DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 1163/2014
af 22. oktober 2014
om tilsynsgebyrer
(ECB/2014/41)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (1), særlig artikel 4, stk. 3, andet afsnit, artikel 30 og artikel 33, stk. 2, andet afsnit,
under henvisning til den offentlige høring og den analyse, som er foretaget i overensstemmelse med artikel 30, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1024/2013 etablerer Den Fælles Tilsynsmekanisme (Single Supervisory Mechanism, SSM), som omfatter Den Europæiske Centralbank (ECB) og de kompetente nationale myndigheder.
(2)
I henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013 er ECB ansvarlig for SSM's effektive og konsekvente virkemåde for alle kreditinstitutter, finansielle holdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber i alle euroområdets medlemsstater samt i medlemsstater uden for euroområdet, som indgår et tæt samarbejde med ECB. De regler og procedurer, der gælder for samarbejdet mellem ECB og de kompetente nationale myndigheder inden for SSM og med de udpegede nationale myndigheder, er fastsat i Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17) (2).
(3)
I henhold til artikel 30 i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal ECB opkræve et årligt tilsynsgebyr af kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, og filialer, som et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat, har etableret i en deltagende medlemsstat. De gebyrer, som ECB opkræver, skal dække, men må ikke overstige, de udgifter, som ECB afholder i forbindelse med de opgaver, som overdrages til den i henhold til artikel 4-6 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
(4)
Det årlige tilsynsgebyr bør bestå af et beløb, som betales årligt af alle kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, og filialer, som et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat, har etableret i en deltagende medlemsstat, og som er omfattet af SSM's tilsyn.
(5)
Inden for SSM fordeles tilsynsansvaret mellem ECB og de enkelte kompetente nationale myndigheder på grundlag af enhederne under tilsyns signifikans.
(6)
ECB har kompetence til at føre direkte tilsyn med signifikante kreditinstitutter, finansielle holdingselskaber, blandede finansielle holdingselskaber, der er etableret i deltagende medlemsstater, og filialer i deltagende medlemsstater af signifikante kreditinstitutter, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater.
(7)
ECB overvåger ligeledes virkemåden for SSM, som omfatter alle kreditinstitutter, uanset om de er signifikante eller mindre signifikante. ECB har enekompetence vedrørende alle kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, til at meddele enheder tilladelse til at drive virksomhed som kreditinstitut, til at inddrage tilladelser og til at vurdere erhvervelser og afhændelser af kvalificerede andele.
(8)
De kompetente nationale myndigheder er ansvarlige for det direkte tilsyn med mindre signifikante enheder under tilsyn, uden at dette indskrænker ECB's beføjelser til at foretage direkte tilsyn i særlige tilfælde, hvor dette er nødvendigt af hensyn til den konsekvente anvendelse af høje tilsynsstandarder. Denne fordeling af tilsynsansvaret inden for SSM og de udgifter, som ECB afholder i forbindelse hermed, tages i betragtning ved fordelingen af det beløb, der skal dækkes ind via tilsynsgebyrer, mellem kategorierne af signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante enheder under tilsyn.
(9)
I henhold til artikel 33, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal ECB ved forordninger og afgørelser offentliggøre de detaljerede operationelle ordninger for gennemførelsen af de opgaver, som overdrages til den ved forordning (EU) nr. 1024/2013.
(10)
I henhold til artikel 30, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal gebyrerne baseres på objektive kriterier i relation til det berørte kreditinstituts betydning og risikoprofil, herunder dets risikovægtede aktiver.
(11)
Gebyrerne beregnes på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater. Det betyder, at hvis kreditinstitutter udgør en del af en koncern under tilsyn, der er etableret i en deltagende medlemsstat, skal der beregnes og betales ét gebyr på koncernniveau.
(12)
I forbindelse med beregning af det årlige tilsynsgebyr tages der ikke højde for datterselskaber, som er etableret i ikkedeltagende medlemsstater. I denne henseende og for at bestemme de relevante gebyrfaktorer for en koncern under tilsyn, bør delkonsoliderede data for alle datterselskaber og operationer, der kontrolleres af moderselskabet i de deltagende medlemsstater, tilvejebringes. Omkostningerne i forbindelse med at tilvejebringe sådanne delkonsoliderede data kan dog være høje, og enhederne under tilsyn bør derfor kunne vælge et gebyr, der er beregnet på grundlag af data, som er tilvejebragt på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater, herunder datterselskaber, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater, selv om dette medfører et højere gebyr.
(13)
De institutter, der henvises til i artikel 2, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (3) er undtaget fra de tilsynsopgaver, der overdrages til ECB i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, og ECB opkræver derfor ikke et gebyr af dem.
(14)
En forordning har almen gyldighed, er bindende i alle enkeltheder og umiddelbart gældende i alle euroområdets medlemsstater. Det er således det mest hensigtsmæssige retlige instrument til fastlæggelse af de praktiske retningslinjer for gennemførelsen af artikel 30 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
(15)
I overensstemmelse med artikel 30, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1024/2013 berører denne forordning ikke de kompetente nationale myndigheders ret til at opkræve gebyrer i henhold til national lovgivning, eller i det omfang tilsynsopgaver ikke er blevet overdraget til ECB, eller i forbindelse med omkostningerne for at samarbejde med og bistå ECB, eller til at handle på dens instrukser i overensstemmelse med relevant EU-ret og under forbehold af ordninger til gennemførelse af forordning (EU) nr. 1024/2013, herunder artikel 6 og 12 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
DEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne forordning fastsætter:
a)
ordningerne til beregning af den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer, som skal opkræves i forbindelse med enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn
b)
metoden til og kriterierne for beregningen af det årlige tilsynsgebyr, som skal bæres af hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn
c)
proceduren for ECB's inddrivelse af de årlige tilsynsgebyrer.
