EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2013/54/EU
af 20. november 2013
om visse af flagstatens ansvar for overholdelse og håndhævelse af konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionens indsats inden for søtransport sigter blandt andet på at forbedre arbejds- og levevilkårene om bord for søfarende, sikkerhed og sikring til søs og at forebygge forurening forårsaget af ulykker til søs.
(2)
Unionen er bekendt med, at de fleste ulykker til søs direkte skyldes menneskelige faktorer, navnlig træthed.
(3)
En af hovedmålsætningerne for Unionens politik for søfartssikkerhed er at få elimineret anvendelsen af skibe, der ikke overholder standarderne.
(4)
Den 23. februar 2006 vedtog Den Internationale Arbejdsorganisation med ønsket om at skabe et enkelt, sammenhængende og ajourført instrument, der også omfatter de grundlæggende principper, der er knæsat i andre internationale arbejdskonventioner, konventionen af 2006 om søfarendes arbejdsforhold (MLC 2006).
(5)
I henhold til artikel VIII heri skal MLC 2006 træde i kraft 12 måneder efter den dato, hvor der er registreret ratifikationer af mindst 30 ILO-medlemsstater med en samlet andel af verdens bruttotonnage for skibe på 33 %. Denne betingelse blev opfyldt den 20. august 2012, og MLC 2006 trådte derfor i kraft den 20. august 2013.
(6)
Ved Rådets beslutning 2007/431/EF (3) fik medlemsstaterne bemyndigelse til at ratificere MLC 2006, og medlemsstaterne opfordres indtrængende til at ratificere den så hurtigt som muligt.
(7)
MLC 2006 fastlægger globale minimumstandarder for at sikre alle søfarende ret til rimelige leve- og arbejdsvilkår uanset deres nationalitet og flaget på det skib, som de arbejder på, og for at skabe fælles spilleregler.
(8)
Forskellige dele af MLC 2006 indføres i særskilte EU-instrumenter med hensyn til både flagstatens og havnestatens ansvar. Målet med dette direktiv er at indføre visse bestemmelser om overholdelse og håndhævelse som omhandlet i afsnit 5 i MLC 2006, som vedrører de dele af MLC 2006, for hvilke de påkrævede bestemmelser om overholdelse og håndhævelse endnu ikke er vedtaget. Disse dele svarer til de elementer, der er angivet i bilaget til Rådets direktiv 2009/13/EF (4).
(9)
Direktiv 2009/13/EF gennemfører den aftale, der er indgået mellem European Community Shipowners' Associations (ECSA) og European Transport Workers' Federation (ETF) om konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006 (»aftalen«), der er knyttet som bilag dertil. Nærværende direktiv berører ikke direktiv 2009/13/EF og bør derfor sikre overholdelse af gunstigere bestemmelser i EU-retten i overensstemmelse med direktiv 2009/13/EF.
(10)
Selv om Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/21/EF (5) omhandler flagstatens ansvar ved at gennemføre den frivillige IMO-audit for medlemsstaterne i EU-lovgivningen og ved at indføre kvalitetscertificering af de nationale søfartsmyndigheder, vil et separat direktiv, som omhandler standarder for arbejdsforhold for søfarende, være mere hensigtsmæssigt og tydeligere afspejle de forskellige formål og procedurer uden at berøre direktiv 2009/21/EF.
(11)
Direktiv 2009/21/EF finder anvendelse på IMO-konventioner. Under alle omstændigheder kan medlemsstaterne udvikle, gennemføre og opretholde et kvalitetsstyringssystem for de operationelle dele af deres søfartsmyndigheders flagstatsrelaterede aktiviteter, der henhører under dette direktivs anvendelsesområde.
(12)
Medlemsstaterne bør sikre, de effektivt opfylder deres forpligtelser som flagstater med hensyn til gennemførelse af de relevante dele af MLC 2006 af skibe, der fører deres flag. Når en medlemsstat indfører et effektivt system til kontrolmekanismer, herunder inspektioner, kan den, når det er hensigtsmæssigt, give bemyndigelse til offentlige institutioner eller andre organisationer, jf. forskrift 5.1.2 i MLC 2006 og på konventionens betingelser.
(13)
I henhold til artikel 2, stk. 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1406/2002 (6) omfatter mandatet for Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed som en kerneopgave, at agenturet samarbejder med medlemsstaterne om, efter anmodning fra en medlemsstat, at tilvejebringe relevante oplysninger med henblik på at støtte kontrollen med anerkendte organisationer, som udfører opgaver på den medlemsstats vegne, uden at dette berører flagstatens rettigheder og forpligtelser.
