EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 259/2013/EU
af 13. marts 2013
om ændring af beslutning nr. 574/2007/EF med henblik på at forhøje medfinansieringssatsen for Fonden for De Ydre Grænser for visse medlemsstater, som er i eller trues af alvorlige vanskeligheder, hvad angår deres finansielle stabilitet
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 574/2007/EF (2) blev Fonden for De Ydre Grænser oprettet for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme; der fastsættes i beslutningens bestemmelse om forskellige EU-medfinansieringssatser for foranstaltninger, der støttes af denne fond.
(2)
Den hidtil værste globale finansielle krise og økonomiske nedgang har skadet både den økonomiske vækst og den finansielle stabilitet alvorligt og forårsaget en markant forringelse af de finansielle, økonomiske og sociale vilkår i en række medlemsstater. Nogle medlemsstater er i eller trues af alvorlige vanskeligheder, navnlig hvad angår deres finansielle og økonomiske stabilitet, hvilket har ført til eller kan føre til en forværring af deres underskud og gældspositioner og truer den økonomiske vækst, hvilket forstærkes af de internationale økonomiske og finansielle rammebetingelser.
(3)
Der er allerede truffet en række vigtige foranstaltninger til at dæmme op for krisens negative virkninger, men finanskrisens virkning på realøkonomien, arbejdsmarkedet og samfundet mærkes overalt. Presset på medlemsstaternes finansielle ressourcer vokser, og derfor bør der tages yderligere skridt til at lette dette pres gennem maksimal og bedst mulig udnyttelse af Unionens midler.
(4)
I Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (3) fastsættes det, at Rådet kan yde mellemfristet finansiel støtte, når en medlemsstat, som ikke har indført euroen, er i vanskeligheder eller er alvorligt truet af vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance.
(5)
Rumænien blev tildelt en sådan finansiel støtte ved Rådets beslutning 2009/459/EF af 6. maj 2009 om mellemfristet finansiel bistand fra Fællesskabet til Rumænien (4).
(6)
I overensstemmelse med konklusionerne fra samlingen i Rådet (ØKOFIN) den 9.-10. maj 2010 vedtog Rådet en omfattende pakke af foranstaltninger, herunder Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme (5), og den 7. juni 2010 blev en europæisk finansiel stabilitetsfacilitet oprettet af euroområdets medlemsstater med henblik på at yde finansiel støtte til euroområdets medlemsstater, der er i vanskeligheder forårsaget af ekstraordinære omstændigheder, der ligger uden for deres kontrol, hvorved den finansielle stabilitet i såvel euroområdet som helhed som i medlemsstaterne sikres.
(7)
Irland og Portugal er blevet tildelt finansiel støtte inden for rammerne af den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme, jf. henholdsvis Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU (6) og 2011/344/EU (7). De har også modtaget midler fra den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet.
(8)
En aftale mellem kreditorerne og en lånefacilitetsaftale for Grækenland blev indgået den 8. maj 2010 og trådte i kraft den 11. maj 2010 som det første program for finansiel støtte til Grækenland. Den 12. marts 2012 suspenderede finansministrene fra medlemsstaterne i euroområdet det første program og godkendte det andet program for finansiel støtte til Grækenland. Det blev besluttet, at kreditformidleren for dette andet program skulle være den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet, som også skulle udbetale det resterende beløb, som euroområdet skulle have bidraget med inden for rammerne af det første program.
(9)
Den 2. februar 2012 undertegnede finansministrene fra medlemsstaterne i euroområdet traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme. Denne traktat følger Det Europæiske Råds afgørelse 2011/199/EU af 25. marts 2011 om ændring af artikel 136 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til en stabiliseringsmekanisme for de medlemsstater, der har euroen som valuta (8). I henhold til den pågældende traktat er den europæiske stabiliseringsmekanisme fra sin ikrafttræden den 8. oktober 2012 hovedformidleren af finansiel støtte til medlemsstater i euroområdet. Nærværende afgørelse bør således tages hensyn til den europæiske stabiliseringsmekanisme.
(10)
Det Europæiske Råd hilste i sine konklusioner af 23. og 24. juni 2011 Kommissionens plan om at skabe øget synergi mellem låneprogrammet for Grækenland og EU-fondene velkommen, ligesom det bakkede op om bestræbelserne på at øge Grækenlands kapacitet til at udnytte midler fra EU-fondene til at stimulere vækst og beskæftigelse ved igen at fokusere på at forbedre konkurrenceevnen og øge jobskabelsen. Endvidere udtrykte det tilfredshed med og støtte til, at Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne udarbejder et omfattende program for teknisk bistand til Grækenland. Ændringerne i nærværende afgørelse af beslutning nr. 574/2007/EF bidrager således til bestræbelserne for at øge synergien.
