremlægger sådanne yderligere kort, søger at sikre, at disse er indbyrdes sammenlignelige på vandområdeplan og EU-plan.
2. Medlemsstaterne kan foretage en mindre intensiv overvågning af stof nr. 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 og 44 i bilag I, del A, end det kræves for prioriterede stoffer i henhold til nærværende direktivs artikel 3, stk. 4, og bilag V til direktiv 2000/60/EF, forudsat at overvågningen er repræsentativ, og at en statistisk robust basislinje for tilstedeværelsen af de pågældende stoffer i vandmiljøet er tilgængelig. Der bør som hovedregel, i overensstemmelse med nærværende direktivs artikel 3, stk. 6, andet afsnit, foretages overvågning hvert tredje år, medmindre teknisk viden og ekspertvurderinger begrunder et andet interval.
Artikel 8b
Observationsliste
1. Kommissionen udarbejder en observationsliste over stoffer, for hvilke der skal indsamles EU-dækkende overvågningsdata med sigte på at understøtte kommende prioriteringsrunder, jf. artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF, i tillæg til data fra bl.a. analyser og vurderinger som omhandlet i artikel 5 og overvågningsprogrammer som omhandlet i artikel 8 i nævnte direktiv.
Den første observationsliste må højst omfatte ti stoffer eller stofgrupper, og den skal for hvert stof anføre overvågningsmatricerne og de mulige analysemetoder, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger. Med forbehold af tilgængeligheden af analysemetoder, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger, forøges det højeste antal stoffer eller grupper af stoffer, som Kommissionen kan tilføje, med et i forbindelse med hver ajourføring af observationslisten i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 2, op til et højeste antal på 14 stoffer. Stofferne, der opføres på observationslisten, udvælges blandt de stoffer, for hvilke de foreliggende oplysninger tyder på, at de kan udgøre en væsentlig risiko på EU-plan for eller via vandmiljøet, og for hvilke overvågningsdataene er utilstrækkelige.
Diclofenac (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) og 17-alpha-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) skal være opført på den første observationsliste med henblik på at indsamle overvågningsdata med det formål at fremme fastsættelsen af passende foranstaltninger til imødegåelse af de risici, som disse stoffer udgør.
Ved udvælgelsen af stoffer til observationslisten tager Kommissionen hensyn til alle foreliggende oplysninger, herunder
a)
resultaterne af den seneste regelmæssige revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF, der er fastsat i nævnte direktivs artikel 16, stk. 4
b)
forskningsprojekter
c)
henstillinger fra de interessenter, der er omhandlet i artikel 16, stk. 5, i direktiv 2000/60/EF
d)
medlemsstaternes karakterisering af vandområdedistrikter og overvågningsprogrammernes resultater i henhold til henholdsvis artikel 5 og 8 i direktiv 2000/60/EF
e)
om produktionsmængder, brugsmønstre, iboende egenskaber (herunder, hvor det er relevant, partikelstørrelse), koncentrationer i miljøet og virkninger, herunder også oplysninger indsamlet i overensstemmelse med direktiv 98/8/EF, 2001/82/EF (22) og 2001/83/EF (23) og med forordning (EF) nr. 1907/2006 og (EF) nr. 1107/2009.
2. Kommissionen udarbejder den første observationsliste som omhandlet i stk. 1 senest den 14. september 2014 og ajourfører den herefter hver 24. måned. Når Kommissionen ajourfører observationslisten, fjerner den ethvert stof, for hvilket der uden yderligere overvågningsdata kan gennemføres en risikobaseret vurdering som omhandlet i artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF. Intet stof kan være opført til overvågning på observationslisten i en sammenhængende periode på mere end fire år.
3. Medlemsstaterne overvåger hvert stof på observationslisten ved udvalgte repræsentative overvågningsstationer over en periode på mindst 12 måneder. For så vidt angår den første observationsliste starter overvågningsperioden senest den 14. september 2015 eller inden seks måneder efter udarbejdelsen af observationslisten, alt efter hvilken dato der er den seneste. For hvert stof på efterfølgende lister påbegynder medlemsstaterne overvågning inden seks måneder efter stoffets optagelse på listen.
Hver medlemsstat udvælger mindst en overvågningsstation, plus en station, hvis medlemsstaten har mere end en million indbyggere, plus antallet af stationer svarende til dens geografiske areal i km2 divideret med 60 000 (afrundet til nærmeste hele tal), plus antallet af stationer svarende til dens befolkningstal divideret med fem millioner (afrundet til nærmeste hele tal).
Medlemsstaterne tager ved udvælgelsen af repræsentative overvågningsstationer, overvågningsfrekvensen og -tidspunktet for hvert stof hensyn til brugsmønstret for stoffet og dets mulige forekomst. Overvågningsfrekvensen skal være mindst en gang om året.
Såfremt en medlemsstat forelægger fyldestgørende, sammenlignelige, repræsentative og nyere overvågningsdata for et bestemt stof fra eksisterende overvågningsprogrammer eller undersøgelser, kan den for det pågældende stofs vedkommende beslutte ikke at foretage supplerende overvågning i henhold til mekanismen for observationslisten, under forudsætning af at stoffet tillige har været overvåget under anvendelse af en metode, der opfylder de tekniske retningslinjer, der er udarbejdet af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 8b, stk. 5.
4. Medlemsstaterne indberetter resultaterne af den overvågning, der gennemføres i henhold til stk. 3, til Kommissionen. For så vidt angår den første observationsliste skal resultaterne af overvågningen indberettes inden for 15 måneder efter den 14. september 2015 eller inden for 21 måneder efter udarbejdelsen af observationslisten, alt efter hvilken dato der er den seneste, og hver 12. måned derefter, så længe stoffet er opført på listen. For hvert stof anført i efterfølgende lister indberetter medlemsstaterne resultaterne af overvågningen til Kommissionen inden 21 måneder efter stoffets optagelse på observationslisten, og hver 12. måned derefter, så længe stoffet er opført på listen. Indberetningen skal omfatte oplysninger om, i hvilket omfang overvågningsstationerne og overvågningsstrategien er repræsentative.
5. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, som opretter og ajourfører observationslisten som omhandlet i stk. 1 og 2. Den kan også vedtage tekniske formater for indberetning af overvågningsresultaterne og beslægtede oplysninger til Kommissionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter den undersøgelsesprocedure, der henvises til i artikel 9, stk. 2.
Kommissionen udarbejder retningslinjer, herunder tekniske specifikationer, med henblik på at lette overvågningen af stofferne på observationslisten og opfordres til at fremme koordineringen af denne overvågning.
Artikel 8c
Særlige bestemmelser for farmaceutiske stoffer
I henhold til artikel 16, stk. 9, i direktiv 2000/60/EF, og hvis det er hensigtsmæssigt på grundlag af resultatet af Kommissionens undersøgelse i 2013 om de risici, som farmaceutiske stoffer i miljøet udgør samt af andre relevante undersøgelser og rapporter, udarbejder Kommissionen så vidt muligt inden to år fra den 13. september 2013 en strategisk tilgang til vandforurening med farmaceutiske stoffer. Denne strategiske tilgang skal, hvis det er relevant, omfatte forslag, der i nødvendigt omfang gør det muligt mere effektivt at tage hensyn til farmaceutiske stoffers indvirkning på miljøet i forbindelse med proceduren for markedsføring af farmaceutiske stoffer. Inden for rammerne af den strategiske tilgang foreslår Kommissionen, hvis dette er relevant, inden den 14. september 2017 de foranstaltninger på EU-plan og/eller nationalt plan, som måtte være relevante med henblik på at imødegå den mulige indvirkning på miljøet af farmaceutiske stoffer, navnlig de i artikel 8b, stk. 1, omhandlede, med henblik på at reducere udledninger, emissioner og tab af sådanne stoffer til vandmiljøet, under hensyntagen til folkesundhedsbehovene og de foreslåede foranstaltningers omkostningseffektivitet.
Artikel 9
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 21, stk. 1, i direktiv 2000/60/EF. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (24).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 9a
Udøvelse af delegationen
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 3, stk. 8, for en periode på seks år fra den 13. september 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af seksårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 3, stk. 8, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 3, stk. 8, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
6)
I bilag I foretages følgende ændringer:
a)
Del A erstattes med teksten i bilag II til nærværende direktiv.
b)
Del B, punkt 2 og 3, affattes således:
»2.
Kolonne 6 og 7 i tabellen: For et givet overfladevandområde betyder anvendelse af MAC-EQS, at den koncentration, der er målt ved hvert repræsentativt målepunkt inden for vandområdet, ikke er højere end kravværdien.
I overensstemmelse med afsnit 1.3.4 i bilag V til direktiv 2000/60/EF kan medlemsstaterne dog indføre statistiske metoder, som f.eks. percentil beregning, for at opnå et acceptabelt konfidensniveau og en acceptabel præcision med henblik på at fastslå, om MAC-EQS er overholdt. Hvis medlemsstaterne gør dette, skal de statistiske metoder være i overensstemmelse med de nærmere bestemmelser, der er fastsat efter den undersøgelsesprocedure, der henvises til i artikel 9, stk. 2, i nærværende direktiv.
3.
EQS for vand fastsat i dette bilag er udtrykt som samlet koncentration i hele vandprøven.
Uanset første afsnit er det tilfældet for så vidt angår cadmium, bly, kviksølv og nikkel (i det følgende benævnt »metaller«), at EQS for vand gælder for koncentrationen i opløsning, dvs. den opløste fase af en vandprøve, der er filtreret gennem et 0,45 μm-filter eller behandlet tilsvarende eller, hvor det specifikt er angivet, for den biotilgængelige koncentration.
Medlemsstaterne kan, når de vurderer overvågningsresultaterne i forhold til det relevante EQS, tage hensyn til:
a)
de naturlige baggrundskoncentrationer af metaller og metalforbindelser, hvis sådanne koncentrationer gør det umuligt at overholde det relevante EQS
b)
vandets hårdhed, pH, opløst organisk kulstof eller andre kvalitetsparametre, der påvirker metallers biotilgængelighed, idet den biotilgængelige koncentration fastsættes på grundlag af hertil egnet modellering af biotilgængeligheden.«
7)
Bilag II og III udgår.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 14. september 2015. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser.
Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 4
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. august 2013.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/39/EU
ze dne 12. srpna 2013,
kterou se mění směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES, pokud jde o prioritní látky v oblasti vodní politiky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Znečišťování povrchových vod chemickými látkami představuje ohrožení vodního prostředí účinky, jako jsou například akutní a chronická toxicita u vodních organizmů, akumulace znečišťujících látek v ekosystému a úbytek stanovišť a biologické rozmanitosti, jakož i ohrožení lidského zdraví. Přednostně je třeba zjistit příčiny znečištění a řešit problematiku emisí znečišťujících látek přímo u zdroje, a to ekonomicky i environmentálně nejúčinnějším způsobem.
(2)
Podle druhé věty čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě „znečišťovatel platí“.
(3)
Čištění odpadních vod může být velmi nákladné. S cílem usnadnit levnější a nákladově efektivnější čištění by mohl být podporován vývoj inovativních technologií čištění vody.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), stanoví strategii proti znečišťování vod. Tato strategie zahrnuje určení prioritních látek mezi těmi, které na úrovni Unie představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím. Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2455/2001/ES ze dne 20. listopadu 2001, kterým se stanoví seznam prioritních látek v oblasti vodní politiky (5), stanoví první seznam 33 látek nebo skupin látek, které byly určeny jako prioritní látky na úrovni Unie pro zahrnutí do přílohy X směrnice 2000/60/ES.
(5)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/105/ES ze dne 16. prosince 2008 o normách environmentální kvality v oblasti vodní politiky (6) stanoví v souladu se směrnicí 2000/60/ES normy environmentální kvality (NEK) pro 33 prioritních látek uvedených v rozhodnutí č. 2455/2001/ES a pro osm dalších znečišťujících látek, které již byly na úrovni Unie regulovány.