2. Den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer omfatter det årlige tilsynsgebyr for hver enkelt signifikant enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn og hver enkelt mindre signifikant enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn og beregnes af ECB på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning finder de i forordning (EU) nr. 1024/2013 og forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17) fastsatte definitioner anvendelse, medmindre andet fremgår, sammen med følgende definitioner:
1) »årligt tilsynsgebyr« (»annual supervisory fee«): det gebyr, som skal betales for hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn, og som beregnes efter de ordninger, der er fastsat i artikel 10, stk. 6
2) »årlige omkostninger« (»annual costs«): det beløb, som ECB skal have dækket ind via de årlige tilsynsgebyrer for en specifik gebyrperiode, og som fastsættes i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5
3) »gebyrdebitor« (»fee debtor«): det gebyrbetalende kreditinstitut eller den gebyrbetalende filial, som defineret i overensstemmelse med artikel 4, og til hvilket eller hvilken gebyrmeddelelsen stiles
4) »gebyrfaktorer« (»fee factors«): de data vedrørende en enhed under tilsyn eller en koncern under tilsyn, der er defineret i artikel 10, stk. 3, litra a), som anvendes til at beregne det årlige tilsynsgebyr
5) »gebyrmeddelelse« (»fee notice«): en meddelelse, som udstedes til den relevante gebyrdebitor, der anfører det årlige tilsynsgebyr, som gebyrdebitor skal betale i overensstemmelse med denne forordning
6) »gebyrbetalende kreditinstitut« (»fee-paying credit institution«): et kreditinstitut, der er etableret i en deltagende medlemsstat
7) »gebyrbetalende filial« (»fee-paying branch«): en filial etableret i en deltagende medlemsstat af et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat
8) »gebyrperiode« (»fee period«): et kalenderår
9) »første gebyrperiode« (»first fee period«): perioden fra den dato, hvor ECB overtager de opgaver, som den har fået overdraget ved forordning (EU) nr. 1024/2013, til udgangen af det kalenderår, hvor ECB overtager disse opgaver
10) »koncern af gebyrbetalende enheder« (»group of fee-paying entities«): i) en koncern under tilsyn og ii) et antal gebyrbetalende filialer, der antages at udgøre én filial i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3
11) »medlemsstat« (»Member State«): en EU-medlemsstat
12) »samlede aktiver (total assets)«: den samlede værdier af aktiver som fastsat i overensstemmelse med artikel 51 i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17). For så vidt angår en koncern af gebyrbetalende enheder omfatter de samlede aktiver ikke datterselskaber, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater og tredjelande
13) »samlet risikoeksponering« (»total risk exposure«): vedrørende en koncern af gebyrbetalende enheder og et gebyrbetalende kreditinstitut, som ikke er en del af en koncern af gebyrbetalende enheder, det beløb, som fastsættes på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater, og som beregnes ifølge artikel 92, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (4).
Artikel 3
Generel forpligtelse til at betale det årlige tilsynsgebyr
1. ECB opkræver et årligt tilsynsgebyr af hver enhed under tilsyn og koncern under tilsyn vedrørende hver gebyrperiode.
2. Det årlige gebyr for hver enhed under tilsyn og koncern under tilsyn specificeres i en gebyrmeddelelse udstedt til gebyrdebitor og som skal betales af denne. Gebyrmeddelelsen samt alle meddelelser og al kommunikation fra ECB, for så vidt angår tilsynsgebyrer, stiles til gebyrdebitor. Gebyrdebitor er ansvarlig for betaling af det årlige tilsynsgebyr.
3. Hvis et kreditinstitut har etableret to eller flere gebyrbetalende filialer i den samme medlemsstat, anses de for at være én filial. Hvis et kreditinstitut har flere gebyrbetalende filialer, der er etableret i forskellige deltagende medlemsstater, anses de ikke for at være én filial.
4. For så vidt angår denne forordning anses gebyrbetalende filialer for at være adskilt fra det samme kreditinstituts datterselskaber, som er etableret i den samme deltagende medlemsstat.
Artikel 4
Gebyrdebitor
1. Gebyrdebitoren, for så vidt angår det årlige tilsynsgebyr:
a)
er det gebyrbetalende kreditinstitut, hvis der er tale om et gebyrbetalende kreditinstitut, som ikke er en del af en koncern under tilsyn
b)
er den gebyrbetalende filial, hvis der er tale om en gebyrbetalende filial, som ikke er knyttet sammen med en anden gebyrbetalende filial
c)
bestemmes i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 2, hvis der er tale om en koncern af gebyrbetalende enheder under tilsyn.
2. Uanset de ordninger, som findes inden for en koncern af gebyrbetalende enheder, med hensyn til fordelingen af omkostninger, behandles en koncern af gebyrbetalende enheder som én enhed. Hver koncern af gebyrbetalende enheder skal udpege en gebyrdebitor for hele koncernen og meddele ECB gebyrdebitorens identitet. Gebyrdebitor skal være etableret i en deltagende medlemsstat. Denne meddelelse anses kun for at være gyldig, hvis:
a)
den anfører navnene på alle enheder under tilsyn i den koncern, som meddelelsen omfatter
b)
den er underskrevet på vegne af alle koncernens enheder under tilsyn
c)
den er modtaget af ECB senest 1. juli hvert år, for at den kan tages i betragtning i forbindelse med udstedelsen af gebyrmeddelelsen vedrørende den næstfølgende gebyrperiode.
Hvis ECB rettidigt har modtaget mere end én meddelelse pr. koncern af gebyrbetalende enheder, har den meddelelse forrang, som ECB har modtaget tættest på, men inden, fristen for modtagelsen.
3. Uanset stk. 2 forbeholder ECB sig ret til at bestemme gebyrdebitor.
DEL II
UDGIFTER OG OMKOSTNINGER
Artikel 5
Årlige omkostninger
1. De årlige omkostninger danner grundlag for fastsættelsen af de årlige tilsynsgebyrer og dækkes ind via indbetalingen af disse årlige tilsynsgebyrer.
2. Størrelsen af de årlige omkostninger bestemmes på grundlag af størrelsen af de årlige udgifter, som udgøres af de udgifter, som ECB har afholdt i den relevante gebyrperiode, og som er direkte eller indirekte knyttet til dens tilsynsopgaver.
Det samlede beløb for de årlige tilsynsgebyrer skal dække, men må ikke overstige, de udgifter, som ECB har afholdt i forbindelse med dens tilsynsopgaver i den relevante gebyrperiode.
3. Ved fastsættelsen af de årlige omkostninger tager ECB højde for:
a)
størrelsen af gebyrer vedrørende tidligere gebyrperioder, som ikke kunne inddrives
b)
modtagne rentebetalinger i overensstemmelse med artikel 14
c)
modtagne eller tilbagebetalte beløb i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3.
