RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1042/2013
af 7. oktober 2013
om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 for så vidt angår leveringsstedet for ydelser
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), særlig artikel 397,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at alle teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser, der leveres til en ikkeafgiftspligtig person, fra den 1. januar 2015 skal beskattes i den medlemsstat, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, uanset hvor den afgiftspligtige person, der leverer disse ydelser, er etableret. De fleste andre ydelser til en ikkeafgiftspligtig person beskattes fortsat i den medlemsstat, hvor leverandøren er etableret.
(2)
For at afgøre, hvilke ydelser der skal beskattes i kundens medlemsstat, er det af afgørende betydning at definere teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser. Navnlig bør begrebet radio- og tv-spredningstjenester præciseres på grundlag af definitionerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU (2).
(3)
For tydelighedens skyld er transaktioner, der er identificeret som elektronisk leverede ydelser, opført på en liste i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (3), idet listen dog ikke er udtømmende. Listen bør opdateres, og der bør opstilles lignende lister for teleydelser og radio- og tv-spredningstjenester.
(4)
Det er nødvendigt at specificere, hvem der for så vidt angår merværdiafgift (moms) er leverandøren, når elektronisk leverede ydelser, eller telefoniydelser via internettet, leveres til en kunde via telenet eller via en grænseflade eller en portal.
(5)
For at sikre en ensartet anvendelse af reglerne om leveringsstedet for udlejning af transportmidler og leveringsstedet for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser er det nødvendigt at specificere, hvor en ikkeafgiftspligtig juridisk person bør anses for at være etableret.
(6)
Med henblik på at fastslå, hvem der er betalingspligtig for moms for levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, og under hensyntagen til, at beskatningsstedet er det samme, uanset om kunden er en afgiftspligtig eller en ikkeafgiftspligtig person, bør leverandøren kunne afgøre, hvilken status en kunde har, alene på grundlag af, om kunden meddeler sit individuelle momsregistreringsnummer. Denne status skal i overensstemmelse med de generelle regler ændres, hvis kunden efterfølgende foretager en sådan meddelelse. Hvis der ikke modtages en sådan meddelelse, bør leverandøren forblive betalingspligtig for momsen.
(7)
Når en ikkeafgiftspligtig person er etableret i mere end ét land eller har sin bopæl i ét land, men sit sædvanlige opholdssted i et andet, har det sted, hvor der bedst sikres beskatning på det faktiske forbrugssted, fortrinsret. For at undgå konflikter vedrørende jurisdiktion mellem medlemsstaterne bør det faktiske forbrugssted specificeres.
(8)
Der bør fastsættes regler for at præcisere den afgiftsmæssige behandling af udlejning af transportmidler og levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser til en ikkeafgiftspligtig person, hvis etableringssted, bopæl eller sædvanlige opholdssted, det er praktisk umuligt at fastlægge eller ikke kan fastlægges med sikkerhed. Det er hensigtsmæssigt, at disse regler baseres på formodninger.
(9)
Når der foreligger oplysninger, ifølge hvilke det kan fastlægges, hvor kunden faktisk er etableret, har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, er det nødvendigt at fastsætte bestemmelser om afvisning af en formodning.
(10)
I visse tilfælde, hvor ydelsen ydes lejlighedsvis, sædvanligvis vedrører mindre beløb og kræver kundens fysiske tilstedeværelse, f.eks. levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser på et wi-fi-hotspot eller en internetcafé, eller sædvanligvis ikke giver anledning til kvittering for betaling eller anden dokumentation for den leverede ydelse, som det er tilfældet med telefonbokse, vil forelæggelse og kontrol af bevis for kundens etableringssted, bopæl eller sædvanlige opholdssted medføre en uforholdsmæssigt stor byrde eller kunne give anledning til problemer med databeskyttelse.
(11)
Eftersom den afgiftsmæssige behandling af udlejning af transportmidler og levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser til en ikkeafgiftspligtig person afhænger af, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, er det nødvendigt at præcisere, hvilke oplysninger leverandøren bør have for at fastlægge det sted, hvor kunden befinder sig, i de tilfælde, hvor der ikke er fastsat særlige formodninger eller afvisning af formodninger. Med dette formål bør der udarbejdes en vejledende, ikkeudtømmende liste over beviser.
(12)
For at sikre en ensartet afgiftsmæssig behandling af levering af ydelser i forbindelse med fast ejendom bør begrebet fast ejendom defineres. Det bør specificeres, hvilken tilknytning der kræves i forbindelse med en fast ejendom, og der bør ligeledes fastsættes en ikkeudtømmende liste med eksempler på transaktioner, der er identificeret som ydelser i forbindelse med fast ejendom.
(13)
Det er også nødvendigt at præcisere den afgiftsmæssige behandling af levering af ydelser, der består i at stille udstyr til en kundes rådighed med henblik på udførelse af arbejde på fast ejendom.
(14)
Af praktiske grunde bør det præciseres, at teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, der leveres af en afgiftspligtig person, som handler i eget navn i forbindelse med indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med tilsvarende funktion, ved fastlæggelsen af leveringsstedet bør anses som leveret på disse steder.
(15)
I henhold til direktiv 2006/112/EF skal adgang til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning og underholdning og lignende under alle omstændigheder beskattes på det sted, hvor arrangementet rent faktisk finder sted. Det bør gøres klart, at dette også gælder, når billetter til sådanne arrangementer ikke sælges direkte af arrangøren, men via mellemmænd.
(16)
I henhold til direktiv 2006/112/EF kan momsen forfalde inden, samtidig med eller umiddelbart efter leveringen af varer eller ydelser. I forbindelse med teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, der leveres i perioden med overgang til de nye regler om leveringsstedet, vil leveringsvilkårene eller forskellene i anvendelsen mellem medlemsstaterne kunne føre til dobbeltbeskatning eller ikkebeskatning. For at undgå, at dette sker, og for at sikre ensartet anvendelse i medlemsstaterne, er det nødvendigt at fastsætte overgangsbestemmelser.
(17)
Med henblik på denne forordning kan det være hensigtsmæssigt, at medlemsstaterne træffer lovgivningsmæssige foranstaltninger, som begrænser visse rettigheder og forpligtelser i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (4), for at beskytte væsentlige økonomiske eller finansielle interesser hos en medlemsstat eller Den Europæiske Union, herunder valuta-, budget- og skatteanliggender, når sådanne foranstaltninger er nødvendige og forholdsmæssige i betragtning af risikoen for skattesvig og skatteunddragelse i medlemsstaterne og i betragtning af behovet for at sikre en korrekt opkrævning af moms, der er omfattet af denne forordning.
(18)
Begrebet fast ejendom bør indføres med henblik på at sikre medlemsstaternes ensartede afgiftsmæssige behandling i forbindelse med levering af ydelser i tilknytning til fast ejendom. Indførelsen af dette begreb kan få betydelig indvirkning på lovgivningen og den administrative praksis i medlemsstaterne. Uden at dette berører den lovgivning eller praksis, der allerede finder anvendelse i medlemsstaterne, og for at sikre en gnidningsløs overgang bør dette begreb indføres på et senere tidspunkt.