(6)
V souladu s čl. 191 odst. 3 Smlouvy o fungování EU přihlédne Unie při přípravě politiky v oblasti životního prostředí k dostupným vědeckým a technickým údajům, podmínkám životního prostředí v různých regionech Unie, možnému prospěchu a nákladům plynoucím z činnosti nebo nečinnosti, jakož i k hospodářskému a sociálnímu rozvoji Unie jako celku a vyváženému rozvoji jejích regionů. Vědecké, environmentální a socioekonomické faktory, včetně faktorů týkajících se lidského zdraví, je třeba zohlednit i při přípravě nákladově efektivní a přiměřené politiky v oblasti prevence a kontroly chemického znečištění povrchových vod, a to i v rámci přezkumu seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES. Za tímto účelem je třeba důsledně uplatňovat zásadu, že znečišťovatel platí, která je základem směrnice 2000/60/ES.
(7)
Komise provedla přezkum seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a s článkem 8 směrnice 2008/105/ES a dospěla k závěru, že je třeba změnit seznam prioritních látek stanovením nových látek pro prioritní opatření na úrovni Unie, stanovit NEK pro tyto nově určené látky, v závislosti na vědeckém pokroku revidovat NEK pro některé stávající látky a u některých stávajících i nově určených prioritních látek stanovit NEK pro biotu.
(8)
Přezkum seznamu prioritních látek byl podložen rozsáhlými konzultacemi s odborníky z útvarů Komise, členských států, zúčastněných stran a Vědeckého výboru pro zdravotní a environmentální rizika.
(9)
Revidované NEK pro stávající prioritní látky by měly být poprvé zohledněny v plánech povodí na období let 2015 až 2021. Nově určené prioritní látky a jejich NEK by měly být zohledněny při vytváření doplňujících monitorovacích programů a v předběžných programech opatření, které mají být předloženy do konce roku 2018. S cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod by revidované NEK pro existující prioritní látky měly být splněny do konce roku 2021 a NEK pro nově určené prioritní látky do konce roku 2027, aniž je tím dotčen čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES, kde jsou zahrnuta mimo jiné ustanovení o prodloužení lhůty, v rámci níž musí být dosaženo dobrého chemického stavu povrchové vody, nebo o plnění méně přísných environmentálních cílů u konkrétních vodních útvarů z důvodů neúměrných nákladů nebo socioekonomických potřeb, a to za předpokladu, že nedojde k dalšímu zhoršení stavu dotčených vodních útvarů. Určení chemického stavu povrchových vod ve lhůtě do roku 2015 stanovené v článku 4 směrnice 2000/60/ES by proto mělo být založeno pouze na látkách a NEK stanovených ve směrnici 2008/105/ES v platném znění ke dni 13. ledna 2009, pokud tyto NEK nejsou přísnější než revidované NEK podle této směrnice, v kterémžto případě by se měly použít NEK revidované.
(10)
Od přijetí směrnice 2000/60/ES bylo přijato mnoho aktů Unie, které v souladu s čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice stanoví omezování emisí jednotlivých prioritních látek. Mnoho opatření na ochranu životního prostředí navíc spadá do oblasti působnosti jiných platných předpisů práva Unie. Za předpokladu, že cílů, které stanoví čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/60/ES, může být účinně dosaženo v rámci stávajících nástrojů, by měla být dána přednost provádění a revizi uvedených nástrojů před zaváděním nových opatření. Zařazením látky do přílohy X směrnice 2000/60/ES není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (7).
(11)
S cílem zlepšit koordinaci mezi směrnicí 2000/60/ES, nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (8) a příslušnými odvětvovými právními předpisy je třeba prozkoumat případnou součinnost, aby bylo možné určit oblasti, kde by mohly být údaje získané při provádění směrnice 2000/60/ES použity na podporu registrace, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a jiných příslušných postupů hodnocení látek, a naopak oblasti, kde by mohly být údaje nashromážděné pro účely hodnocení látek podle nařízení REACH a příslušných odvětvových právních předpisů použity na podporu provádění směrnice 2000/60/ES včetně rozdělení látek podle priority uvedeného v čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
(12)
Postupného snižování znečištění způsobeného prioritními látkami a zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je požadované směrnicí 2000/60/ES, může být často nejhospodárněji dosaženo prostřednictvím opatření Unie pro jednotlivé látky u zdroje stanovených například již v nařízeních (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 528/2012 (9), nebo ve směrnicích 2001/82/ES (10), 2001/83/ES (11) či 2010/75/EU (12). Je proto třeba posílit soudržnost mezi těmito právními akty, směrnicí 2000/60/ES a dalšími příslušnými právními předpisy s cílem zajistit náležité uplatňování mechanismů omezování znečištění u zdroje. Pokud z výsledků pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES a dostupných údajů z monitorování vyplyne, že zavedená opatření na úrovni Unie nebo členského státu nejsou dostatečná k zajištění NEK u některých prioritních látek nebo k dosažení cíle spočívajícího v ukončení nebo v postupném ukončení používání některých prioritních nebezpečných látek, je třeba podniknout na úrovni Unie nebo členského státu přiměřené kroky za účelem dosažení cílů směrnice 2000/60/ES, přičemž se zohlední hodnocení rizik, analýza socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů provedená podle příslušných právních předpisů, jakož i dostupnost alternativních látek.
(13)
Od okamžiku, kdy byly odvozeny NEK pro 33 prioritních látek uvedených v příloze X směrnice 2000/60/ES, byla dokončena řada hodnocení rizik podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (13), později nahrazeného nařízením (ES) č. 1907/2006. S cílem zajistit odpovídající úroveň ochrany a aktualizovat NEK v souladu s nejnovějšími vědeckými a technickými poznatky, pokud jde o rizika pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, je třeba revidovat NEK pro některé ze stávajících látek.
(14)
Pomocí postupů uvedených v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES byly určeny a podle priorit rozděleny další látky, které představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na úrovni Unie, a měly by být zařazeny do seznamu prioritních látek. Při odvození NEK pro uvedené látky byly vzaty v úvahu nejnovější dostupné vědecké a technické informace.
(15)
Znečištění vody a půdy rezidui léčivých přípravků se stává novým ekologickým problémem. Při hodnocení a kontrole rizik, které léčivé přípravky představují pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, by se měla věnovat dostatečná pozornost cílům Unie v oblasti životního prostředí. V zájmu řešení daného problému by Komise měla provést studii rizik environmentálních dopadů léčivých přípravků a poskytnout analýzu relevance a efektivity stávajícího legislativního rámce, pokud jde o ochranu vodního prostředí a lidského zdraví prostřednictvím vodního prostředí.