Artikel 6
Estimering og fastsættelse af de årlige omkostninger
1. Uden at dette berører ECB's rapporteringsforpligtelser i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, beregner ECB ved udgangen af hvert kalenderår de estimerede årlige omkostninger vedrørende gebyrperioden for det efterfølgende kalenderår.
2. Senest fire måneder efter udgangen af hver gebyrperiode bestemmer ECB de faktiske årlige omkostninger for denne gebyrperiode.
3. De estimerede årlige omkostninger og de faktiske årlige omkostninger danner grundlag for den i artikel 9, stk. 1, omhandlede beregning af det samlede beløb for de årlige tilsynsgebyrer.
DEL III
FASTSÆTTELSE AF DET ÅRLIGE TILSYNSGEBYR
Artikel 7
Nye enheder under tilsyn eller ændring af status
1. Såfremt der kun føres tilsyn med en enhed under tilsyn eller en koncern under tilsyn i en del af gebyrperioden, beregnes det årlige tilsynsgebyr i forhold til det antal hele måneder i gebyrperioden, hvor enheden under tilsyn eller koncernen under tilsyn var under tilsyn.
2. Såfremt en enhed under tilsyns eller en koncern under tilsyns status ændres fra signifikant til mindre signifikant eller omvendt som følge af ECB's beslutning herom, beregnes det årlige tilsynsgebyr på grundlag af det antal måneder, hvor enheden under tilsyn eller koncernen under tilsyn var en signifikant eller mindre signifikant enhed eller koncern den sidste dag i måneden.
3. Såfremt det opkrævede årlige tilsynsgebyr afviger fra det i overensstemmelse med stk. 1 eller 2 beregnede gebyrbeløb, foretager ECB en tilbagebetaling til gebyrdebitor eller udsteder en yderligere faktura til gebyrdebitor, som denne skal betale.
Artikel 8
Fordeling af de årlige omkostninger mellem signifikante og mindre signifikante enheder under tilsyn
1. Med henblik på beregningen af det årlige tilsynsgebyr, som skal betales for hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn, deles de årlige omkostninger i to dele, én for hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn, på følgende måde:
a)
de årlige omkostninger, som skal dækkes via signifikante enheder under tilsyn
b)
de årlige omkostninger, som skal dækkes via mindre signifikante enheder under tilsyn.
2. Opdelingen af de årlige omkostninger i overensstemmelse med stk. 1 sker på grundlag af de omkostninger, der vedrører ECB's relevante funktioner, som varetager det direkte tilsyn med signifikante enheder under tilsyn og det indirekte tilsyn med mindre signifikante enheder under tilsyn.
Artikel 9
Opkrævning af beløb
1. Det samlede beløb af de årlige tilsynsgebyrer, som ECB opkræver, udgør summen af:
a)
de estimerede årlige omkostninger for indeværende gebyrperiode på grundlag af det godkendte budget for gebyrperioden
b)
et eventuelt overskud eller underskud fra den foregående gebyrperiode, som bestemmes ved at trække de faktiske årlige omkostninger vedrørende den foregående gebyrperiode fra estimatet af de årlige omkostninger, som er blevet opkrævet i den foregående gebyrperiode.
2. For hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn træffer ECB beslutning om det samlede beløb, der skal opkræves via de årlige tilsynsgebyrer, og som offentliggøres på dets websted senest den 30. april i den relevante gebyrperiode.
Artikel 10
Det årlige tilsynsgebyr som skal betales vedrørende enheder under tilsyn eller koncerner under tilsyn
1. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales vedrørende hver signifikant enhed under tilsyn eller signifikant koncern under tilsyn, bestemmes ved at fordele beløbet, der skal opkræves fra hver kategori af signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn, på de individuelle signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn på grundlag af deres gebyrfaktorer.
2. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales vedrørende hver mindre signifikant enhed under tilsyn eller mindre signifikant koncern under tilsyn, bestemmes ved at fordele beløbet, der skal opkræves fra hver kategori af mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn, på de individuelle mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn på grundlag af deres gebyrfaktorer.
3. Gebyrfaktorerne på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater beregnes på følgende grundlag:
a)
De gebyrfaktorer, som anvendes til at bestemme det årlige tilsynsgebyr, der skal betales vedrørende hver enkelt enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn, er størrelsen på referencedatoen af:
i)
de samlede aktiver
ii)
den samlede risikoeksponering. For så vidt angår en gebyrbetalende filial antages den samlede risikoeksponering at være nul.
b)
Dataene vedrørende gebyrfaktorerne bestemmes og indsamles i henhold til en ECB-afgørelse, der fastsætter den anvendelige metode og de anvendelige procedurer. Denne afgørelse offentliggøres på ECB's websted.
c)
Med henblik på beregning af gebyrfaktorerne bør koncernerne under tilsyn som hovedregel undtage aktiver, der tilhører datterselskaber med hjemsted i ikke-deltagende medlemsstater og tredjelande. Koncerner under tilsyn kan beslutte ikke at undtage sådanne aktiver fra bestemmelsen af gebyrfaktorerne.
d)
For så vidt angår enheder under tilsyn eller koncerner under tilsyn, der klassificeres som mindre signifikante i henhold til artikel 6, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1024/2013, må gebyrfaktoren ikke overskride 30 mia. EUR.
e)
Den relative vægtning af gebyrfaktorerne er:
i)
samlede aktiver: 50 %
ii)
samlet risikoeksponering: 50 %.
4. Gebyrdebitorerne indberetter gebyrfaktorerne med referencedatoen 31. december i det foregående år og forelægger de relevante kompetente nationale myndigheder de krævede data med henblik på ECB's beregning af de årlige tilsynsgebyrer inden arbejdstids ophør den 1. juli året efter ovennævnte referencedato eller den næste bankdag, hvis den 1. juli ikke er en bankdag. Hvis enhederne under tilsyn udarbejder deres årsregnskab med udgangspunkt i en afslutning af regnskabsåret, der afviger fra kalenderåret, kan gebyrdebitorerne indberette gebyrfaktorer med en referencedato for deres afslutning af regnskabsåret. De kompetente nationale myndigheder skal forelægge disse data for ECB i overensstemmelse med procedurer, som fastsættes af ECB. Summen af alle gebyrdebitorers samlede aktiver og summen af alle gebyrdebitorers samlede risikoeksponering offentliggøres straks på ECB's websted.