(19)
Gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 foretages følgende ændringer:
1)
I kapitel IV foretages følgende ændringer:
a)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 6a
1. Teleydelser i henhold til artikel 24, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF omfatter især følgende:
a)
faste og mobile telefoniydelser til transmission og kobling af tale, data og video, herunder telefoniydelser med en billeddannelseskomponent (videotelefoni)
b)
telefoniydelser via internettet, herunder internettelefoni (VoIP)
c)
voicemail, ventende opkald, viderestilling af opkald, opkaldsidentifikation, trevejsopkald og andre opkaldsstyringstjenester
d)
personsøgetjenester
e)
audioteksttjenester
f)
fax, telegraf og telex
g)
adgang til internettet, herunder World Wide Web
h)
private nettilslutninger med telekommunikationsforbindelser, der udelukkende er til brug for kunden.
2. Teleydelser som omhandlet i artikel 24, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF omfatter ikke følgende:
a)
elektronisk leverede ydelser
b)
radio- og tv-spredningstjenester.
Artikel 6b
1. Radio- og tv-spredningstjenester omfatter ydelser bestående af audioindhold og audiovisuelt indhold som f.eks. radio- eller tv-programmer, der via kommunikationsnet udbydes til offentligheden af en medietjenesteudbyder og henhører under dennes redaktionelle ansvar med det formål, at de samtidig kan høres eller ses, på grundlag af en programoversigt.
2. Stk. 1 omfatter navnlig følgende:
a)
radio- eller tv-programmer, der transmitteres eller retransmitteres over et radio- eller tv-net
b)
radio- eller tv-programmer, der distribueres via internettet eller et lignende elektronisk net (IP-streaming), hvis de spredes, samtidig med at de transmitteres eller retransmitteres over et radio- eller tv-net.
3. Stk. 1 omfatter ikke følgende:
a)
teleydelser
b)
elektronisk leverede ydelser
c)
oplysninger om bestemte on-demand-programmer
d)
overførsel af rettigheder til radio- og tv-spredning eller -transmission
e)
leje af teknisk udstyr eller faciliteter til at modtage radio- og tv-spredning
f)
radio- eller tv-programmer via internettet eller et lignende elektronisk net (IP-streaming), medmindre de spredes samtidig med, at de transmitteres eller retransmitteres over et radio- eller tv-net.«
b)
Artikel 7, stk. 3, ændres således:
i)
Indledningen affattes således:
»3. Stk. 1 omfatter ikke følgende:«
ii)
Litra a) affattes således:
»a)
radio- og tv-spredningstjenester«.
iii)
Litra q), r) og s) udgår.
iv)
Følgende litraer tilføjes:
»t)
billetter til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning og lignende reserveret online
u)
hotelindkvartering, biludlejning, restaurantydelser, passagertransport eller lignende ydelser reserveret online.«
c)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 9a
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 28 i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis elektronisk leverede ydelser leveres via et telenet, en grænseflade eller en portal som f.eks. en markedsplads for applikationer, at en afgiftspligtig person, som deltager i denne levering, handler i eget navn, men for udbyderen af disse ydelsers regning, medmindre denne udbyder udtrykkeligt er angivet som leverandør af denne afgiftspligtige person, og dette afspejles i de kontraktlige aftaler mellem parterne.
For at udbyderen af elektronisk leverede ydelser kan anses for at være udtrykkeligt angivet som leverandør af disse ydelser af den afgiftspligtige person, skal følgende betingelser være opfyldt:
a)
Den faktura, som er udstedt eller stillet til rådighed af hver enkelt afgiftspligtig person, der deltager i leveringen af de elektronisk leverede ydelser, skal identificere sådanne ydelser og leverandøren heraf.
b)
Den regning eller kvittering, der udstedes til eller stilles til rådighed for kunden, skal identificere de elektronisk leverede ydelser og leverandøren heraf.
En afgiftspligtig person, der i forbindelse med levering af elektronisk leverede ydelser godkender, at kunden afkræves betaling eller leveringen af ydelserne eller fastsætter de almindelige leveringsbetingelser, har i forbindelse med anvendelsen af dette stykke ikke lov til udtrykkeligt at angive en anden person som leverandør af de pågældende ydelser.
2. Stk. 1 finder ligeledes anvendelse, når telefoniydelser via internettet, herunder internettelefoni (VoIP), leveres via et telenet, en grænseflade eller en portal som f.eks. en markedsplads for applikationer og på samme betingelser som i det nævnte stykke.
3. Denne artikel finder ikke anvendelse på afgiftspligtige personer, der alene behandler betalinger i forbindelse med elektronisk leverede ydelser eller telefoniydelser via internettet, herunder internettelefoni (VoIP), og som ikke deltager i leveringen af de pågældende elektronisk leverede ydelser eller telefoniydelser.«
2)
I kapitel V foretages følgende ændringer:
a)
I afdeling 1 indsættes følgende artikler:
»Artikel 13a
Det sted, hvor en ikkeafgiftspligtig juridisk person er etableret, jf. artikel 56, stk. 2, første afsnit, og artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF, er
a)
det sted, hvor denne har sit hovedkontor, eller
b)
ethvert andet forretningssted kendetegnet ved en tilstrækkelig permanent karakter og passende struktur med hensyn til de menneskelige og tekniske midler, således at det kan modtage og anvende de ydelser, som dette forretningssted får leveret, til egne formål.
Artikel 13b
I forbindelse med anvendelsen af direktiv 2006/112/EF anses følgende for at være »fast ejendom«:
a)
enhver specifik del af jorden, på eller under jordoverfladen, som kan ejes eller besiddes
b)
enhver bygning eller ethvert bygningsværk, der er fastgjort til eller i jorden, over eller under havoverfladen, og som ikke let kan demonteres eller flyttes
c)
ethvert element, der er installeret og som udgør en integrerende del af en bygning eller et bygningsværk, uden hvilket den pågældende bygning eller det pågældende bygningsværk er ufuldstændig(t), f.eks. døre, vinduer, tage, trapper og elevatorer
d)
ethvert element, udstyr eller maskine, der permanent er installeret i en bygning eller et bygningsværk, og som ikke kan flyttes, uden at bygningen eller bygningsværket ødelægges eller ændres.«
b)
I artikel 18, stk. 2, indsættes følgende afsnit:
»Leverandøren af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser kan dog, uanset om han har modsatrettet information, betragte en kunde, der er etableret i Fællesskabet, som en ikkeafgiftspligtig person, så længe den pågældende kunde ikke har meddelt ham sit individuelle momsregistreringsnummer.«
c)
Artikel 24 affattes således:
»Artikel 24
Hvis ydelser, der er omfattet af artikel 56, stk. 2, første afsnit, eller artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF, leveres til en ikkeafgiftspligtig person, der er etableret i mere end et land, eller som har bopæl i et land og sædvanligt opholdssted i et andet, prioriteres:
a)
i tilfælde af en ikkeafgiftspligtig juridisk person det sted, der henvises til i litra a) i denne forordnings artikel 13a, medmindre der er bevis for, at tjenesteydelsen anvendes på det forretningssted, der henvises til i litra b) i den pågældende artikel
b)
i tilfælde af en fysisk person dennes sædvanlige opholdssted, medmindre der er bevis for, at ydelsen anvendes på personens bopæl.«
d)
I afdeling 4 foretages følgende ændringer:
i)
Følgende underafdelinger indsættes:
»Underafdeling 3a
Formodninger om kundens etableringssted
Artikel 24a
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 44, 58 og 59a i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis en leverandør af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser leverer disse ydelser på et sted som f.eks. en telefonboks, en telefonkiosk, et wi-fi-hotspot, en internetcafé, en restaurant eller en hotellobby, hvor ydelsens modtagers fysiske tilstedeværelse på dette sted er nødvendig for, at den pågældende ydelse kan leveres til ham af denne leverandør, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det pågældende sted, og at ydelsen rent faktisk benyttes eller udnyttes dér.