(14)
Målene for dette direktiv kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(15)
Anvendelsen af dette direktiv bør under ingen omstændigheder føre til en forringelse af søfarendes nuværende beskyttelsesniveau i henhold til EU-retten -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand
Dette direktiv fastlægger regler med henblik på at sikre, at medlemsstaterne effektivt opfylder deres forpligtelser som flagstater med hensyn til gennemførelsen af de relevante dele af MLC 2006. Dette direktiv berører ikke direktiv 2009/13/EF og 2009/21/EF og eventuelle højere standarder for søfarendes leve- og arbejdsvilkår fastsat deri.
Artikel 2
Definitioner
Ud over de relevante definitioner i bilaget til direktiv 2009/13/EF forstås i dette direktiv ved:
»de relevante dele af MLC 2006«: de dele af MLC 2006, hvis indhold kan anses for at svare til bestemmelserne i bilaget til direktiv 2009/13/EF.
Artikel 3
Kontrol med overholdelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at der indføres effektive og hensigtsmæssige håndhævelses- og kontrolmekanismer, herunder inspektioner med de mellemrum, som er fastsat i MLC 2006, med henblik på at sikre, at leve- og arbejdsforholdene for søfarende på skibe, der fører deres flag, til stadighed opfylder kravene i de relevante dele af MLC 2006.
2. Hvad angår skibe med en bruttotonnage under 200, som ikke sejler i international fart, kan medlemsstaterne i samråd med de relevante organisationer for redere og søfarende beslutte, jf. artikel II, stk. 6, i MLC 2006, at tilpasse kontrolmekanismerne, herunder inspektionerne, for at tage hensyn til de specifikke forhold, der gælder for disse skibe.
3. Medlemsstaterne kan når de opfylder deres forpligtelser i henhold til denne artikel om nødvendigt bemyndige offentlige institutioner eller andre organisationer, herunder i en anden medlemsstat med dennes samtykke, som de anerkender som havende tilstrækkelig kapacitet, kompetence og uafhængighed til at foretage inspektionerne. En medlemsstat forbliver under alle omstændigheder fuldt ansvarlig for inspektionen af de pågældende søfarendes leve- og arbejdsforhold på skibe, der fører den pågældende medlemsstats flag. Denne bestemmelse berører ikke Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/15/EF (7).
4. Medlemsstaterne fastsætter klare mål og standarder for forvaltningen af deres inspektionssystemer samt passende overordnede procedurer for deres vurdering af, i hvilket omfang disse mål og standarder nås.
5. Hver medlemsstat sikrer, at søfarende om bord på skibe, der fører den pågældende medlemsstats flag, har adgang til en kopi af aftalen. Adgangen kan være elektronisk.
Artikel 4
Personale med ansvar for kontrol med overholdelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at personale, herunder ansatte i de institutioner eller andre organisationer (»anerkendte organisationer« som defineret i MLC 2006), der er bemyndiget til at foretage inspektioner i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, og som har ansvaret for at kontrollere den korrekte gennemførelse af de relevante dele af MLC 2006, har den uddannelse, den kompetence, de referencerammer, den fulde retlige bemyndigelse, den status og den uafhængighed, der er nødvendig eller ønskelig for at kunne gennemføre denne kontrol og sikre overholdelse af de relevante dele af MLC 2006. Inspektører skal i overensstemmelse med MLC 2006 have beføjelse til om nødvendigt at tage skridt til at forbyde et skib at forlade havnen, før der er truffet de nødvendige foranstaltninger.
2. Alle bemyndigelser, der gives med hensyn til inspektioner, skal som minimum give den anerkendte organisation beføjelse til at kræve, at de mangler, som den konstaterer i de søfarendes leve- og arbejdsvilkår, udbedres, og til på anmodning af en havnestat at foretage inspektioner i denne henseende.
3. Hver medlemsstat indfører:
a)
et system til at sikre, at det arbejde, som de anerkendte organisationer udfører, hvilket omfatter fremlæggelse af oplysninger om alle gældende nationale love og forskrifter og relevante internationale instrumenter, er fyldestgørende, og
b)
procedurer for kommunikation og tilsyn med disse organisationer.
4. Hver medlemsstat tilsender Det Internationale Arbejdsbureau en aktuel liste over alle anerkendte organisationer, der har bemyndigelse til at handle på dens vegne, og ajourfører denne liste. Listen skal angive, hvilke opgaver de anerkendte organisationer har bemyndigelse til at varetage.