5. Såfremt en gebyrdebitor ikke indberetter gebyrfaktorerne, bestemmer ECB gebyrfaktorerne i overensstemmelse med den metodologi, der fastsættes i ECB-afgørelsen. Manglende indberetning af gebyrfaktorerne i henhold til denne artikels stykke 4 anses for at være en overtrædelse af denne forordning.
6. Det årlige tilsynsgebyr, der skal betales af hver gebyrdebitor, beregnes efter nedenstående metode.
a)
Det årlige tilsynsgebyr er summen af minimumsgebyrkomponenten og den variable gebyrkomponent.
b)
Minimumsgebyrkomponenten beregnes som en fast procentdel af den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer for hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn, jf. artikel 8 og 9. For kategorien signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn er den faste procentdel 10 %. Beløbet fordeles ligeligt mellem alle gebyrdebitorer. For signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn med samlede aktiver, som ikke overstiger 10 mia. EUR, halveres minimumsgebyrkomponenten. For kategorien mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn er den faste procentdel 10 %. Dette beløb fordeles ligeligt mellem alle gebyrdebitorer. Minimumsgebyrkomponenten udgør den nedre grænse for det årlige tilsynsgebyr pr. gebyrdebitor.
c)
Den variable gebyrkomponent er differensen mellem den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer for hver kategori af enheder under tilsyn, jf. artikel 8 og 9, og minimumsgebyrkomponenten i samme kategori. Den variable gebyrkomponent fordeles på de enkelte gebyrdebitorer i hver kategori i forhold til hver enkelt gebyrdebitors andel i summen af alle gebyrdebitorers vægtede gebyrfaktorer som fastsat ifølge stk. 3.
På grundlag af den beregning, der udføres i overensstemmelse med de foregående stykker, og de gebyrfaktorer, der indberettes i overensstemmelse med denne artikels stk. 4, træffer ECB beslutning om det årlige tilsynsgebyr, som hver gebyrdebitor skal betale. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales, meddeles til gebyrdebitoren via gebyrmeddelelsen.
DEL IV
SAMARBEJDE MED KOMPETENTE NATIONALE MYNDIGHEDER
Artikel 11
Samarbejde med kompetente nationale myndigheder
1. ECB tager kontakt til de kompetente nationale myndigheder, før den træffer afgørelse om gebyrernes endelige størrelse, for at sikre, at tilsynet er omkostningseffektivt og rimeligt for alle berørte kreditinstitutter og filialer. Med henblik herpå udvikler og implementerer ECB en passende kommunikationskanal i samarbejde med de kompetente nationale myndigheder.
2. De kompetente nationale myndigheder skal bistå ECB i opkrævningen af gebyrer, hvis ECB anmoder herom.
3. For så vidt angår kreditinstitutter i en deltagende medlemsstat uden for euroområdet, hvis tætte samarbejde med ECB hverken er suspenderet eller afsluttet, udsteder ECB instrukser til den kompetente nationale myndighed i denne medlemsstat vedrørende indsamlingen af gebyrfaktorer og fakturering af det årlige tilsynsgebyr.
DEL V
FAKTURERING
Artikel 12
Gebyrmeddelelse
1. ECB udsteder en årlig gebyrmeddelelse til hver enkelt gebyrdebitor.
2. I gebyrmeddelelsen anføres det, hvordan det årlige tilsynsgebyr skal betales. Gebyrdebitor skal overholde de i gebyrmeddelelsen anførte krav med hensyn til betalingen af det årlige tilsynsgebyr.
3. Gebyrdebitor skal betale det ifølge gebyrmeddelelsen skyldige beløb senest 35 dage efter datoen for udstedelsen af gebyrmeddelelsen.
Artikel 13
Notifikation af gebyrmeddelelsen
1. Gebyrdebitor er ansvarlig for at have opdaterede kontaktoplysninger til brug for modtagelse af gebyrmeddelelsen og fremsender alle ændringer i kontaktoplysningerne til ECB (dvs. navn, funktion, organisatorisk enhed, adresse, e-mailadresse, telefonnummer, faxnummer). Gebyrdebitor fremsender alle ændringer i kontaktoplysningerne til ECB senest 1. juli i hver gebyrperiode. Disse kontaktoplysninger skal henvise til en fysisk person eller helst til en funktion inden for gebyrdebitorens organisation.
2. ECB notificerer gebyrmeddelelsen på en af følgende måder: a) elektronisk eller med et lignende kommunikationsmiddel, b) pr. fax, c) med ekspres kurertjeneste, d) ved anbefalet brev med en form for kvittering for modtagelse, e) ved forkyndelse eller personlig levering. Gebyrmeddelelsen er gyldig uden underskrift.
Artikel 14
Renter ved manglende betaling
Uden at dette berører andre sanktionsmuligheder, som ECB måtte råde over, pålægges der ved delvis betaling, manglende betaling eller manglende overholdelse af betalingsbetingelserne, der er fastsat i gebyrmeddelelsen, dagsrenter på det udestående beløb af det årlige tilsynsgebyr der udgør renten for ECB's primære markedsoperationer plus 8 procentpoint fra forfaldsdatoen.
DEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Sanktioner
Ved overtrædelse af denne forordning kan ECB pålægge enheder under tilsyn sanktioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 (5) suppleret af forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17).
Artikel 16
Overgangsbestemmelser
1. Gebyrmeddelelsen for den første gebyrperiode udstedes sammen med gebyrmeddelelsen for gebyrperioden 2015.
2. For at ECB kan begynde at opkræve det årlige tilsynsgebyr, skal hver koncern af gebyrbetalende enheder udpege en gebyrdebitor for koncernen og meddele ECB gebyrdebitorens identitet senest 31. december 2014 i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2.
3. Gebyrdebitor fremsender de i artikel 13, stk. 1, nævnte data første gang senest 1. marts 2015.
Artikel 17
Rapportering og gennemgang
1. I henhold til artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013 forelægger ECB hvert år Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og Eurogruppen en rapport om den forventede udvikling i tilsynsgebyrernes struktur og størrelse.