2. Hvis det sted, der er nævnt i denne artikels stk. 1, er om bord på et skib, et luftfartøj eller et tog, som foretager personbefordring, som finder sted inden for Fællesskabet i henhold til artikel 37 og 57 i direktiv 2006/112/EF, er det land, hvor kunden er etableret, afgangslandet for personbefordringen.
Artikel 24b
Med henblik på anvendelsen af artikel 58 i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser leveres til en ikkeafgiftspligtig person:
a)
via hans fastnetlinje, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted på det sted, hvor fastnetlinjen er installeret
b)
via mobilnet, at stedet, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, er det land, der identificeres af den mobile landekode på det SIM-kort, som benyttes på tidspunktet for modtagelsen af de pågældende ydelser
c)
som kræver, at der bruges en dekoder eller lignende anordning eller et dekoderkort, og hvor der ikke benyttes en fastnetlinje, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det sted, hvor denne dekoder eller lignende anordning befinder sig, eller, hvis dette sted ikke kendes, det sted, hvortil dekoderkortet er sendt med henblik på anvendelse dér
d)
under andre omstændigheder end dem, der er nævnt i artikel 24a og i denne artikels litra a), b) og c), at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det sted, der er fastlagt som sådant af leverandøren på grundlag af to separate beviser, der ikke er indbyrdes modstridende, som anført i artikel 24f i denne forordning.
Artikel 24c
Med henblik på anvendelsen af artikel 56, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis der leveres anden udlejning af transportmidler end korttidsudlejning til en ikkeafgiftspligtig person, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det sted, der er fastlagt som sådant af leverandøren på grundlag af to separate beviser, der ikke er indbyrdes modstridende, som anført i artikel 24e i denne forordning.
Underafdeling 3b
Afvisning af formodninger
Artikel 24d
1. Såfremt en leverandør leverer en ydelse opført i artikel 58 i direktiv 2006/112/EF, kan han afvise en formodning omtalt i artikel 24a eller i artikel 24b, litra a, b) eller c), i denne forordning, på grundlag af tre separate beviser, der ikke er indbyrdes modstridende, og som angiver, at kunden er etableret, har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted et andet sted.
2. En skattemyndighed kan afvise formodninger, der er fremsat i henhold til artikel 24a, 24b eller 24c, når der er tegn på fejlagtig anvendelse eller misbrug fra leverandørens side.
Underafdeling 3c
Bevis for fastlæggelsen af kundens etableringssted og afvisning af formodninger
Artikel 24e
Ved anvendelse af reglerne i artikel 56, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF og med henblik på at opfylde kravene i artikel 24c i denne forordning, tjener navnlig følgende som bevis:
a)
kundens faktureringsadresse
b)
bankoplysninger som f.eks. det sted, hvor den bankkonto, der anvendes til betaling, befinder sig, eller den pågældende banks faktureringsadresse for kunden
c)
registreringsoplysningerne for det transportmiddel, der lejes af kunden, hvis registreringen af det pågældende transportmiddel er påkrævet det sted, hvor det anvendes, eller andre lignende oplysninger
d)
andre kommercielt relevante oplysninger.
Artikel 24f
Ved anvendelse af reglerne i artikel 58 i direktiv 2006/112/EF og med henblik på at opfylde kravene i artikel 24b, litra d), eller artikel 24d, stk. 1, i denne forordning tjener navnlig følgende som bevis:
a)
kundens faktureringsadresse
b)
internetadressen (IP-adressen) for den anordning, der anvendes af kunden, eller enhver form for geolokaliseringsmetode
c)
bankoplysninger som f.eks. det sted, hvor den bankkonto, der anvendes til betaling, befinder sig, eller den pågældende banks faktureringsadresse for kunden
d)
den mobile landekode (MCC) for den internationale identitet for mobilabonnent (IMSI), der er lagret på det abonnentidentitetsmodul (SIM-kort), som kunden anvender
e)
det sted, hvor den fastnetlinje, gennem hvilken ydelsen leveres til kunden, befinder sig
f)
andre kommercielt relevante oplysninger.«
ii)
Følgende underafdeling indsættes:
»Underafdeling 6a
Ydelser i forbindelse med fast ejendom
Artikel 31a
1. Ydelser i forbindelse med fast ejendom som omhandlet i artikel 47 i direktiv 2006/112/EF omfatter kun ydelser, som har tilstrækkelig direkte tilknytning til den pågældende ejendom. Ydelser anses for at have tilstrækkelig direkte tilknytning til fast ejendom i følgende tilfælde:
a)
når de hidrører fra en fast ejendom, og den pågældende ejendom udgør en bestanddel af ydelsen og er central og væsentlig for de leverede ydelser
b)
når de leveres til eller er rettet mod en fast ejendom og tager sigte på en juridisk eller fysisk ændring af den pågældende faste ejendom.