(16)
Odvození NEK pro prioritní nebezpečné látky obvykle zahrnuje vyšší úroveň nejistoty, než je tomu v případě prioritních látek, ale NEK přesto stanoví referenční hodnotu k posouzení plnění cíle dobrého chemického stavu povrchových vod, jak je definován v čl. 2 bodu 24 a čl. 4 odst. 1 písm. a) bodech ii) a iii) směrnice 2000/60/ES. V zájmu zajištění odpovídající úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví by však cílem mělo být zastavení nebo postupné odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodě iv) směrnice 2000/60/ES.
(17)
V posledních letech výrazně přibylo vědeckých poznatků o osudu a účincích znečišťujících látek ve vodě. Je známo více o tom, ve které složce vodního prostředí (vodě, sedimentu nebo biotě, dále jen „matrici“) je pravděpodobné, že se látka objeví, a tedy kde bude její koncentrace s největší pravděpodobností měřitelná. Některé značně hydrofobní látky se hromadí v biotě a ve vodě se stanovují obtížně, a to i za použití nejmodernějších analytických metod. Pro takové látky by měly být stanoveny NEK v biotě. Aby se však využilo monitorovací strategie členských států a aby bylo možné ji přizpůsobit místním podmínkám, měly by mít členské státy možnost použít NEK pro alternativní matrice (vodu, sedimenty nebo biotu) nebo případně alternativní biotické taxony, například korýše podkmene Crustacea, ryby v parafyletickém smyslu, třídu Cephalopoda nebo třídu Bivalvia (slávky a srdcovky), za předpokladu, že úroveň ochrany, kterou poskytuje NEK a monitorovací systém uplatňovaný členskými státy, bude stejná jako ta, kterou poskytují NEK a matrice stanovené v této směrnici.
(18)
Nové monitorovací postupy, jako jsou pasivní odběr vzorků a jiné nástroje, skýtají potenciál pro budoucí využití, a proto je třeba pracovat na jejich vývoji.
(19)
Směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (14), zavádí minimální pracovní kritéria pro metody analýzy používané při monitorování stavu vod. Tato kritéria zajišťují smysluplné a relevantní informace z monitorování tím, že vyžadují použití analytických metod, které jsou dostatečně citlivé, aby zajistily, že jakékoli překročení NEK lze spolehlivě zjistit a změřit. Členské státy by měly mít povoleno použít jiné monitorovací matrice nebo biotické taxony než matrice nebo taxony uvedené v této směrnici pouze v případě, že použitá analytická metoda splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES pro příslušné NEK a matrice nebo biotické taxony, nebo je přinejmenším stejně účinná jako metoda, která je k dispozici pro NEK, a matrice nebo biotické taxony podle této směrnice.
(20)
Provádění této směrnice s sebou nese výzvy, jako jsou například různé možnosti řešení vědeckých, technických a praktických otázek a neúplnost monitorovacích metod, jakož i omezené lidské a finanční zdroje. Ve snaze vyřešit některé z těchto výzev by měl vývoj strategií monitorování a analytických metod podpořených odbornou činností skupin odborníků v rámci společné strategie provádění směrnice 2000/60/ES.
(21)
Perzistentní, bioakumulativní a toxické látky (látky PBT) a další látky, které se chovají jako látky PBT, lze desítky let nacházet ve vodním prostředí v množstvích, která představují významné riziko, a to i v případě, že byla přijata rozsáhlá opatření ke snížení nebo odstranění emisí těchto látek. Některé tyto látky jsou také schopné dálkového přenosu a jsou v životním prostředí široce rozšířené. Některé z těchto látek patří mezi stávající a nově určené prioritní nebezpečné látky. U některých z uvedených látek je prokázaná dlouhodobá přítomnost ve vodním prostředí na úrovni Unie, a tyto konkrétní látky proto vyžadují zvláštní pozornost, pokud jde o jejich vliv na znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES a pokud jde o požadavky na monitorování.
(22)
Pokud jde o znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES přílohy V oddílu 1.4.3, měly by mít členské státy možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav látky, jež se chovají jako všudypřítomné látky PBT, aby bylo zjevné zlepšení jakosti vody dosažené u jiných látek. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly látky, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(23)
Monitorování by mělo být přizpůsobeno prostorovému a časovému rozsahu očekávaných rozdílů v koncentracích. Vzhledem k rozsáhlému výskytu a předpokládané dlouhé době přetrvávání v prostředí u látek, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, by členské státy měly mít možnost omezit počet monitorovacích míst nebo četnost monitorování těchto látek na minimální úroveň schopnou zajistit spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů, pokud je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ pro monitorování.
(24)
Zvláštní pozornost věnovaná látkám, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, nezbavuje Unii nebo členské státy povinnosti přijímat opatření ke snížení nebo odstranění vypouštění, emisí a úniků těchto látek nad rámec těch, která již byla přijata, a to i na mezinárodní úrovni, aby bylo dosaženo cílů stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/60/ES.
(25)
V čl. 10 odst. 3 směrnice 2000/60/ES se stanoví, že pokud jakostní cíl nebo norma kvality, které jsou stanoveny na základě uvedené směrnice, na základě směrnic uvedených v příloze IX směrnice 2000/60/ES, nebo na základě jakéhokoli jiného právního předpisu Unie, vyžadují přísnější podmínky, než které by vyplývaly z uplatnění čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice, bude v souladu s tím stanoveno přísnější omezování emisí. Podobné ustanovení bylo rovněž zařazeno do článku 18 směrnice 2010/75/EU. Z těchto článků vyplývá, že omezování emisí stanovené právními předpisy uvedenými v čl. 10 odst. 2 směrnice 2000/60/ES by mělo být minimálním použitým omezením. Pokud takové kontroly nedokážou zajistit splnění NEK, například u látky chovající se jako všudypřítomná látka PTB, stejně tak by ale toto splnění nemohly zajistit ani přísnější podmínky, a to ani ve spojení s přísnějšími podmínkami pro jiné vypouštění, emise a úniky mající vliv na vodní útvar, nebylo by možné považovat tyto přísnější podmínky za nezbytné pro splnění dané NEK.