2. ECB foretager senest 2017 en gennemgang af denne forordning, navnlig med hensyn til metoden til og kriterierne for beregningen af de årlige tilsynsgebyrer, som ECB skal opkræve af hver enkelt enhed og koncern under tilsyn.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 22. oktober 2014.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1163/2014
ze dne 22. října 2014
o poplatcích za dohled
(ECB/2014/41)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (1), a zejména na druhý pododstavec čl. 4 odst. 3, článek 30 a druhý pododstavec čl. 33 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na veřejnou konzultaci a analýzu provedenou v souladu s čl. 30 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 zřizuje jednotný mechanismus dohledu, který se skládá z Evropské centrální banky (ECB) a vnitrostátních příslušných orgánů.
(2)
Podle nařízení (EU) č. 1024/2013 ECB odpovídá za účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu dohledu nad všemi úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi a smíšenými finančními holdingovými společnostmi ve všech členských státech eurozóny, jakož i v členských státech mimo eurozónu, které navázaly úzkou spolupráci s ECB. Pravidla a postupy, kterými se řídí spolupráce ECB s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu, jsou vymezeny v nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) (2).
(3)
Článek 30 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví, že ECB uloží úvěrovým institucím usazeným v zúčastněných členských státech a v zúčastněném členském státě zřízeným pobočkám úvěrových institucí usazených v nezúčastněném členském státě roční poplatek za dohled. Tyto poplatky, které ECB ukládá, by měly pokrývat a neměly by překračovat náklady vzniklé ECB v souvislosti s úkoly, které jí byly svěřeny podle článků 4 až 6 nařízení (EU) č. 1024/2013.
(4)
Roční poplatek za dohled by měl sestávat z částky, kterou by měly každoročně platit všechny úvěrové instituce usazené v zúčastněných členských státech a v zúčastněném členském státě zřízené pobočky úvěrových institucí usazených v nezúčastněném členském státě, nad nimiž je vykonáván dohled v rámci jednotného mechanismu dohledu.
(5)
V rámci jednotného mechanismu dohledu je odpovědnost ECB a jednotlivých vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti dohledu rozdělena na základě významu dohlížených subjektů.
(6)
ECB má pravomoc vykonávat přímý dohled nad významnými úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi, smíšenými finančními holdingovými společnostmi usazenými v zúčastněných členských státech a nad v zúčastněném členském státě zřízenými pobočkami významných úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech.
(7)
ECB rovněž vykonává dozor nad fungováním jednotného mechanismu dohledu, jenž zahrnuje všechny úvěrové instituce, ať významné, či méně významné. ECB má ve vztahu ke všem úvěrovým institucím usazeným v zúčastněných členských státech výlučnou pravomoc vydávat povolení k činnosti úvěrové instituce, povolení odejmout a posuzovat nabývání a zcizování kvalifikovaných účastí.
(8)
Vnitrostátní příslušné orgány odpovídají za přímý dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty, aniž by byla dotčena pravomoc ECB vykonávat přímý dohled v konkrétních případech, kdy je to nezbytné k zajištění důsledného uplatňování vysokých standardů dohledu. Toto sdílení pravomocí v oblasti dohledu v rámci jednotného mechanismu dohledu a s tím související náklady vzniklé ECB jsou zohledněny při rozdělení částky, která má být získána zpět prostřednictvím poplatků za dohled, mezi kategorie významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených subjektů.
(9)
Čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 vyžaduje, aby ECB prostřednictvím nařízení a rozhodnutí zveřejnila podrobné operační postupy pro provádění úkolů, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013.
(10)
Podle čl. 30 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 mají poplatky vycházet z objektivních kritérií souvisejících s důležitostí a rizikovým profilem dotyčných úvěrových institucí, včetně jejích rizikově vážených aktiv.
(11)
Poplatky se vypočítávají na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států. To znamená, že jsou-li úvěrové instituce součástí dohlížené skupiny usazené v zúčastněných členských státech, vypočte se a platí se jeden poplatek na úrovni skupiny.
(12)
Při výpočtu ročního poplatku za dohled by se neměly brát v úvahu dceřiné společnosti usazené v nezúčastněných členských státech. V této souvislosti a s cílem určit relevantní faktory pro výpočet poplatku pro dohlíženou skupinu by měly být poskytovány subkonsolidované údaje za všechny dceřiné společnosti a provozy kontrolované mateřským podnikem v zúčastněných členských státech. Náklady na tvorbu těchto subkonsolidovaných údajů však mohou být vysoké, a dohlížené subjekty by proto měly mít možnost zvolit si poplatek vypočtený na základě údajů poskytnutých na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států včetně dceřiných společností usazených v nezúčastněných členských státech, i když by to mohlo mít za následek vyšší poplatek.
(13)
Instituce uvedené v čl. 2 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3) jsou vyňaty z úkolů v oblasti dohledu svěřených ECB podle nařízení (EU) č. 1024/2013, a ECB jim proto nebude poplatky ukládat.
(14)
Nařízení má obecnou působnost, je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech eurozóny. Je proto vhodným právním nástrojem pro zakotvení praktických postupů k provedení článku 30 nařízení (EU) č. 1024/2013.
(15)
V souladu s čl. 30 odst. 5 nařízení (EU) č. 1024/2013 není tímto nařízením dotčeno právo vnitrostátních příslušných orgánů ukládat poplatky v souladu s vnitrostátním právem a v rozsahu, v jakém úkoly v oblasti dohledu nebyly svěřeny ECB, nebo pokud jde o náklady na spolupráci s ECB, na pomoc ECB a při jednání podle pokynů ECB, v souladu s příslušným právem Unie a s výhradou ujednání k provedení nařízení (EU) č. 1024/2013, včetně článků 6 a 12,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví:
a)
postupy pro výpočet celkové výše ročních poplatků za dohled ukládaných ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám;
b)
metodiku a kritéria pro výpočet ročního poplatku za dohled hrazeného každým dohlíženým subjektem a každou dohlíženou skupinou;
c)
postup pro výběr ročních poplatků za dohled ze strany ECB;
2. Celková výše ročních poplatků za dohled zahrnuje roční poplatek za dohled nad každým významným dohlíženým subjektem nebo skupinou a každým méně významným dohlíženým subjektem nebo skupinou a ECB ji vypočítává na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států.
Článek 2
Definice
Není-li uvedeno jinak, platí pro účely tohoto nařízení definice obsažené v nařízení (EU) č. 1024/2013 a nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) spolu s těmito definicemi:
1.