(11)
I lyset af de ekstraordinære omstændigheder blev Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden (9) ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1311/2011 (10) for at gøre det muligt at øge den medfinansieringssats, der anvendes inden for rammerne af strukturfondene og Samhørighedsfonden i forbindelse med medlemsstater, der er i alvorlige vanskeligheder, hvad angår deres finansielle stabilitet. Det blev vedtaget at anvende en lignende fremgangsmåde over for de samme medlemsstater inden for rammerne af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1312/2011 af 19. december 2011 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 for så vidt angår visse bestemmelser om finansiel forvaltning for visse medlemsstater, som er i eller trues af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet (11) og inden for rammerne af Den Europæiske Fiskerifond i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 387/2012 af 19. april 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 om den Europæiske Fiskerifond for så vidt angår visse bestemmelser om finansiel forvaltning for visse medlemsstater, som er i eller trues af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet (12). Disse medlemsstater bør støttes inden for rammerne af de fire fonde, der blev oprettet som en del af det generelle program om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme, nemlig Fonden for De Ydre Grænser, Den Europæiske Tilbagesendelsesfond, Den Europæiske Flygtningefond og Den Europæiske Fond for Integration af Tredjelandsstatsborgere (»fondene«) for perioden 2007-2013.
(12)
Fondene udgør de vigtigste redskaber til at hjælpe medlemsstaterne med at imødegå vigtige udfordringer på områderne migration, asyl og ydre grænser såsom udviklingen af en omfattende EU-indvandringspolitik for at øge konkurrenceevnen og den sociale samhørighed i Unionen og oprettelsen af et fælles europæisk asylsystem.
(13)
For at gøre det lettere at forvalte EU-finansieringen på områderne migration, asyl og ydre grænser og for at forbedre finansieringsmulighederne for medlemsstaterne med henblik på gennemførelsen af deres årlige programmer inden for rammerne af fondene er det nødvendigt midlertidigt, og uden at det berører programmeringsperioden 2014-2020, at sikre en forhøjelse af Unionens medfinansieringssats inden for rammerne af fondene med et beløb, der svarer til 20 procentpoint over de medfinansieringssatser, der finder anvendelse på nuværende tidspunkt, i forbindelse med medlemsstater, der er i alvorlige vanskeligheder, hvad angår deres finansielle stabilitet. Dette betyder, at fondenes årlige nationale tildeling i overensstemmelse med basisretsakterne forbliver uændret, samtidig med at den nationale medfinansiering mindskes tilsvarende. Det vil være nødvendigt at revidere igangværende årlige programmer for derved at afspejle de ændringer, som anvendelsen af Unionens højere medfinansieringssats medfører.
(14)
Alle medlemsstater, der ønsker at nyde godt af den højere medfinansieringssats, bør sende Kommissionen en skriftlig erklæring sammen med et udkast til årligt program eller et udkast til et revideret årligt program. Medlemsstaten bør i sin erklæring anføre en henvisning til den relevante rådsafgørelse eller en hvilken som helst afgørelse, der gør den berettiget til at nyde godt af Unionens højere medfinansieringssats.
(15)
Den hidtil værste krise på de internationale finansmarkeder og den økonomiske nedgang har i alvorlig grad skadet adskillige medlemsstaters finansielle stabilitet. Da det er nødvendigt med en hurtig reaktion for at dæmme op for virkningerne for økonomien som helhed, bør nærværende afgørelse træde i kraft snarest muligt.
(16)
Beslutning nr. 574/2007/EF bør ændres i overensstemmelse hermed.
(17)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (13), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A og B i Rådets afgørelse 1999/437/EF (14) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.
(18)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (15), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A og B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (16).
(19)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (17), der henhører under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra A og B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (18).
(20)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne afgørelse til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne afgørelse i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.
(21)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (19); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(22)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (20); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Ændringer af beslutning nr. 574/2007/EF
Artikel 16, stk. 4, i beslutning nr. 574/2007/EF affattes således:
»4. Unionens bidrag til de støttede projekter kan ikke overstige 50 % af de samlede omkostninger til en specifik foranstaltning for så vidt angår foranstaltninger, der gennemføres i medlemsstaterne i henhold til artikel 4.
Denne andel kan forhøjes til 75 % for projekter, der vedrører specifikke prioriteter, som er fastsat i de strategiske retningslinjer, jf. artikel 20.
Unionens andel forhøjes til 75 % i de medlemsstater, der er omfattet af Samhørighedsfonden.