2. Stk. 1 omfatter navnlig følgende:
a)
udarbejdelse af tegninger for en bygning eller en del af en bygning, der er bestemt for en bestemt jordlod, uanset om bygningen bliver opført
b)
tilsynsføring eller sikkerhedsydelser på stedet
c)
opførelse af en bygning på en grund samt bygge- og nedrivningsarbejde udført på en bygning eller dele af en bygning
d)
opførelse af permanente strukturer på en grund samt bygge- og nedrivningsarbejde udført på permanente strukturer som f.eks. rørledningsnet til gas, vand, kloakering og lignende
e)
arbejde på en grund, herunder ydelser på landbrugsområdet som f.eks. jordbearbejdning, såning, vanding og gødskning
f)
undersøgelser og vurdering af risici og tilstand i forbindelse med fast ejendom
g)
vurdering af fast ejendom, bl.a. i de tilfælde, hvor en sådan ydelse er nødvendig til forsikringsformål, til at bestemme værdien af en ejendom som sikkerhed for et lån eller til at vurdere risici og skader i tvister
h)
leasing eller udlejning af fast ejendom, der ikke er omfattet af stk. 3, litra c), herunder oplagring af varer, for hvilke en specifik del af ejendommen er bestemt udelukkende til brug for kunden
i)
indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med tilsvarende funktion som f.eks. ferielejre eller campingpladser, herunder retten til ophold på et bestemt sted, der fremkommer ved ombytning af timesharerettigheder og lignende
j)
tildeling eller overførelse af rettigheder, der ikke er omhandlet i litra h) og i), til at bruge en fast ejendom eller dele deraf, herunder tilladelse til at bruge en del af en ejendom som f.eks. tilståelse af fiskeri- og jagtrettigheder eller adgang til lufthavnslounger, eller anvendelse af en infrastruktur, for hvilken der opkræves afgifter, f.eks. en bro eller en tunnel
k)
vedligeholdelse, renovering og reparation af en bygning eller en del af en bygning, herunder arbejde som f.eks. rengøring, flisearbejde, tapetsering og parketlægning
l)
vedligeholdelse, renovering og reparation af permanente strukturer som f.eks. rørledningsnet til gas, vand, kloakering og lignende
m)
installation eller montering af maskiner eller udstyr, der efter installation eller montering betragtes som fast ejendom
n)
vedligeholdelse og reparation, inspektion og overvågning af maskiner eller udstyr, hvis disse maskiner eller dette udstyr betragtes som fast ejendom
o)
ejendomsforvaltning, bortset fra porteføljeforvaltning af investeringer i fast ejendom, som er omfattet af stk. 3, litra g), bestående i drift af handels-, industri- eller beboelsesejendomme varetaget af eller på vegne af ejeren af ejendommen
p)
formidling af salg, leasing eller udlejning af fast ejendom og af etablering eller overførsel af visse rettigheder til fast ejendom eller tinglige rettigheder til fast ejendom (uanset om det sidestilles med materielle goder), bortset fra formidling som omhandlet i stk. 3, litra d)
q)
juridiske ydelser i forbindelse med overførsel af en ejendomsret til fast ejendom, etablering af eller overførsel af visse rettigheder til fast ejendom eller tinglige rettigheder til fast ejendom (uanset om det sidestilles med materielle goder), som f.eks. notarvirksomhed eller udarbejdelse af en kontrakt med henblik på køb eller salg af fast ejendom, også selv om den underliggende transaktion, der medfører en juridisk ændring af ejendommen, ikke gennemføres.
3. Stk. 1 omfatter ikke følgende:
a)
udarbejdelse af tegninger for en bygning eller en del af en bygning, når bygningen ikke er bestemt for en bestemt jordlod
b)
oplagring af varer i en fast ejendom, hvis der ikke er nogen specifik del af den faste ejendom, som er bestemt udelukkende til brug for kunden
c)
levering af reklame, også selv om det indebærer anvendelse af fast ejendom
d)
formidling som led i indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med tilsvarende funktion som f.eks. ferielejre eller campingpladser, hvis formidleren handler i en anden persons navn og på en anden persons vegne
e)
tilrådighedsstillelse af en standplads på en messe eller udstilling sammen med andre dertil knyttede tjenester, der gør det muligt for udstilleren at udstille genstande, f.eks. design af standen, transport og opbevaring af genstande, tilrådighedsstillelse af maskiner, kabellægning, forsikring og reklame
f)
installation eller montering, vedligeholdelse og reparation, inspektion eller overvågning af maskiner eller udstyr, der ikke udgør eller ikke vil udgøre en del af den faste ejendom
g)
porteføljeforvaltning af investeringer i fast ejendom
h)
juridiske ydelser, bortset fra dem, der er omfattet af stk. 2, litra q), i forbindelse med kontrakter, herunder rådgivning om vilkårene i en kontrakt med henblik på at overdrage fast ejendom eller håndhæve en sådan kontrakt eller bevise eksistensen af en sådan kontrakt, såfremt de pågældende ydelser ikke er specifikt knyttet til overdragelse af en ejendomsret til en fast ejendom.
Artikel 31b
Når der stilles udstyr til rådighed for en kunde med henblik på udførelse af arbejde på fast ejendom, anses den pågældende transaktion kun for at være en levering af ydelser i forbindelse med fast ejendom, hvis leverandøren påtager sig ansvaret for udførelsen af arbejdet.
En leverandør, der forsyner kunden med udstyr samt tilstrækkeligt personale til at betjene udstyret med henblik på at udføre et arbejde, formodes at have påtaget sig ansvaret for udførelsen af det pågældende arbejde. Formodningen om, at leverandøren er ansvarlig for udførelsen af arbejdet, kan afvises af ethvert relevant faktisk eller retligt forhold.
Artikel 31c
Ved fastlæggelsen af leveringsstedet for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, der leveres af en afgiftspligtig person, som handler i eget navn, i forbindelse med indkvartering i hotelsektoren eller sektorer med tilsvarende funktion som f.eks. ferielejre eller campingpladser betragtes disse ydelser som leveret på disse steder.«
iii)
I underafdeling 7, indsættes følgende artikel:
»Artikel 33a
Levering af billetter til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning og lignende af en mellemmand, som handler i eget navn, men for arrangørens regning, eller af en afgiftspligtig person, bortset fra arrangøren, som handler for egen regning, er omfattet af artikel 53 og artikel 54, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF.«
3)
I bilag I, punkt 4, tilføjes følgende litraer:
»f)
radio- eller tv-programmer distribueret via et radio- eller tv-net, internettet eller et lignende elektronisk net, med henblik på at programmer kan høres eller ses på et tidspunkt, som brugeren vælger, og efter den enkelte brugers eget ønske på grundlag af et katalog med programmer, der er udvalgt af medietjenesteudbyderen, f.eks. tv eller video on demand
g)
radio- eller tv-programmer distribueret via internettet eller et lignende elektronisk net (IP-streaming), medmindre de spredes samtidig med, at de transmitteres eller retransmitteres over et radio- og tv-net
h)
levering af audioindhold og audiovisuelt indhold via kommunikationsnet, som ikke udbydes af en medietjenesteudbyder og henhører under dennes redaktionelle ansvar
i)
senere levering af en medietjenesteudbyders audioproduktion og audiovisuelle produktion via kommunikationsnet, foretaget af en anden end medietjenesteudbyderen selv.«
Artikel 2
For teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser leveret af en leverandør, der er etableret i Fællesskabet, til en ikkeafgiftspligtig person, som er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted dér, gælder følgende:
a)
Leveringsstedet med hensyn til hver indtræden af afgiftspligten, der finder sted før 1. januar 2015, er det sted, hvor leverandøren er etableret, som fastsat i artikel 45 i direktiv 2006/112/EF, uanset hvornår leveringen eller de løbende leverancer af disse ydelser er afsluttet.
b)
Leveringsstedet med hensyn til hver indtræden af afgiftspligten, der finder sted den 1. januar 2015 eller derefter, er det sted, hvor kunden er etableret, har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, uanset hvornår leveringen eller de løbende leverancer af disse ydelser påbegyndtes.
c)
Hvis afgiftspligten indtrådte før den 1. januar 2015 i den medlemsstat, hvor leverandøren er etableret, forfalder ingen afgift i kundens medlemsstat den 1. januar 2015 eller derefter i tilknytning til samme indtræden af afgiftspligt.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015.