„ročním poplatkem za dohled“ se rozumí poplatek, který se platí za každý dohlížený subjekt a každou dohlíženou skupinu a který se vypočte v souladu s postupy vymezenými v čl. 10 odst. 6;
2.
„ročními náklady“ se rozumí částka určená v souladu s ustanoveními článku 5, kterou ECB za určité období placení poplatků získá zpět prostřednictvím ročních poplatků za dohled;
3.
„poplatníkem“ se rozumí úvěrová instituce nebo pobočka, která platí poplatek v souladu s článkem 4 a které je určena výzva k zaplacení poplatku;
4.
„faktory pro výpočet poplatku“ se rozumí údaje o dohlíženém subjektu nebo dohlížené skupině vymezené v čl. 10 odst. 3 písm. a), které se používají pro výpočet ročního poplatku za dohled;
5.
„výzvou k zaplacení poplatku“ se rozumí výzva vydaná v souladu s tímto nařízením příslušnému poplatníkovi, v níž je vymezen roční poplatek za dohled, který má tento poplatník platit;
6.
„úvěrovou institucí, která platí poplatek“ se rozumí úvěrová instituce usazená v zúčastněném členském státě;
7.
„pobočkou, která platí poplatek“ se rozumí pobočka zřízená v zúčastněném členském státě úvěrovou institucí usazenou v nezúčastněném členském státě;
8.
„obdobím placení poplatku“ se rozumí kalendářní rok;
9.
„prvním obdobím placení poplatku“ se rozumí časové období, které začíná dnem, ve který ECB převezme úkoly, které jí byly svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, a které končí koncem kalendářního roku, ve kterém ECB tyto úkoly převezme;
10.
„skupinou subjektů, které platí poplatek“ se rozumí i) dohlížená skupina a ii) určitý počet poboček, které platí poplatek, které se v souladu s čl. 3 odst. 3 považují za jednu pobočku;
11.
„členským státem“ se rozumí členský stát Unie;
12.
„celkovými aktivy“ se rozumí celková hodnota aktiv určená v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17). V případě skupiny subjektů, které platí poplatek, se do celkových aktiv nezapočítávají dceřiné společnosti usazené v nezúčastněných členských státech a třetích zemích;
13.
„celkovou rizikovou expozicí“ se ve vztahu ke skupině subjektů, které platí poplatek, a ve vztahu k úvěrové instituci, která platí poplatek a která není součástí skupiny subjektů, které platí poplatek, rozumí objem určený na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států a vypočtený za použití čl. 92 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (4).
Článek 3
Obecná povinnost platit roční poplatek za dohled
1. ECB uloží ve vztahu ke každému dohlíženému subjektu a každé dohlížené skupině roční poplatek za dohled za každé období placení poplatku.
2. Roční poplatek za dohled za každý dohlížený subjekt a každou dohlíženou skupinu se stanoví ve výzvě k zaplacení poplatku vydané poplatníkovi, který má tento poplatek platit. Poplatník je adresátem výzvy k zaplacení poplatku a jakéhokoli oznámení nebo sdělení ze strany ECB v souvislosti s poplatky za dohled. Poplatník odpovídá za zaplacení ročního poplatku za dohled.
3. Dvě či více poboček zřízených toutéž úvěrovou institucí ve stejném zúčastněném členském státě, které platí poplatek, se považují za jednu pobočku. Pobočky, které platí poplatek, zřízené toutéž úvěrovou institucí v různých zúčastněných členských státech, se za jednu pobočku nepovažují.
4. Pobočky, které platí poplatek, se pro účely tohoto nařízení považují za oddělené od dceřiných společností téže úvěrové instituce usazených v témže zúčastněném členském státě.
Článek 4
Poplatník
1. Poplatníkem ročního poplatku za dohled je:
a)
úvěrová instituce, která platí poplatek, jedná-li se o úvěrovou instituci, která platí poplatek a která není součástí dohlížené skupiny;
b)
pobočka, která platí poplatek, jedná-li se o pobočku, která platí poplatek a která není spojena s jinou pobočkou, která platí poplatek;
c)
subjekt určený v souladu ustanoveními odstavce 2, jedná-li se o dohlíženou skupinu subjektů, které platí poplatek.
2. Aniž by byla dotčena ujednání v rámci skupiny subjektů, které platí poplatek, týkající se rozdělení nákladů, považuje se skupina subjektů, které platí poplatek, za jednu jednotku. Každá skupina subjektů, které platí poplatek, jmenuje poplatníka za celou skupinu a totožnost tohoto poplatníka oznámí ECB. Poplatník musí být usazen v zúčastněném členském státě. Toto oznámení se považuje za platné, pouze pokud:
a)
uvádí názvy všech dohlížených subjektů ve skupině, na něž se oznámení vztahuje;
b)
je podepsáno jménem všech dohlížených subjektů ve skupině;
c)
je ECB doručeno nejpozději do 1. července každého roku, aby bylo zohledněno při vydání výzvy k zaplacení poplatku pro následující období placení poplatku.
Je-li ECB včas doručeno více než jedno oznámení za skupinu subjektů, které platí poplatek, má přednost oznámení, které bylo ECB doručeno jako poslední před uplynutím lhůty.
3. Aniž by byl dotčen odstavec 2, vyhrazuje si ECB právo určit poplatníka.
ČÁST II
VÝDAJE A NÁKLADY
Článek 5
Roční náklady
1. Základem pro stanovení ročních poplatků za dohled jsou roční náklady, které se získávají zpět prostřednictvím ročních poplatků za dohled.
2. Výše ročních nákladů se stanoví na základě výše ročních výdajů, které sestávají ze všech výdajů, které ECB vznikly v příslušném období placení poplatku a které přímo či nepřímo souvisejí s úkoly ECB v oblasti dohledu.
Celková výše ročních poplatků za dohled pokrývá, ale nepřekračuje náklady vzniklé ECB v souvislosti s úkoly v oblasti dohledu v průběhu příslušného období placení poplatku.
3. Při stanovení výše ročních nákladů ECB zohlední:
a)
výši všech poplatků za předchozí období placení poplatku, kterou nebylo možné vybrat;
b)
všechny platby úroků přijaté v souladu s článkem 14;
c)
všechny částky přijaté nebo navrácené v souladu s čl. 7 odst. 3.