Artikel 5
Procedurer for klager om bord, håndtering af klager og korrigerende foranstaltninger
1. Hver medlemsstat sikrer, at dens love eller forskrifter indeholder passende procedurer for klager om bord.
2. Hvis en medlemsstat modtager en klage, som den ikke anser for klart ubegrundet, eller får bevis for, at et skib, der fører dens flag, ikke opfylder kravene i de relevante dele af MLC 2006, eller at der er alvorlige mangler i dets gennemførelsesforanstaltninger, træffer medlemsstaten alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at undersøge sagen og sikre, at der træffes de nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe de konstaterede mangler.
3. Personale, der behandler eller bliver bekendt med klager, behandler kilden til klager over farer eller mangler vedrørende søfarendes leve- og arbejdsvilkår eller en overtrædelse af love eller forskrifter fortroligt og tilkendegiver ikke over for rederen, rederens repræsentant eller føreren af skibet, at en inspektion er foretaget som følge af en sådan klage.
Artikel 6
Rapporter
1. I de rapporter, som Kommissionen udarbejder i henhold til artikel 9 i direktiv 2009/21/EF, behandler den forhold, der henhører under nærværende direktivs anvendelsesområde.
2. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2018 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen og anvendelsen af forskrift 5.3 i MLC 2006 om ansvar i forbindelse med levering af arbejdskraft. Rapporten kan, hvis det er relevant, indeholde forslag til foranstaltninger til at forbedre leve- og arbejdsvilkårene i søfartssektoren.
Artikel 7
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. marts 2015. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 8
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 9
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 20. november 2013.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/54/EU
ze dne 20. listopadu 2013
o některých povinnostech státu vlajky ohledně souladu s Úmluvou o práci na moři z roku 2006 a jejího prosazování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Činnost Unie v oblasti námořní dopravy se mimo jiné zaměřuje na zlepšování životních a pracovních podmínek námořníků, ochrany a bezpečnosti na moři a předcházení znečištění způsobenému námořními nehodami.
(2)
Unie si je vědoma skutečnosti, že většina nehod na moři je způsobená přímo lidským faktorem, zejména únavou.
(3)
Jedním z hlavních cílů politiky námořní bezpečnosti Unie je odstranit nevyhovující námořní dopravu.
(4)
Dne 23. února 2006 přijala Mezinárodní organizace práce Úmluvu o práci na moři z roku 2006 (dále jen „úmluva z roku 2006“), jejímž cílem je vytvořit jednotný, soudržný a aktualizovaný nástroj, který by rovněž zahrnoval základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci.
(5)
Podle článku VIII úmluvy z roku 2006 tato vstoupí v platnost 12 měsíců ode dne, kdy byla zaregistrována ratifikace alespoň 30 členských států Mezinárodní organizace práce s celkovým podílem na světové hrubé prostornosti plavidel ve výši 33 %. Tato podmínka byla splněna dne 20. srpna 2012 a úmluva z roku 2006 tedy vstupuje v platnost dne 20. srpna 2013.
(6)
Rozhodnutí Rady 2007/431/ES (3) zmocnilo členské státy, aby úmluvu z roku 2006 ratifikovaly. Členské státy se naléhavě vyzývají, aby ji ratifikovaly co nejdříve.
(7)
Úmluva z roku 2006 stanoví minimální celosvětové normy s cílem zajistit pro všechny námořníky právo na důstojné životní a pracovní podmínky bez ohledu na jejich státní příslušnost a vlajku lodě, na níž slouží, aby se vytvořily rovné podmínky pro všechny.
(8)
Různé části úmluvy z roku 2006 jsou zapracovány do jednotlivých nástrojů Unie, a to jak ohledně povinností státu vlajky, tak ohledně povinností přístavních států. Cílem této směrnice je zavést některá ustanovení o souladu a prosazování stanovená v hlavě 5 úmluvy z roku 2006 pro účely těch částí úmluvy z roku 2006, pro něž ještě nebyla ustanovení o souladu a prosazování přijata. Tyto části odpovídají prvkům, které jsou stanoveny v příloze směrnice Rady 2009/13/ES (4).