Artikel 13b, 31a og 31b i gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011, som indsat ved nærværende forordning, finder imidlertid anvendelse fra den 1. januar 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 7. oktober 2013.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1042/2013
ze dne 7. října 2013,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o místo poskytnutí služby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 se veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytované služby poskytované osobě nepovinné k dani zdaňují v členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo se obvykle zdržuje, bez ohledu na to, kde je usazena osoba povinná k dani poskytující tyto služby. Většina ostatních služeb poskytovaných osobě nepovinné k dani se nadále zdaňuje v členském státě, ve kterém je usazen poskytovatel služby.
(2)
Pro stanovení, které služby musí být zdaněny v členském státě příjemce, je podstatné definovat telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytované služby. Zejména pojem služeb rozhlasového a televizního vysílání by měl být upřesněn s odkazem na definice ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU (2).
(3)
V zájmu vyjasnění této otázky byly činnosti označované jako elektronicky poskytované služby vyjmenovány v prováděcím nařízení Rady (EU) č. 282/2011 (3), aniž by ale tento seznam byl taxativní. Tento seznam by se měl aktualizovat a podobné seznamy je třeba vypracovat pro telekomunikační služby a služby rozhlasového a televizního vysílání.
(4)
Je třeba upřesnit, kdo je pro účely daně z přidané hodnoty (DPH) poskytovatelem služby, jsou-li elektronicky poskytované služby nebo telefonní služby poskytované přes internet poskytovány příjemci prostřednictvím telekomunikačních sítí nebo rozhraní či portálu.
(5)
K zajištění jednotného uplatňování pravidel pro místo poskytnutí nájmu dopravního prostředku a místo poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb je třeba upřesnit, které místo se má považovat za místo usazení právnické osoby nepovinné k dani.
(6)
S cílem určit, kdo je povinen odvést DPH za poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb, a vzhledem k tomu, že je místo zdanění stejné bez ohledu na to, zda příjemcem je osoba povinná k dani nebo osoba nepovinná k dani, by poskytovatel služby měl mít možnost určit status příjemce výlučně na základě toho, zda mu příjemce sdělí své osobní identifikační číslo pro DPH. Tento status musí být v souladu s obecnými pravidly změněn, pokud příjemce takové sdělení učiní následně. Pokud poskytovatel takové sdělení neobdrží, měl by být i nadále povinen daň odvést.
(7)
Pokud je osoba nepovinná k dani usazena ve více než jedné zemi nebo má bydliště v jedné zemi, avšak obvykle se zdržuje v jiné zemi, je třeba dát přednost místu, které nejlépe zajistí zdanění v místě skutečné spotřeby. Aby se zabránilo kompetenčním konfliktům mezi členskými státy, je třeba dát přednost místu skutečné spotřeby.
(8)
Měla by být stanovena pravidla pro vyjasnění daňového zacházení s poskytováním nájmu dopravního prostředku a telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb osobě nepovinné k dani, jejíž místo usazení, bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, je prakticky nemožné určit, nebo je nelze určit s jistotou. Je vhodné, aby byla tato pravidla založena na domněnkách.
(9)
Pokud jsou k dispozici informace ke stanovení skutečného místa, kde je příjemce usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje, je nezbytné zajistit, aby příslušná domněnka mohla být vyvrácena.
(10)
V určitých případech, kdy je služba poskytována příležitostně, je obvykle spojena s nízkými částkami a vyžaduje fyzickou přítomnost příjemce, jako například poskytování telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb na přístupovém bodě Wi-Fi nebo v internetové kavárně, nebo kdy se obvykle nevydávají stvrzenky o zaplacení či jiné důkazy o poskytnutí služby, jako v případě telefonních budek, by však poskytování a kontrola důkazů, pokud jde o místo usazení příjemce nebo jeho bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, způsobovala nepřiměřené zatížení nebo by mohla představovat problémy z hlediska ochrany údajů.
(11)
Protože daňové zacházení s poskytováním pronájmu dopravního prostředku a telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb osobě nepovinné k dani závisí na tom, kde je příjemce usazen, kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje, je nezbytné vyjasnit, co by měl poskytovatel služby získat jako důkaz pro určení místa příjemce v případech, kdy nejsou stanoveny žádné zvláštní domněnky, nebo pro vyvrácení domněnky. Za tímto účelem by měl být vypracován informativní, demonstrativní seznam důkazů.
(12)
V zájmu zajištění jednotného daňového zacházení s poskytováním služeb souvisejících s nemovitostí je třeba definovat pojem nemovitost. Měla by se upřesnit požadovaná souvislost s nemovitostí a měl by být stanoven demonstrativní seznam příkladů plnění, která jsou označena jako služby související s nemovitostí.
(13)
Je rovněž nezbytné vyjasnit daňové zacházení s poskytováním služeb, jimiž se příjemci dává k dispozici zařízení k vykonávání prací na nemovitosti.
(14)
Z praktických důvodů by mělo být jasně stanoveno, že telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby poskytnuté osobou povinnou k dani jednající vlastním jménem v souvislosti s poskytnutím ubytování v hotelech nebo místech s podobnou funkcí by pro účely určení místa poskytnutí měly být považovány za poskytnuté v těchto místech.
(15)
V souladu se směrnicí 2006/112/ES se vstup na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce má za všech okolností zdanit v místě, kde se akce skutečně koná. Je třeba jasně stanovit, že to platí i v případě, že vstupenky na takové akce neprodává přímo organizátor, ale distribuují je zprostředkovatelé.
(16)
Podle směrnice 2006/112/ES může daňová povinnost vzniknout před dodáním zboží nebo poskytnutím služeb, při tomto dodání nebo poskytnutí nebo brzy poté. Pokud jde o telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby poskytnuté v období přechodu na nová pravidla o místě poskytnutí služby, podmínky související s poskytnutím služby nebo rozdíly mezi členskými státy při jejich uplatňování by mohly vést ke dvojímu zdanění či k nezdanění. Aby se tomu zabránilo a aby se zajistilo jednotné uplatňování členskými státy, je třeba stanovit přechodná ustanovení.
(17)
Pro účely tohoto nařízení může být vhodné, aby členské státy přijaly legislativní opatření omezující určitá práva a povinnosti stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (4), tak aby byl ochráněn významný hospodářský nebo finanční zájem členského státu nebo Evropské unie včetně měnové, rozpočtové a daňové oblasti v případě, že tato opatření jsou nezbytná a přiměřená s přihlédnutím k riziku daňových podvodů a daňových úniků v členských státech a potřebě zajistit řádný výběr DPH podle tohoto nařízení.
(18)
Měl by být zaveden pojem nemovitost, aby bylo zajištěno jednotné daňové zacházení členských států s poskytováním služeb souvisejících s nemovitostmi. Zavedení tohoto pojmu by mohlo mít značný dopad na právní předpisy a správní postupy členských států. Aniž jsou dotčena předpisy nebo postupy, které se v členských státech již uplatňují, a s cílem zajistit plynulý přechod by tento pojem měl být zaveden k pozdějšímu dni.