(26)
Pro hodnocení rizik, na základě kterých se určí nové prioritní látky, je zapotřebí vysoká kvalita údajů z monitorování a údaje o ekotoxikologických a toxikologických účincích látek. Údaje z monitorování získané od členských států se sice v posledních letech výrazně zlepšily, avšak nejsou vždy vhodné pro daný účel, pokud jde o jejich kvalitu a pokrytí Unie. Údaje z monitorování chybí zejména u mnoha nových znečišťujících látek, jež lze definovat jako znečišťující látky, které nejsou v současné době na úrovni Unie zahrnuty do běžných monitorovacích programů, ale které by mohly představovat značné riziko vyžadující regulaci těchto látek vzhledem k jejich možným ekotoxikologickým a toxikologickým účinkům a k jejich koncentracím v životním vodním prostředí.
(27)
Je zapotřebí zavést nový mechanismus, který by Komisi poskytoval cílené, vysoce kvalitní informace z monitorování o koncentracích látek ve vodním prostředí a byl by zaměřen na nové znečišťující látky a látky, u nichž nejsou dostupné údaje z monitorování dostatečně kvalitní pro účely hodnocení rizik. Nový mechanismus by měl usnadnit shromažďování těchto informací v povodích celé Unie a doplňovat údaje z monitorování z programů podle článků 5 a 8 směrnice 2000/60/ES a dalších spolehlivých zdrojů. V zájmu udržení nákladů na monitorování na přiměřené úrovni by se měl mechanismus zaměřit na omezený počet látek, které jsou dočasně zařazeny na seznam sledovaných látek, a na omezený počet monitorovacích míst, ale zároveň by měl poskytovat reprezentativní údaje, které jsou vhodné pro účely procesu stanovení prioritních látek na úrovni Unie. Tento seznam by měl být dynamický, s omezenou časovou platností, aby reagoval na nové informace o možných rizicích, které představují nové znečišťující látky, a zabránil monitorování látek po dobu delší, než je nezbytně nutné.
(28)
Aby se zjednodušilo a zefektivnilo povinné podávání zpráv členskými státy a zvýšila soudržnost s ostatními souvisejícími prvky vodního hospodářství, měly by být oznamovací povinnosti podle článku 3 směrnice 2008/105/ES sloučeny s celkovými požadavky na podávání zpráv podle článku 15 směrnice 2000/60/ES.
(29)
Pokud jde o znázornění chemického stavu v souladu s oddílem 1.4.3 přílohy V směrnice 2000/60/ES, členské státy by pro účely aktualizace programů opatření a plánů povodí prováděné v souladu s čl. 11 odst. 8 a s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES měly mít možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav nově určené prioritní látky a stávající prioritní látky s revidovanými NEK, aby zavedení nových požadavků nebylo mylně pokládáno za ukazatel toho, že došlo ke zhoršení chemického stavu povrchových vod. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly nově určené látky a stávající látky s revidovanými NEK a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(30)
Je důležité, aby veřejnosti byly včas poskytnuty environmentální informace o stavu povrchových vod v Unii a úspěšných výsledcích strategií snižování chemického znečištění. V zájmu zajištění lepšího přístupu a transparentnosti by měl být v každém členském státě zřízen centrální portál poskytující veřejnosti v elektronické podobě informace o plánech povodí a jejich přezkumech a aktualizacích.
(31)
Přijetím tohoto návrhu a předložením své zprávy Evropskému parlamentu a Radě Komise dokončila svůj první přezkum seznamu prioritních látek, jak to vyžaduje článek 8 směrnice 2008/105/ES. Zahrnoval i přezkum látek v příloze III uvedené směrnice, z nichž některé byly určeny k zařazení mezi prioritní látky. V současné době neexistuje dostatek podkladů pro zahrnutí ostatních látek uvedených v příloze III mezi prioritní látky. Možnost získat nové informace týkající se těchto látek znamená, že tyto látky nejsou vyloučeny z budoucího přezkumu, jak je tomu u ostatních látek, které byly ve stávajícím přezkumu posouzeny, ale nebyly zařazeny mezi prioritní látky. Příloha III směrnice 2008/105/ES je tedy zastaralá a měla by být zrušena. Článek 8 této směrnice by měl být odpovídajícím způsobem změněn, a to i pokud jde o lhůtu pro podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě.
(32)
Za účelem toho, aby bylo možné včas reagovat na příslušný technický a vědecký pokrok v oblasti působnosti této směrnice, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o aktualizaci metod pro uplatňování NEK stanovených ve směrnici. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Za účelem zlepšení informační základny pro budoucí určování prioritních látek, zejména pokud jde o nově se objevující znečišťující látky, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o vypracování a aktualizaci seznamu sledovaných látek. Kromě toho by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice nebo formátů zpráv o údajích a informacích z monitorování podávaných Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (15).
(34)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (16) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(35)
Jelikož cíle této směrnice, totiž dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod stanovením NEK pro prioritní látky a některé další znečišťující látky, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu potřeby zachovat stejnou úroveň ochrany povrchových vod v celé Unii lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(36)
Směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/60/ES se mění takto:
1)
V článku 16 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise přezkoumá přijatý seznam prioritních látek nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost a poté alespoň každých šest let a předloží případné návrhy.“
2)
Příloha X se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I této směrnice.
Článek 2
Směrnice 2008/105/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 2000/60/ES a v článku 2 směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (17).
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„Matricí“ se rozumí složka vodního prostředí, jako je voda, sedimenty nebo biota.
2)
„Biotickým taxonem“ se rozumí vodní taxon odpovídající taxonomickému zařazení „podkmene“, „třídy“ nebo jejich ekvivalentu.
2)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
Normy environmentální kvality
1. Aniž je dotčen odstavec 1a, členské státy použijí pro útvary povrchových vod NEK stanovené v části A přílohy I a uplatňují tyto NEK v souladu s požadavky stanovenými v části B přílohy I.