Unionens andel kan forhøjes med 20 procentpoint i en medlemsstat, forudsat at den opfylder en af følgende betingelser på tidspunktet for indgivelsen af sit udkast til årligt program, jf. artikel 23, stk. 3, i nærværende beslutning eller et udkast til ændret årligt program, jf. artikel 23 i Kommissionens beslutning 2008/456/EF (21):
a)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 (22)
b)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i henhold til Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 (23) eller har fået finansiel støtte stillet til rådighed af andre medlemsstater i euroområdet før den 13. maj 2010 (24), eller
c)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i henhold til den mellemstatslige aftale, der opretter den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet eller traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme.
Den pågældende medlemsstat indgiver en skriftlig erklæring til Kommissionen sammen med dens udkast til årligt program eller udkast til ændret årligt program, som bekræfter, at den opfylder en af betingelserne i fjerde afsnit, litra a), b) eller c).
Et projekt, der medfinansieres med den forhøjede sats, videreføres fortsat på grundlag af denne sats, uanset om en af betingelserne i fjerde afsnit, litra a), b) eller c), stadig er opfyldt under gennemførelsen af det tilknyttede årlige program.
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 3
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. marts 2013.
ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 259/2013/EU
ze dne 13. března 2013,
kterým se mění rozhodnutí č. 574/2007/ES s cílem zvýšit míru spolufinancování ze strany Fondu pro vnější hranice pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES (2) byl zřízen Fond pro vnější hranice na období 2007 až 2013 jako součást obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“ a stanovena míra spolufinancování ze strany Unie u opatření podpořených tímto fondem.
(2)
Nebývale závažná světová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v několika členských státech. Některé členské státy čelí vážným obtížím nebo jim takové obtíže hrozí, zejména pokud jde o jejich finanční a hospodářskou stabilitu, což vede nebo by mohlo vést ke zhoršení stavu jejich schodku a dluhu a ohrožuje hospodářský růst, přičemž tato negativní situace je ještě zesílena mezinárodním hospodářským a finančním prostředím.
(3)
Přestože již byla přijata řada významných opatření, která mají vyvážit negativní vlivy finanční krize, její dopad na reálnou ekonomiku, trh práce a společnost je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být cestou maximálního a optimálního využívání financování Unie urychleně podniknuty další kroky k jeho zmírnění.
(4)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (3), stanoví, že Rada může poskytnout střednědobou finanční pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(5)
Rozhodnutím Rady 2009/459/ES ze dne 6. května 2009, kterým se Rumunsku poskytuje střednědobá finanční pomoc (4), byla Rumunsku taková finanční pomoc poskytnuta.
(6)
Rada v souladu se závěry Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci ze dne 9. a 10. května 2010 přijala komplexní balíček opatření, včetně nařízení Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (5), a dne 7. června 2010 byl členskými státy eurozóny zřízen Evropský nástroj finanční stability s cílem poskytovat finanční podporu členským státům eurozóny, které čelí obtížím způsobeným výjimečnými okolnostmi, na něž neměly vliv, k zajištění finanční stability eurozóny jako celku i jejích členských států.
(7)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (6) a 2011/344/EU (7) poskytla Unie finanční pomoc Irsku a Portugalsku z evropského mechanismu finanční stabilizace. Tyto země taktéž obdržely prostředky z Evropského nástroje finanční stability.
(8)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů ve prospěch Řecka ze dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dne 11. května 2010 jakožto první program finanční pomoci Řecku. Dne 12. března 2012 ministři financí členských států eurozóny přerušili tento první program a schválili druhý program finanční pomoci Řecku. Bylo rozhodnuto o tom, že druhý program bude financován prostřednictvím Evropského nástroje finanční stability, který zároveň vyplatí zbývající částku, kterou měla eurozóna přispět v rámci prvního programu.
(9)
Dne 2. února 2012 podepsali ministři financí členských států eurozóny Smlouvu o založení Evropského mechanismu stability. Uvedená smlouva navazuje na rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro (8). Podle uvedené smlouvy se Evropský mechanismus stability stal po vstupu v platnost dne 8. října 2012 primárním poskytovatelem finanční pomoci členským státům eurozóny. Toto rozhodnutí by tedy mělo vzít Evropský mechanismus stability v potaz.
(10)
Evropská rada uvítala v závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 záměr Komise posílit součinnost mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředků z fondů Unie, aby se zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst podpořily růst a zaměstnanost. Evropská Rada také uvítala a podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy. Změny rozhodnutí č. 574/2007/ES stanovené v tomto rozhodnutí přispějí k posílení uvedené součinnosti.
(11)
Vzhledem k výjimečným okolnostem bylo nařízení Rady (EU) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (9) změněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1311/2011 (10) s cílem umožnit zvýšení míry spolufinancování uplatňované v rámci strukturálních fondů a Fondu soudržnosti pro ty členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena závažnými obtížemi. Podobný přístup byl přijat vůči těmto členským státům v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1312/2011 ze dne 19. prosince 2011, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi (11) a v rámci Evropského rybářského fondu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 387/2012 ze dne 19. dubna 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1198/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi (12). Uvedené členské státy by měly být podpořeny i v rámci čtyř fondů ustavených jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“, jmenovitě Fondu pro vnější hranice, Evropského návratového fondu, Evropského uprchlického fondu a Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí (dále jen „fondy“) pro období 2007-2013.