(19)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 se mění takto:
1)
Kapitola IV se mění takto:
a)
vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 6a
1. Telekomunikační služby ve smyslu čl. 24 odst. 2 směrnice 2006/112/ES zahrnují zejména:
a)
pevné a mobilní telefonní služby pro obousměrný přenos hlasu, dat a videa, včetně telefonních služeb s obrazovým prvkem (videofonní služby);
b)
telefonní služby poskytované přes internet, včetně hlasových služeb přes internet (Voice over Internet Protocol - VoIP);
c)
hlasovou schránku, čekající hovor, přesměrování hovoru, identifikaci volajícího, třícestnou konferenci a jiné služby řízení hovorů;
d)
pagingové služby;
e)
audiotextové služby;
f)
fax, telegraf a dálnopis;
g)
přístup na internet, včetně world wide webu;
h)
připojování soukromých sítí poskytující telekomunikační spojení pro výhradní použití daným zákazníkem.
2. Telekomunikační služby ve smyslu čl. 24 odst. 2 směrnice 2006/112/ES nezahrnují:
a)
elektronicky poskytované služby;
b)
služby rozhlasového a televizního vysílání.
Článek 6b
1. Služby rozhlasového a televizního vysílání zahrnují služby, které sestávají ze zvukového a audiovizuálního obsahu, jako jsou rozhlasové a televizní pořady pro simultánní poslech nebo sledování na základě programové skladby poskytované široké veřejnosti prostřednictvím komunikačních sítí poskytovatelem mediálních služeb pod jeho redakční odpovědností.
2. Odstavec 1 se vztahuje zejména na tyto případy:
a)
rozhlasové nebo televizní pořady vysílané nebo přenášené rozhlasovou nebo televizní sítí;
b)
rozhlasové nebo televizní pořady šířené prostřednictvím internetu nebo podobné elektronické sítě (IP streaming), pokud jsou přenášeny simultánně s jejich vysíláním nebo přenosem rozhlasovou nebo televizní sítí.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a)
telekomunikační služby;
b)
elektronicky poskytované služby;
c)
poskytování informací o konkrétních pořadech na požádání;
d)
převod práv rozhlasového a televizního vysílání nebo přenosových práv;
e)
nájem technického vybavení nebo zařízení k příjmu vysílání;
f)
rozhlasové nebo televizní pořady šířené prostřednictvím internetu nebo podobné elektronické sítě (IP streaming), pokud nejsou přenášeny simultánně s jejich vysíláním nebo přenosem rozhlasovou nebo televizní sítí.“;
b)
v článku 7 se odstavec 3 mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„3. Odstavec 1 se nevztahuje na tyto případy:“,
ii)
písmeno a) se nahrazuje tímto:
„a)
služby rozhlasového a televizního vysílání;“,
iii)
písmena q), r) a s) se zrušují,
iv)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„t)
vstupenky na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce rezervované online;
u)
ubytování, pronájem vozidel, restaurační služby, přeprava cestujících nebo podobné služby rezervované online.“;
c)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 9a
1. Pro účely článku 28 směrnice 2006/112/ES, pokud jsou elektronicky poskytované služby poskytnuty prostřednictvím telekomunikační sítě, rozhraní nebo portálu, jako je platforma pro stahování aplikací, má se za to, že osoba povinná k dani, která se na tomto poskytnutí služeb podílí, jedná vlastním jménem, avšak na účet poskytovatele těchto služeb, ledaže tato osoba povinná k dani výslovně označí tohoto poskytovatele za osobu poskytující dotyčné služby a tato skutečnost je zohledněna ve smluvních ujednáních mezi oběma stranami.
Aby byl poskytovatel elektronicky poskytovaných služeb považován za osobu, kterou osoba povinná k dani výslovně označila za osobu poskytující dotyčné elektronicky poskytované služby, musí být splněny tyto podmínky:
a)
na faktuře vystavené nebo zpřístupněné každou osobou povinnou k dani, která se podílí na poskytnutí elektronicky poskytované služby, musí být specifikovány tyto služby a jejich poskytovatel;
b)
na účtence vystavené nebo zpřístupněné příjemci musí být specifikovány elektronicky poskytované služby a jejich poskytovatel.
Pro účely tohoto odstavce není osobě povinné k dani, která v souvislosti s poskytnutím elektronicky poskytovaných služeb schvaluje účtování poplatku příjemci, schvaluje provedení služby nebo stanoví obecné podmínky poskytnutí služby, povoleno výslovně označit za poskytovatele těchto služeb jinou osobu.
2. Odstavec 1 se použije, za podmínek v něm uvedených, rovněž v případě, že jsou telefonní služby poskytované přes internet, včetně hlasových služeb přes internet (Voice over Internet Protocol - VoIP), poskytovány prostřednictvím telekomunikační sítě, rozhraní nebo portálu, jako je platforma pro stahování aplikací.
3. Tento článek se nepoužije na osobu povinnou k dani, která pouze poskytuje zpracování plateb vztahujících se k elektronicky poskytovaným službám nebo telefonním službám poskytovaným přes internet, včetně hlasových služeb přes internet (VoIP), ale na poskytnutí těchto elektronicky poskytovaných služeb nebo telefonních služeb se nepodílí.“
2)
Kapitola V se mění takto:
a)
v oddíle 1 se vkládají nové články, které znějí:
„Článek 13a
Místem, kde je právnická osoba nepovinná k dani usazena, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 2 prvním pododstavci a v článcích 58 a 59 směrnice 2006/112/ES, je:
a)
místo, kde dochází k výkonu její ústřední správy, nebo
b)
místo jakékoli jiné provozovny, jež se vyznačuje dostatečnou úrovní stálosti a vhodnou strukturou z hlediska lidských a technických zdrojů, což jí umožňuje přijímat a využívat služby, které jí jsou poskytovány pro její vlastní potřebu.
Článek 13b
Pro účely směrnice 2006/112/ES se za „nemovitost“ považuje:
a)
každá určitá část země na povrchu nebo pod ním, k nimž lze založit vlastnické právo a držbu;
b)
každá budova nebo stavba spojená se zemí nebo v zemi nad úrovní moře nebo pod ní, kterou nelze snadno rozebrat nebo přemístit;
c)
každý prvek, který byl nainstalován a tvoří nedílnou součást budovy nebo stavby, bez něhož by budova nebo stavba byla neúplná, jako například dveře, okna, střechy, schodiště a výtahy;
d)
každý prvek, zařízení nebo stroj trvale nainstalovaný v budově nebo stavbě, které nelze přemístit bez zničení nebo změny budovy nebo stavby.“;
b)
v čl. 18 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Avšak bez ohledu na informace o opaku může poskytovatel telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb považovat příjemce usazeného ve Společenství za osobu nepovinnou k dani, dokud mu uvedený příjemce nesdělí své osobní identifikační číslo pro DPH.“;
c)
článek 24 se nahrazuje tímto:
„Článek 24
Pokud jsou služby, na něž se vztahuje čl. 56 odst. 2 první pododstavec nebo články 58 a 59 směrnice 2006/112/ES, poskytnuty osobě nepovinné k dani, která je usazena ve více než jedné zemi nebo má bydliště v jedné zemi, ale obvykle se zdržuje v jiné zemi, přednost má:
a)
v případě právnické osoby nepovinné k dani místo uvedené v čl. 13a písm. a) tohoto nařízení, ledaže existuje důkaz, že se služba využívá v provozovně uvedené v písmenu b) uvedeného článku;
b)
v případě fyzické osoby místo, kde se tato osoba obvykle zdržuje, ledaže existuje důkaz, že se služba využívá v jejím bydlišti.“;
d)
oddíl 4 se mění takto:
i)
vkládají se nové pododdíly, které znějí:
„Pododdíl 3a
Domněnky o místě příjemce
Článek 24a
1. Pro účely článků 44, 58 a 59a směrnice 2006/112/ES, jestliže poskytovatel telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb poskytuje tyto služby na místě, jako je například telefonní budka, telefonní stánek, přístupový bod Wi-Fi, internetová kavárna, restaurace nebo hotelová hala, na kterém musí být příjemce fyzicky přítomen, aby mu mohla být služba poskytovatelem poskytnuta, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v daném místě a že tato služba se tam skutečně používá a využívá.