Článek 6
Odhad a stanovení ročních nákladů
1. Aniž by byla dotčena zpravodajská povinnost podle nařízení (EU) č. 1024/2013, ECB do konce každého kalendářního roku vypočte odhadované roční náklady za období placení poplatku pro následující kalendářní rok.
2. ECB stanoví skutečné roční náklady za určité období placení poplatku do čtyř měsíců po skončení tohoto období placení poplatku.
3. Odhadované roční náklady a skutečné roční náklady slouží jako základ pro výpočet celkové výše ročních poplatků za dohled uvedené v čl. 9 odst. 1.
ČÁST III
STANOVENÍ ROČNÍHO POPLATKU ZA DOHLED
Článek 7
Nové dohlížené subjekty nebo změna statusu
1. Je-li nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou vykonáván dohled pouze po část období placení poplatku, vypočte se roční poplatek za dohled podle počtu celých měsíců během období placení poplatku, po které je nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou vykonáván dohled.
2. Pokud se v návaznosti na příslušné rozhodnutí ECB změní status dohlíženého subjektu či dohlížené skupiny z významného na méně významný nebo naopak, vypočte se roční poplatek za dohled na základě počtu měsíců, v nichž byl dohlížený subjekt či dohlížená skupina významným nebo méně významným subjektem či skupinou v poslední den měsíce.
3. Pokud se výše uloženého ročního poplatku za dohled liší od výše poplatku vypočtené v souladu s odstavci 1 nebo 2, ECB poplatníkovi příslušnou částku vrátí, nebo mu vystaví dodatečnou fakturu k úhradě.
Článek 8
Rozdělení ročních nákladů mezi významné a méně významné dohlížené subjekty
1. Za účelem výpočtu ročního poplatku za dohled, který se platí za každý dohlížený subjekt a dohlíženou skupinu, se roční náklady dělí na dvě části, z nichž jedna je pro každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin, takto:
a)
roční náklady, které se získají zpět od významných dohlížených subjektů;
b)
roční náklady, které se získají zpět od méně významných dohlížených subjektů.
2. Roční náklady se v souladu s odstavcem 1 rozdělí na základě nákladů příslušných funkčních oblastí, které vykonávají přímý dohled nad významnými dohlíženými subjekty a nepřímý dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty.
Článek 9
Výše ukládaných poplatků
1. Celková výše ročních poplatků za dohled, které ECB uloží, je součtem:
a)
odhadovaných ročních nákladů za stávající období placení poplatku podle schváleného rozpočtu na období placení poplatku;
b)
přeplatku či nedoplatku za předchozí období placení poplatku, který se určí tak, že se skutečné roční náklady vzniklé za předchozí období placení poplatku odečtou od odhadovaných ročních nákladů za předchozí období placení poplatku.
2. ECB určí pro každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin celkovou částku, která má být prostřednictvím ročních poplatků za dohled vybrána; tato částka se zveřejňuje do 30. dubna příslušného období placení poplatku na internetových stránkách ECB.
Článek 10
Roční poplatek za dohled, který se platí za dohlížené subjekty nebo dohlížené skupiny
1. Roční poplatek za dohled, který se platí za každý významný dohlížený subjekt nebo významnou dohlíženou skupinu, se stanoví tak, že se částka, která má být vybrána od kategorie významných dohlížených subjektů a významných dohlížených skupin přidělí jednotlivým významným dohlíženým subjektům a významným dohlíženým skupinám na základě příslušných faktorů pro výpočet poplatku.
2. Roční poplatek za dohled, který se platí za každý méně významný dohlížený subjekt nebo méně významnou dohlíženou skupinu, se stanoví tak, že se částka, která má být vybrána od kategorie méně významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených skupin přidělí jednotlivým méně významným dohlíženým subjektům a méně významným dohlíženým skupinám na základě příslušných faktorů pro výpočet poplatku.
3. Faktory pro výpočet poplatku na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států se vypočítají na níže uvedeném základě.
a)
Faktory pro výpočet poplatku, které se použijí pro stanovení ročního poplatku za dohled, který se platí za každý dohlížený subjekt nebo dohlíženou skupinu, je výše:
i)
celkových aktiv;
ii)
celkové rizikové expozice (V případě pobočky, která platí poplatek, se má za to, že celková riziková expozice je rovna nule.)
k referenčnímu datu.
b)
Údaje týkající se faktorů pro výpočet poplatku jsou určeny a shromažďovány v souladu s rozhodnutím ECB, které vymezuje příslušnou metodiku a postupy. Toto rozhodnutí bude zveřejněno na internetových stránkách ECB.
c)
Pro účely výpočtu faktorů pro výpočet poplatku by dohlížené skupiny zpravidla neměly zahrnovat aktiva dceřiných společností v nezúčastněných členských státech a třetích zemích. Dohlížené skupiny se mohou rozhodnout, že tato aktiva při stanovení faktorů pro výpočet poplatku zahrnou.
d)
V případě dohlížených subjektů nebo dohlížených skupin, které jsou klasifikovány jako méně významné na základě čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013, nepřesahuje faktor pro výpočet poplatku, kterým jsou celková aktiva, 30 miliard EUR.
e)
Relativní váha používaná ve vztahu k faktorům pro výpočet poplatku je:
i)
celková aktiva: 50 %;
ii)
celková riziková expozice: 50 %.
4. Poplatníci poskytují faktory pro výpočet poplatku s referenčním datem 31. prosince předcházejícího roku a vnitrostátnímu příslušnému orgánu předávají údaje vyžadované pro výpočet ročních poplatků za dohled ze strany ECB do konce pracovní doby 1. července roku následujícího po uvedeném referenčním datu, nebo v následující pracovní den, pokud 1. červenec není dnem pracovním. Sestavují-li dohlížené subjekty roční účetní závěrku ke konci účetního roku, který se liší od roku kalendářního, mohou poplatníci poskytnout faktory pro výpočet poplatku s referenčním datem, kterým je konec jejich účetního roku. Vnitrostátní příslušné orgány tyto údaje předávají ECB v souladu s postupy, které stanoví ECB. Součet celkových aktiv všech poplatníků a součet celkových rizikových expozic všech poplatníků se zveřejňuje na internetových stránkách ECB.
5. Pokud poplatník faktory pro výpočet poplatku neposkytne, určí ECB faktory pro výpočet poplatku podle metodiky vymezené v rozhodnutí ECB. Neposkytnutí faktorů pro výpočet poplatku v souladu s odstavcem 4 tohoto článku se považuje za porušení tohoto nařízení.