1a. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z této směrnice ve znění platném ke dni 13. ledna 2009 a zejména dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod, pokud jde o látky a NEK v ní uvedené, členské státy uplatňují NEK stanovené v části A přílohy I, pokud jde o:
i)
látky uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 v části A přílohy I, pro něž byly stanoveny revidované NEK s účinkem od 22. prosince 2015, s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2021, a to prostřednictvím programů opatření uvedených v plánech povodí z roku 2015 vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, a
ii)
nově určené látky uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I s účinkem od 22. prosince 2018 s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2027 a zamezit zhoršení chemického stavu v útvarech povrchových vod, pokud jde o tyto látky. Členské státy za tímto účelem do 22. prosince 2018 vypracují a předloží Komisi doplňující monitorovací program a předběžný program opatření vztahující se na dané látky. Konečný program opatření podle článku 11 směrnice 2000/60/ES se vypracuje do 22. prosince 2021 a měl by být proveden a plně funkční co nejdříve po tomto dni, avšak nejpozději do 22. prosince 2024.
Pokud jde o látky uvedené v bodech i) a ii) prvního pododstavce, použijí se obdobně ustanovení čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES.
2. Pro látky uvedené pod čísly 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I použijí členské státy NEK pro biotu stanovené v části A přílohy I.
Pro jiné látky než látky uvedené v prvním pododstavci použijí členské státy NEK pro vodu stanovené v části A přílohy I.
3. Členské státy se mohou v souvislosti s jednou nebo více kategoriemi povrchových vod rozhodnout použít NEK pro jinou matrici, než jaká je uvedena v odstavci 2, nebo případně pro biotické taxony jiné než uvedené v části A přílohy I.
Členské státy, které možnosti uvedené v prvním pododstavci využijí, použijí příslušné NEK stanovené v části A přílohy I, nebo pokud nejsou pro příslušnou matrici nebo biotický taxon zahrnuty NEK, zavedou takovou NEK, která zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I.
Členské státy mohou tuto možnost použít pouze v případě, že analytická metoda používaná pro zvolenou matrici nebo biotický taxon splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES. Nejsou-li daná kritéria splněna pro žádnou matrici, členské státy zajistí, aby monitorování bylo prováděno za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, a aby daná metoda analýzy byla přinejmenším stejně účinná jako metoda dostupná pro matrici uvedenou v odstavci 2 tohoto článku pro příslušnou látku.
3a. V případě, že z naměřených nebo odhadnutých koncentrací nebo emisí v životním prostředí při uplatnění NEK pro biotu nebo sediment je zjištěno potenciální riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na základě akutní expozice, členské státy zajistí, aby bylo provedeno rovněž monitorování v povrchové vodě, a použijí NPK-NEK stanovené v části A přílohy I této směrnice, je-li tato NEK stanovena.
3b. Pokud se v souladu s článkem 5 směrnice 2009/90/ES vypočtená průměrná hodnota měření provedeného za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, označuje jako „menší než mezní hodnota kvantifikace“ a „mezní hodnota kvantifikace“ je i u takové techniky vyšší než NEK, výsledek pro tuto měřenou látku se nezohlední pro účely hodnocení celkového chemického stavu daného vodního útvaru.
4. Látky, pro které se používá NEK pro sedimenty nebo biotu sledují členské státy v příslušné matrici nejméně jednou ročně, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
5. Členské státy zahrnou do aktualizovaných plánů povodí vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES tyto informace:
a)
tabulku mezních hodnot kvantifikace použitých analytických metod a informace o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
b)
pro látky, u nichž byla použita možnost uvedená v odstavci 3 tohoto článku:
i)
důvody a východisko použití této možnosti,
ii)
případně stanovené alternativní NEK, podklady o tom, že tyto NEK zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I, včetně údajů a metodiky použité k jejich odvození, a kategorie povrchových vod, pro něž se uplatní,
iii)
pro srovnání s informacemi uvedenými v písm. a) tohoto odstavce hodnoty kvantifikace metod analýzy pro matrice uvedené v části A přílohy I této směrnice, včetně informací o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
c)
odůvodnění četnosti monitorování uplatňovaného v souladu s odstavcem 4, pokud jsou monitorovací intervaly delší než 1 rok.
5a. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby aktualizované plány povodí vypracované v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, které obsahují výsledky a účinky opatření přijatých s cílem zamezit chemickému znečištění povrchových vod, a dílčí zpráva, která popíše pokrok dosažený při provádění plánovaného programu opatření, podle čl. 15 odst. 3 směrnice 2000/60/ES byly prostřednictvím centrálního portálu v elektronické podobě přístupné veřejnosti v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí (18).
6. Členské státy na základě monitorování stavu vod prováděného v souladu s článkem 8 směrnice 2000/60/ES zajistí analýzu dlouhodobých trendů koncentrací prioritních látek uvedených na seznamu v části A přílohy I, které se mohou kumulovat v sedimentu nebo biotě, přičemž zejména zohlední látky označené čísly 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 a 44 uvedené v části A přílohy I. V souladu s článkem 4 směrnice 2000/60/ES přijmou členské státy opatření, jejichž cílem je zajistit, aby se tyto koncentrace v sedimentu nebo příslušné biotě výrazně nezvyšovaly.
Členské státy určí četnost monitorování v sedimentu nebo v biotě tak, aby byl zajištěn dostatek údajů pro spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů. Monitorování by mělo v zásadě probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
7. Komise přezkoumá technický a vědecký pokrok, včetně závěru hodnocení rizik podle čl. 16 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/60/ES a informací týkajících se registrace látek zpřístupněných veřejnosti v souladu s článkem 119 nařízení (ES) č. 1907/2006, a v případě nutnosti navrhne revizi NEK stanovených v části A přílohy I této směrnice postupem podle článku 294 Smlouvy o fungování EU v souladu s časovým rozvrhem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES.
8. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10 s cílem přizpůsobit v případě potřeby bod 3 části B přílohy I této směrnice vývoji v oblasti vědy a techniky.
8a. S cílem usnadnit provádění tohoto článku musí být v rámci stávajícího procesu provádění směrnice 2000/60/ES a pokud možno do 22. prosince 2014 vypracovány technické pokyny pro strategie monitorování a metody analýzy látek, včetně odběru vzorků a monitorování bioty.