2. Je-li místo uvedené v odstavci 1 tohoto článku na palubě lodi, letadla anebo ve vlaku, které provádějí přepravu cestujících uskutečněnou ve Společenství podle článků 37 a 57 směrnice 2006/112/ES, zemí tohoto místa se rozumí země zahájení osobní přepravy.
Článek 24b
Pro účely článku 58 směrnice 2006/112/ES, jsou-li osobě nepovinné k dani poskytnuty telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby:
a)
prostřednictvím její pevné linky, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě instalace pevné linky;
b)
prostřednictvím mobilních sítí, má se za to, že se místo, kde je příjemce usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje, nachází v zemi určené mezinárodním směrovým kódem země SIM karty použité při příjmu těchto služeb;
c)
pro které je třeba použít dekodér nebo podobné zařízení nebo televizní kartu, bez použití pevné linky, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě, kde je umístěn dekodér nebo podobné zařízení, nebo není-li toto místo známo, v místě, na které byla zaslána televizní karta za účelem použití tamtéž;
d)
za jiných okolností, než které jsou uvedeny v článku 24a a v písmenech a), b) a c) tohoto článku, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě, které je jako takové označeno s použitím dvou důkazů, které si neprotiřečí, podle článku 24f tohoto nařízení.
Článek 24c
Pro účely čl. 56 odst. 2 směrnice 2006/112/ES, má se v případě jiného než krátkodobého nájmu dopravního prostředku osobě nepovinné k dani za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě, které jako takové určí poskytovatel služby s použitím dvou důkazů, které si neprotiřečí, podle článku 24e tohoto nařízení.
Pododdíl 3b
Vyvracení domněnek
Článek 24d
1. Poskytovatel služby uvedené v článku 58 směrnice 2006/112/ES může vyvrátit domněnku podle článku 24a nebo čl. 24b písm. a), b) nebo c) tohoto nařízení s použitím tří důkazů, které si neprotiřečí a z nichž vyplývá, že je příjemce usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje jinde.
2. Správce daně může vyvrátit domněnky podle článků 24a, 24b nebo 24c, pokud existují náznaky nesprávného použití nebo zneužití ze strany poskytovatele.
Pododdíl 3c
Důkazy pro určení místa příjemce a vyvracení domněnek
Článek 24e
Pro účely uplatnění pravidel stanovených v čl. 56 odst. 2 směrnice 2006/112/ES a splnění požadavků článku 24c tohoto nařízení, slouží jako důkaz zejména toto:
a)
fakturační adresa příjemce;
b)
bankovní údaje, například místo, kde je veden bankovní účet používaný k placení, nebo kontaktní adresa příjemce, kterou má uvedená banka k dispozici;
c)
evidenční údaje dopravního prostředku, který si příjemce pronajímá, pokud se evidence uvedeného dopravního prostředku požaduje v místě jeho používání, nebo další podobné informace;
d)
jiné informace důležité z obchodního hlediska.
Článek 24f
Pro účely uplatnění pravidel uvedených v článku 58 směrnice 2006/112/ES a splnění požadavků čl. 24b písm. d) nebo čl. 24d odst. 1 tohoto nařízení slouží jako důkaz zejména:
a)
fakturační adresa příjemce;
b)
adresa internetového protokolu (IP) zařízení, které používá příjemce, nebo jakýkoli způsob geolokalizace;
c)
bankovní údaje, například místo, kde je veden bankovní účet používaný k placení, nebo kontaktní adresa příjemce, kterou má uvedená banka k dispozici;
d)
mezinárodní směrový kód země (MCC) mezinárodní identifikace mobilního účastníka (IMSI) uložený na SIM kartě, kterou příjemce používá;
e)
místo pevné linky příjemce, jejímž prostřednictvím je mu služba poskytována;
f)
jiné informace důležité z obchodního hlediska.“,
ii)
vkládá se nový pododdíl, který zní:
„Pododdíl 6a
Poskytnutí služby související s nemovitostí
Článek 31a
1. Služby související s nemovitostí podle článku 47 směrnice 2006/112/ES zahrnují pouze služby, které mají dostatečně přímou souvislost s danou nemovitostí. V níže uvedených případech se má za to, že služby mají dostatečnou přímou souvislost s nemovitostí:
a)
v případě, že vyplývají z nemovitosti a že daná nemovitost tvoří konstitutivní prvek služby a je pro poskytnutou službu hlavní a zásadní;
b)
v případě, že jsou poskytovány na nemovitosti nebo na ni jsou zaměřeny a jejich cílem je právní nebo fyzická změna uvedené nemovitosti.