6. Výpočet ročního poplatku za dohled, který má každý poplatník platit, se provádí, jak je uvedeno níže.
a)
Roční poplatek za dohled je součtem minimální složky poplatku a proměnné složky poplatku.
b)
Minimální složka poplatku se vypočítá jako pevný procentní podíl z celkové výše ročních poplatků za dohled za každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin, jež se stanoví v souladu s články 8 a 9. Pro kategorii významných dohlížených subjektů a významných dohlížených skupin tvoří pevný procentní podíl 10 %. Tato částka se rovným dílem dělí mezi všechny poplatníky. Pro významné dohlížené subjekty a významné dohlížené skupiny s celkovými aktivy do 10 miliard EUR se minimální složka poplatku snižuje na polovinu. Pro kategorii méně významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených skupin tvoří pevný procentní podíl 10 %. Tato částka se rovným dílem dělí mezi všechny poplatníky. Minimální složka poplatku představuje spodní hranici ročního poplatku za dohled na poplatníka.
c)
Proměnná složka poplatku je rozdíl mezi celkovou výší ročních poplatků za dohled za každou kategorii dohlížených subjektů, jež se stanoví v souladu s články 8 a 9, a minimální složkou poplatku pro tutéž kategorii. Proměnná složka poplatku se jednotlivým poplatníkům v každé kategorii přiřazuje podle podílu jednotlivého poplatníka na součtu vážených faktorů pro výpočet poplatku všech poplatníků, jež se stanoví v souladu s odstavcem 3.
Na základě výpočtu provedeného podle předcházejících odstavců a faktorů pro výpočet poplatku poskytnutých podle odstavce 4 tohoto článku stanoví ECB roční poplatek za dohled, který má každý poplatník hradit. Roční poplatek za dohled, který má být uhrazen, bude poplatníkovi oznámen prostřednictvím výzvy k zaplacení poplatku.
ČÁST IV
SPOLUPRÁCE S VNITROSTÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY
Článek 11
Spolupráce s vnitrostátními příslušnými orgány
1. Předtím, než rozhodne o konečné výši poplatku, ECB s cílem zajistit, aby dohled byl i nadále nákladově efektivní a přiměřený pro všechny dotčené úvěrové instituce a pobočky, komunikuje s vnitrostátními příslušnými orgány. Za tímto účelem ECB ve spolupráci s vnitrostátními příslušnými orgány vytvoří a zavede vhodný komunikační kanál.
2. Pokud o to ECB požádá, vnitrostátní příslušné orgány ECB napomáhají při ukládání poplatků.
3. V případě úvěrových institucí v zúčastněných členských státech mimo eurozónu, jejichž úzká spolupráce s ECB nebyla pozastavena ani ukončena, vydá ECB vnitrostátnímu příslušnému orgánu daného členského státu pokyny, pokud se týká předání faktorů pro výpočet poplatku a fakturace ročního poplatku za dohled.
ČÁST V
FAKTURACE
Článek 12
Výzva k zaplacení poplatku
1. ECB každoročně vydává výzvu k zaplacení poplatku adresovanou každému poplatníkovi.
2. Výzva k zaplacení poplatku upřesňuje, jakým způsobem se roční poplatek za dohled platí. Poplatník je povinen splnit požadavky, které jsou ve výzvě k zaplacení poplatku uvedeny ohledně placení ročního poplatku za dohled.
3. Částku splatnou na základě výzvy k zaplacení poplatku poplatník zaplatí do 35 dnů ode dne vydání výzvy k zaplacení poplatku.
Článek 13
Oznámení výzvy k zaplacení poplatku
1. Poplatník odpovídá za aktualizaci kontaktních údajů pro účely předložení výzvy k zaplacení poplatku a oznámí ECB jakékoli změny kontaktních údajů (tj. jméno, funkce, organizační jednotka, adresa, e-mailová adresa, telefonní číslo, faxové číslo). Poplatník oznámí ECB jakékoli změny kontaktních údajů nejpozději do 1. července každého období placení poplatku. Kontaktní údaje se týkají fyzické osoby nebo pokud možno funkce v rámci organizace poplatníka.
2. Výzvu k zaplacení poplatku ECB oznámí kterýmkoli z těchto způsobů: a) elektronicky nebo jiným srovnatelným komunikačním prostředkem, b) faxem, c) expresní kurýrní službou, d) doporučenou poštou s doručenkou, e) osobním předáním či doručením. Výzva k zaplacení poplatku je platná bez podpisu.
Článek 14
Úrok v případě neplacení
Aniž je dotčen jakýkoli jiný nápravný prostředek, který má ECB k dispozici, nabíhá v případě částečného placení, neplacení či nedodržení podmínek placení uvedených ve výzvě k zaplacení poplatku každodenní úrok z dlužné částky ročního poplatku za dohled s úrokovou sazbou ve výši hlavní refinanční sazby ECB plus 8 procentních bodů ode dne splatnosti příslušné platby.
ČÁST VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Sankce
V případě porušení tohoto nařízení může ECB dohlíženým subjektům ukládat sankce v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2532/98 (5) doplněným nařízením (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17).
Článek 16
Přechodná ustanovení
1. Výzva k zaplacení poplatku za první období placení poplatku bude vydána spolu s výzvou k zaplacení poplatku za období placení poplatku roku 2015.
2. S cílem umožnit, aby ECB mohla začít ukládat roční poplatek za dohled, jmenuje každá skupina subjektů, které platí poplatek, za tuto skupinu poplatníka a jeho totožnost v souladu s čl. 4 odst. 2 oznámí ECB do 31. prosince 2014.
3. Poplatník poprvé předloží údaje uvedené v čl. 13 odst. 1 do 1. března 2015.
Článek 17
Zpráva a přezkum
1. V souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 ECB každoročně předkládá Evropskému parlamentu, Radě Evropské unie, Evropské komisi a Euroskupině zprávu o plánovaném vývoji struktury a výše ročních poplatků za dohled.
2. ECB provede přezkum tohoto nařízení, zejména pokud se týká metodiky a kritérií pro výpočet ročních poplatků za dohled, které mají být uloženy každému dohlíženému subjektu a skupině, nejpozději do roku 2017.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 22. října 2014.