Pokyny zahrnují zejména:
a)
monitorování látek v biotě, jak je stanoveno v odstavcích 2 a 3 tohoto článku;
b)
v případě nově určených látek (uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I) a látek, pro něž jsou stanoveny přísnější NEK (uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 v části A přílohy I), analytické metody splňující minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES.
8b. V případě látek, pro něž nebudou technické pokyny přijaty do 22. prosince 2014, se lhůta 22. prosince 2015 uvedená v odst. 1a bodě i) prodlouží do 22. prosince 2018, a lhůta 22. prosince 2021 stanovená v uvedeném bodu se prodlouží do 22. prosince 2027.
3)
Čl. 4 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 se zrušují.
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 7a
Koordinace
1. U prioritních látek, které spadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009 (19), (EU) č. 528/2012 (20) nebo směrnice 2010/75/EU (21), Komise v rámci pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice posoudí, zda jsou opatření, jež byla zavedena na úrovni Unie a členských států, dostačující k tomu, aby bylo dosaženo NEK pro prioritní látky a cíle spočívajícího v ukončení nebo postupného ukončení vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 16 odst. 6 směrnice 2000/60/ES.
2. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích posouzení podle odstavce 1 tohoto článku v souladu s časovým plánem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a doplní tuto zprávu případnými návrhy, mimo jiné na opatření za účelem omezování.
3. Pokud z výsledků uvedených ve zprávě vyplývá, že mohou být na úrovni Unie nebo členských států zapotřebí další opatření s cílem napomoci dodržování směrnice 2000/60/ES, pokud jde o konkrétní látku schválenou podle nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo nařízení (EU) č. 528/2012, členské státy nebo Komise případně použijí s ohledem na tuto látku nebo výrobky obsahující tuto látku články 21 nebo 44 nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo články 15 nebo 48 nařízení (EU) č. 528/2012.
V případě látek spadajících do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006 Komise případně zahájí postup uvedený v článku 59, 61 nebo 69 uvedeného nařízení.
Při uplatňování ustanovení nařízení uvedených v prvním a druhém pododstavci členské státy nebo Komise zohlední veškerá hodnocení rizik a analýzy socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů vyžadované podle uvedených předpisů, a to i pokud jde o dostupnost alternativních látek.
5)
Články 8 až 9 se nahrazují tímto:
„Článek 8
Přezkum přílohy X směrnice 2000/60/ES
Komise sdělí výsledky pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zprávu případně doplní legislativní návrhy na změnu přílohy X, mimo jiné zejména návrhy na identifikaci nových prioritních látek nebo prioritních nebezpečných látek nebo na identifikaci některých prioritních látek jako prioritních nebezpečných látek, a podle potřeby stanoví odpovídající NEK pro povrchové vody, sediment nebo biotu.
Článek 8a
Zvláštní ustanovení pro některé látky
1. Aniž jsou dotčeny požadavky přílohy V oddílu 1.4.3 směrnice 2000/60/ES, pokud jde o znázornění celkového chemického stavu a cíle a povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a), čl. 11 odst. 3 písm. k) a čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice, mohou členské státy v plánech povodí vypracovaných v souladu s článkem 13 uvedené směrnice vypracovat další mapy, které znázorňují informace ohledně chemického stavu odděleně pro jednu nebo více následujících látek odděleně od informací o zbylých látkách určených v části A přílohy I této směrnice:
a)
látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 (látky chovající se jako všudypřítomné PBT),
b)
látky s čísly 34 až 45 (nově určené látky),
c)
látky s čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 (látky, pro něž jsou stanoveny revidované, přísnější NEK).
Členské státy mohou rovněž pro látky uvedené v písmenech a) až c) prvního pododstavce v plánech povodí uvádět rozsah každé odchylky od NEK. Členské státy, které vypracují tyto další mapy, se snaží zajistit jejich vzájemnou porovnatelnost na úrovni povodí a na úrovni Unie.
2. Členské státy mohou monitorovat látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I méně intenzivně, než stanoví požadavky pro monitorování prioritních látek podle čl. 3 odst. 4 této směrnice a přílohy V směrnice 2000/60/ES, a to za předpokladu, že je takové monitorování reprezentativní a je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ, pokud jde o přítomnost uvedených látek ve vodním prostředí. Monitorování by mělo v zásadě, v souladu s druhým pododstavcem čl. 3 odst. 6 této směrnice, probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
Článek 8b
Seznam sledovaných látek
1. Komise stanoví seznam sledovaných látek, o nichž se shromažďují údaje z monitorování v rámci celé Unie na doplnění údajů, mimo jiné s údaji z analýz a přezkumů podle článku 5 a monitorovacích programů podle článku 8 směrnice 2000/60/ES, a to pro účely podpory budoucího rozdělování látek podle priority v souladu s čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
První seznam sledovaných látek obsahuje vždy maximálně 10 látek nebo skupin látek a uvede pro každou látku matrici pro monitorování a případnou metodu analýzy, která nevyžaduje nadměrné náklady. S výhradou dostupnosti metod analýzy nevyžadujících nadměrné náklady se maximální počet látek nebo skupin látek, které může Komise doplnit do seznamu, zvýší o jednu při každé aktualizaci seznamu sledovaných látek podle odstavce 2 tohoto článku, a to do maximálního počtu 14. Tyto látky, které mají být zahrnuty do seznamu sledovaných látek, se vybírají z látek, které podle dostupných informací mohou představovat na úrovni Unie významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím a pro něž nejsou dostatečné údaje z monitorování.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) a 17-alfa-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) se zahrnou do prvního seznamu sledovaných látek s cílem shromáždit údaje z monitorování pro účely snazšího stanovení vhodných opatření s cílem řešit rizika, která uvedené látky představují.
Komise zohlední při výběru látek na seznam sledovaných látek všechny dostupné informace, včetně:
a)
výsledků nejaktuálnějšího pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice;
b)
výzkumných projektů;
c)
doporučení zúčastněných stran uvedených v čl. 16 odst. 5 směrnice 2000/60/ES;
d)
charakterizace správních povodí členských států podle článku 5 směrnice 2000/60/ES a výsledky monitorovacích programů podle článku 8 uvedené směrnice;
e)
informací o objemu výroby, způsobu používání, vnitřních vlastnostech (případně včetně velikosti částic), koncentracích v životním prostředí a dopadech na životní prostředí, včetně informací shromážděných v souladu se směrnicemi 98/8/ES, 2001/82/ES (22) a 2001/83/ES (23) a s nařízeními (ES) č. 1907/2006 a (ES) č. 1107/2009.