2. Odstavec 1 se vztahuje zejména na tyto případy:
a)
vypracování plánů budovy nebo částí budovy určených pro určitou parcelu bez ohledu na to, zda budova je nebo není postavena;
b)
poskytování služeb stavebního dozoru nebo bezpečnostních služeb;
c)
stavba budovy na pozemku, jakož i stavební a demoliční práce prováděné na budově nebo na jejích částech;
d)
stavba trvalých staveb na pozemku, jakož i stavební a demoliční práce prováděné na trvalých konstrukcích, jako jsou potrubní systémy pro plyn, vodu, odpadní vodu a podobně;
e)
práce na pozemku, včetně zemědělských služeb, jako je orba, setí, zavlažování a hnojení;
f)
průzkum a posouzení rizika a celistvosti nemovitosti;
g)
oceňování nemovitosti, včetně případu, že je této služby potřeba pro účely pojištění, ke stanovení hodnoty nemovitosti jako zajištění úvěru nebo pro posouzení rizika a škod v rámci sporů;
h)
pacht nebo nájem nemovitosti jiný než spadající pod odst. 3 písm. c), včetně skladování zboží, u kterého je určitá část dané nemovitosti určena pro výlučné používání příjemcem;
i)
poskytování ubytování v hotelech nebo místech s podobnou funkcí, jako jsou prázdninové tábory nebo místa upravená k využívání jako tábořiště, včetně práva pobývat na určitém místě vyplývajícího z převodu práv dočasného užívání a podobně;
j)
udělení nebo převod jiných práv, než která spadají pod písmena h) a i), k užívání celé nemovitosti nebo její části, včetně povolení k užívání části nemovitosti, jako je poskytování rybolovných a lovných práv nebo přístupu do salónků na letištích nebo využívání infrastruktury, za které se vybírá mýto, například mostu nebo tunelu;
k)
údržba, renovace a opravy budovy nebo její části, včetně práce, jako je čištění, obkládání, tapetování a pokládání dřevěných podlah;
l)
údržba, renovace a opravy trvalých konstrukcí, například potrubních systémů pro plyn, vodu, odpadní vody a podobně;
m)
instalace nebo montáž strojů nebo zařízení, které se po instalaci nebo montáži považuje za nemovitost;
n)
údržba a opravy, inspekce a kontrola strojů nebo zařízení, pokud se tyto stroje nebo zařízení považují za nemovitost;
o)
jiná správa nemovitostí než správa portfolia investic do nemovitostí spadající pod odst. 3 písm. g), která spočívá v provozování obchodních, průmyslových nebo obytných nemovitostí vlastníkem nemovitosti nebo na jeho účet;
p)
zprostředkování v případě prodeje, pachtu nebo pronájmu nemovitosti a při zřizování nebo převodu některých práv k nemovitosti nebo věcných práv k nemovitosti (ať již jsou nebo nejsou považována za hmotný majetek), kromě zprostředkování spadajícího pod odst. 3 písm. d);
q)
právní služby související s převodem vlastnictví nemovitosti, se zřizováním nebo převodem některých práv k nemovitosti nebo věcných práv k nemovitosti (ať již jsou nebo nejsou považována za hmotný majetek), například notářské úkony, nebo s vypracováním smlouvy o prodeji nebo o koupi nemovitosti, a to i v případě, že vlastní transakce vedoucí k právní změně u nemovitosti není dokončena.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a)
vypracování plánů pro budovu nebo její části, pokud nejsou určeny pro konkrétní parcelu;
b)
skladování zboží v nemovitosti, pokud žádná určitá část nemovitosti není určena k výhradnímu užívání příjemcem;
c)
reklamní služby, i když zahrnují použití nemovitosti;
d)
zprostředkování při poskytování ubytování v hotelech nebo místech s podobnou funkcí, jako jsou prázdninové tábory nebo místa upravená k využívání jako tábořiště, pokud zprostředkovatel jedná jménem a na účet jiné osoby;
e)
poskytnutí místa pro stánek na veletrhu nebo výstavě spolu s jinými souvisejícími službami, které umožňují vystavovateli vystavit předměty, například projekt stánku, přeprava a skladování předmětů, poskytnutí přístrojů, pokládka kabelů, pojištění a reklama;
f)
instalaci nebo montáž, údržbu a opravu, inspekci nebo kontrolu přístrojů nebo zařízení, které není ani se nestane součástí nemovitosti;
g)
správu portfolia investic do nemovitostí;
h)
jiné právní služby, než které spadají pod odst. 2 písm. q), v souvislosti se smlouvami, včetně poradenství týkajícího se podmínek smlouvy o převodu nemovitosti nebo provádění takové smlouvy nebo prokázání existence takové smlouvy, pokud tyto služby nesouvisejí s převodem vlastnictví k nemovitosti.
Článek 31b
Pokud se dá příjemci k dispozici zařízení za účelem výkonu práce na nemovitosti, představuje dané plnění poskytnutí služeb souvisejících s nemovitostí pouze v případě, že poskytovatel přebírá odpovědnost za provedení práce.
Pokud poskytovatel služby poskytne příjemci zařízení společně s dostatečným personálem k jeho obsluze za účelem výkonu práce, platí domněnka, že poskytovatel převzal odpovědnost za provedení dané práce. Domněnku, že poskytovatel je odpovědný za provedení práce, lze vyvrátit jakýmikoli relevantními skutkovými nebo právními prostředky.
Článek 31c
Za účelem určení místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb poskytovaných osobou povinnou k dani jednající vlastním jménem spolu s ubytováním v hotelech nebo místech s podobnou funkcí, jako jsou prázdninové tábory nebo místa upravená k využívání jako tábořiště, se tyto služby považují za poskytnuté v těchto místech.“,
iii)
v pododdíle 7 se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 33a
Na poskytnutí vstupenek, které opravňují ke vstupu na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce, zprostředkovatelem jednajícím vlastním jménem, ale na účet organizátora, nebo jinou osobou povinnou k dani, než je organizátor, jednající na vlastní účet, se vztahují článek 53 a čl. 54 odst. 1 směrnice 2006/112/ES.“
3)
V bodě 4 přílohy I se doplňují nová písmena, která znějí:
„f)
příjem rozhlasových nebo televizních pořadů distribuovaných prostřednictvím rozhlasové nebo televizní sítě, internetu nebo podobné elektronické sítě k poslechu nebo sledování pořadů v okamžiku, který si uživatel zvolil, a na jeho individuální žádost na základě katalogu pořadů sestaveného poskytovatelem mediálních služeb, například televize nebo video na požádání;
g)
příjem rozhlasových nebo televizních pořadů šířených prostřednictvím internetu nebo podobné elektronické sítě (IP streaming), pokud nejsou přenášeny simultánně s jejich vysíláním nebo přenosem rozhlasovou nebo televizní sítí;
h)
poskytnutí zvukového a audiovizuálního obsahu prostřednictvím komunikačních sítí, který neposkytuje a za který není redakčně odpovědný poskytovatel mediálních služeb;
i)
následná poskytnutí zvukového a audiovizuálního výstupu poskytovatele mediálních služeb prostřednictvím komunikačních sítí jiné osoby než poskytovatele mediálních služeb.“
Článek 2
Pokud jde o telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby, které poskytuje poskytovatel usazený ve Společenství osobě nepovinné k dani, která je usazena, má bydliště nebo se obvykle zdržuje ve Společenství, platí toto:
a)
místem poskytnutí každého zdanitelného plnění, které se uskuteční před 1. lednem 2015, je místo, kde je usazen poskytovatel, jak je uvedeno v článku 45 směrnice 2006/112/ES, a to bez ohledu na to, kdy je poskytnutí nebo průběžné poskytování této služby dokončeno;
b)
místem poskytnutí každého zdanitelného plnění, které se uskuteční dne 1. ledna 2015 nebo po tomto dni, je místo, kde je usazen, má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje příjemce, bez ohledu na to, kdy bylo poskytnutí nebo průběžné poskytování této služby zahájeno;
c)
došlo-li k uskutečnění zdanitelného plnění před 1. lednem 2015 v členském státě, kde je usazen poskytovatel, nevzniká v členském státě příjemce dne 1. ledna 2015 nebo po tomto dni žádná daňová povinnost ve vztahu k témuž zdanitelnému plnění.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Články 13b, 31a a 31b prováděcího nařízení (EU) č. 282/2011, jak jsou vloženy tímto nařízením, se však použijí ode dne 1. ledna 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 7. října 2013.