(12)
Fondy představují klíčový nástroj pro pomoc členským státům v řešení významných problémů v oblasti migrace, azylu a vnějších hranic, jako jsou například vývoj komplexní přistěhovalecké politiky Unie za účelem zvýšení konkurenceschopnosti a sociální soudržnosti Unie a dále vytvoření společného evropského azylového systému.
(13)
V zájmu zjednodušení řízení financování ze strany Unie v oblasti migrace, azylu a vnějších hranic a zlepšení dostupnosti prostředků pro členské státy za účelem provádění jejich ročních programů v rámci fondů je nezbytné, dočasně a aniž by bylo dotčeno programové období 2014-2020, zajistit zvýšení míry spolufinancování ze strany Unie v rámci fondů o částku, která bude odpovídat 20 procentním bodům nad současnou míru spolufinancování, a to ve vztahu k těm členským státům, jejichž finanční stabilita je postižena závažnými obtížemi. To znamená, že roční vnitrostátní příděl prostředků z fondů zůstane v souladu se základními akty nezměněn, přičemž vnitrostátní spolufinancování bude odpovídajícím způsobem sníženo. Probíhající roční programy bude zapotřebí přepracovat, aby se zohlednily změny, které vychází z uplatnění zvýšené míry spolufinancování ze strany Unie.
(14)
Členský stát, který má v úmyslu využít zvýšené míry spolufinancování, by měl Komisi poskytnout písemné stanovisko spolu se svým návrhem ročního programu, nebo návrhem přepracovaného ročního programu. V tomto svém stanovisku by měl dotyčný členský stát uvést odkaz na příslušné rozhodnutí Rady a nebo jakékoli jiné příslušné rozhodnutí, které jej činí způsobilým pro využívání zvýšené míry spolufinancování ze strany Unie.
(15)
Dosud nevídaná krize ovlivňující mezinárodní finanční trhy a způsobující hospodářský útlum vážně poškodila finanční stabilitu několika členských států. Vzhledem k tomu, že je nutná rychlá reakce v zájmu prevence negativních dopadů na celé hospodářství, mělo by toto rozhodnutí vstoupit v platnost co nejdříve.
(16)
Rozhodnutí č. 574/2007/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(17)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis, ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (13), která spadají do oblastí uvedených v čl. 1 bodech A a B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody (14).
(18)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (15), která spadají do oblastí uvedených v čl. 1 bodech A a B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (16).
(19)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (17), která spadají do oblastí uvedených v čl. 1 bodech A a B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (18).
(20)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schnegenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(21)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (19); Spojené království se tedy nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
(22)
Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (20); Irsko se tedy nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změny rozhodnutí č. 574/2007/ES
V článku 16 rozhodnutí č. 574/2007/ES se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Příspěvek Unie na podporované projekty, pokud jde o akce prováděné v členských státech podle článku 4, nepřesáhne 50 % celkových nákladů na konkrétní akci.
Tento příspěvek se v případě projektů, které řeší konkrétní priority uvedené ve strategických pokynech zmíněných v článku 20, může zvýšit na 75 %.
V členských státech, na něž se vztahuje Fond soudržnosti, se příspěvek Unie zvyšuje na 75 %.
Příspěvek Unie může být v členském státě zvýšen o 20 procentních bodů, jestliže tento členský stát v okamžiku předložení svého návrhu ročního programu podle s čl. 23 odst. 3 tohoto rozhodnutí, nebo svého návrhu přepracovaného ročního programu podle článku 23 rozhodnutí Komise 2008/456/ES (21) splňuje jednu z těchto podmínek:
a)
je mu dána k dispozici střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 (22);
b)
a) je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 (23), nebo je mu finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před 13. květnem 2010; nebo
c)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu s mezivládní dohodou, kterou se zřizuje Evropský nástroj finanční stability, nebo Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability.
Dotyčný členský stát předloží Komisi písemné stanovisko spolu se svým návrhem ročního programu, nebo návrhem přepracovaného ročního programu, a potvrdí tak, že splňuje jednu z podmínek uvedených ve čtvrtém pododstavci v písmenu a), b) nebo c).
Projekt spolufinancovaný se zvýšenou mírou může nadále v tomto režimu spolufinancování setrvat nezávisle na tom, zda je v průběhu provádění souvisejícího ročního programu stále plněna jedna z podmínek uvedených ve čtvrtém pododstavci v písmenu a), b) nebo c).
Článek 2
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 13. března 2013.