2. Komise vypracuje první seznam sledovaných látek uvedený v odstavci 1 do 14. září 2014 a poté jej každých 24 měsíců aktualizuje. Při aktualizaci seznamu sledovaných látek Komise z tohoto seznamu vyjme jakoukoli látku, pro niž lze hodnocení rizika, jak je uvedené v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES uzavřít bez dalších údajů z monitorování. Období nepřetržitého monitorování na základě seznamu sledovaných látek v případě jednotlivých látek nepřekročí čtyři roky.
3. Členské státy monitorují každou látku ze seznamu sledovaných látek na vybraných reprezentativních monitorovacích stanicích po dobu alespoň 12 měsíců. V případě prvního seznamu sledovaných látek započne období monitorování do 14. září 2015 nebo do šesti měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později. Poté členské státy zahájí monitorování každé látky na následujících seznamech do 6 měsíců od jejího zařazení na seznam.
Každý členský stát si zvolí alespoň jednu monitorovací stanici, plus jednu navíc, pokud má více než jeden milion obyvatel, a další na základě své zeměpisné plochy v km2 vydělené 60 000 km2 (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo) a další stanice podle počtu obyvatel vyděleného pěti miliony (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo).
Při volbě reprezentativních monitorovacích stanic, četnosti monitorování a časového plánu pro každou látku zohlední členské státy způsoby použití a možný výskyt této látky. Četnost monitorování nesmí být menší než jednou za rok.
Pokud členský stát u konkrétní látky zajistí dostatečné, srovnatelné, reprezentativní a aktuální údaje z monitorování na základě stávajících monitorovacích programů nebo studií, může rozhodnout, že u této látky neprovede další monitorování v rámci mechanismu seznamu sledovaných látek, a to rovněž za podmínky, že monitorování příslušné látky probíhalo pomocí metodiky, která splňuje požadavky technických pokynů vypracovaných Komisí v souladu s čl. 8b odst. 5.
4. Členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování prováděného podle odstavce 3. V případě prvního seznamu sledovaných látek se o výsledcích monitorování podá zpráva do 15 měsíců od 14. září 2015 nebo do 21 měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. V případě každé látky, která je zařazená na následujících seznamech, členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování do 21 měsíců ode dne zařazení látky na seznam sledovaných látek, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. Zpráva zahrnuje informace o reprezentativnosti monitorovací stanice a strategii monitorování.
5. Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví a aktualizuje seznam sledovaných látek podle odstavců 1 a 2. Může rovněž přijmout technické formáty pro zprávy o výsledcích monitorování a souvisejících informacích podávané Komisi. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2.
Komise vypracuje pokyny, včetně technických specifikací, s cílem usnadnit monitorování látek ze seznamu sledovaných látek a vybízí se, aby podporovala koordinaci tohoto monitorování.
Článek 8c
Zvláštní ustanovení pro farmaceutické látky
Komise na základě čl. 16 odst. 9 směrnice 2000/60/ES a případně na základě výsledků studie z roku 2013 týkající se rizik, jež představují léčivé přípravky pro životní prostředí, a dalších příslušných studií a zpráv vypracuje pokud možno do dvou let od 13. září 2013 strategický přístup ke znečišťování vod farmaceutickými látkami. Tento strategický přístup případně zahrnuje návrhy umožňující v nezbytném rozsahu účinnější zohlednění dopadů léčiv na životní prostředí v rámci postupu pro uvádění léčivých přípravků na trh. V rámci tohoto strategického přístupu Komise případně do 14. září 2017 navrhne opatření určená k přijetí případně na úrovni Unie nebo členského státu, které řeší možné dopady farmaceutických látek na životní prostředí, zejména látek uvedených v čl. 8b odst. 1, a to s cílem omezit vypouštění, emise a úniky těchto látek do vodního prostředí, přičemž zohlední potřeby v oblasti veřejného zdraví a nákladovou efektivnost navrhovaných opatření.
Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 21 odst. 1 směrnice 2000/60/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (24).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 8 je svěřena Komisi na dobu šesti let ode dne 13. září 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem příslušného šestiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
6)
Příloha I se mění takto:
a)
Část A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
b)
Body 2 a 3 části B se nahrazují tímto:
„2.
Sloupce 6 a 7 tabulky: U každého daného útvaru povrchových vod použití NPK-NEK znamená, že naměřená koncentrace v každém reprezentativním monitorovacím místě ve vodním útvaru nepřekračuje dotyčnou normu.
V souladu s oddílem 1.3.4 přílohy V směrnice 2000/60/ES však mohou členské státy zavést statistické metody, jakou je například výpočet percentilu, aby byla zajištěna přijatelná míra správnosti a přesnosti pro stanovení souladu s NPK-NEK. Pokud tak členské státy učiní, řídí se tyto statistické metody prováděcími pravidly stanovenými přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2 této směrnice.
3.
NEK pro vodu stanovené v této příloze vyjádřeny jako celkové koncentrace v celém vzorku vody.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě kadmia, olova, rtuti a niklu (dále jen „kovy“) NEK pro vodu vztahují ke koncentraci rozpuštěných látek, tj. k rozpuštěné fázi vzorku vody získané filtrací filtrem s otvory 0,45 μm nebo jinou rovnocennou předúpravou, nebo pokud je tak výslovně stanoveno, se vztahuje k biologicky dostupné koncentraci.
Členské státy mohou při posuzování výsledků monitorování vzhledem k příslušným NEK vzít v úvahu:
a)
přirozené koncentrace pozadí u kovů a jejich sloučenin, pokud takové koncentrace brání souladu s hodnotou příslušných NEK;
b)
tvrdost, pH, rozpuštěný organický uhlík nebo jiné parametry jakosti vody ovlivňující biologickou dostupnost kovů, přičemž biologicky dostupné koncentrace se určí pomocí vhodných modelů biologické dostupnosti.“
7)
Přílohy II a III se zrušují.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. září 2015. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 12. srpna 2013.