(9)
Směrnicí 2009/13/ES se provádí dohoda k Úmluvě o práci na moři z roku 2006 uzavřená Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (dále jen „dohoda“) připojená k uvedené směrnici. Směrnice 2009/13/ES by neměla být touto směrnicí dotčena a měla by proto zajistit soulad s příznivějšími ustanoveními práva Unie v souladu s uvedenou směrnicí.
(10)
Ačkoli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/21/ES (5) upravuje povinnosti státu vlajky začleněním dobrovolného systému auditu členských států Mezinárodní námořní organizace (IMO) do právních předpisů Unie a zavedením certifikace kvality vnitrostátních námořních orgánů, samostatná směrnice zahrnující normy pro práci na moři by byla vhodnější a jasněji by zohlednila jednotlivé cíle a postupy, přičemž by jí nebyla dotčena směrnice 2009/21/ES.
(11)
Směrnice 2009/21/ES se použije na úmluvy IMO. V každém případě by mohly členské státy vypracovat, zavést a udržovat systém řízení kvality týkající se operativních částí činností námořní správy prováděné státem vlajky, na které se vztahuje oblast působnosti této směrnice.
(12)
Členské státy by měly zajistit účinné plnění svých povinností států vlajky, pokud jde o to, aby lodě plující pod jejich vlajkou prováděly příslušné části úmluvy z roku 2006. Při vytváření účinného systému mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, by členský stát ve vhodných případech mohl udělit oprávnění veřejným orgánům nebo jiným organizacím ve smyslu pravidla 5.1.2 úmluvy z roku 2006 a za podmínek v něm stanovených.
(13)
V čl. 2 odst. 3 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (6) se stanoví, že působnost Evropské agentury pro námořní bezpečnost zahrnuje jako hlavní úkol spolupráci agentury s členskými státy a poskytování na jejich žádost, vhodných informací za účelem podpory kontrol uznaných subjektů jednajících jménem daného členského státu, aniž jsou dotčena práva a povinnosti státu vlajky.
(14)
Jelikož cílů této směrnice nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků uvedeného opatření, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(15)
Použití této směrnice by za žádných okolností nemělo vést ke snížení stávající úrovně ochrany námořníků podle práva Unie,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla, která mají zajistit, aby členské státy účinně plnily své povinnosti jakožto státy vlajky, pokud jde o provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006. Touto směrnicí nejsou dotčeny směrnice 2009/13/ES a 2009/21/ES ani žádné vyšší standardy pro životní a pracovní podmínky námořníků v nich stanovené.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se kromě příslušných definic stanovených v příloze směrnice 2009/13/ES rozumí:
„příslušnými částmi úmluvy z roku 2006“ ty části úmluvy z roku 2006, jejichž obsah se považuje za odpovídající ustanovením v příloze směrnice 2009/13/ES.
Článek 3
Kontrola dodržování
1. Členské státy zajistí zavedení účinných a vhodných mechanismů vymáhání a kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí v intervalech stanovených v úmluvě z roku 2006, s cílem zajistit, aby životní a pracovní podmínky námořníků na lodích plujících pod jejich vlajkou neustále splňovaly požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006.
2. Pokud jde o lodě s nižší hrubou prostorností než 200 nepoužívané k mezinárodní plavbě, mohou členské státy po konzultaci s příslušnými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků podle čl. II odst. 6 úmluvy z roku 2006 rozhodnout o úpravě mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, a zohlednit tak specifické podmínky týkající se takových lodí.
3. Při plnění svých povinností podle tohoto článku mohou členské státy, pokud je to vhodné, povolit veřejným orgánům nebo jiným organizacím (včetně organizací jiných členských států, pokud s tím tyto státy souhlasí), u nichž mají za to, že disponují dostatečnou kapacitou a jsou odpovědné a nezávislé, aby inspekce prováděly. V každém případě zůstává členský stát plně odpovědný za provádění inspekcí životních a pracovních podmínek dotčených námořníků na lodích plujících pod vlajkou daného členského státu. Tímto ustanovením není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/15/ES (7).
4. Členské státy stanoví jasné cíle a normy vztahující se na správu jejich systému inspekcí, jakož i vhodné celkové postupy pro posuzování toho, do jaké míry se daří tyto cíle a normy plnit.
5. Každý členský stát zajistí, aby námořníci na palubách lodí plujících pod vlajkou daného členského státu měli přístup ke kopii dohody. Tento přístup lze zajistit elektronicky.
Článek 4
Pracovníci odpovědní za kontrolu dodržování předpisů
1. Členské státy zajistí, aby pracovníci, včetně pracovníků orgánů nebo jiných organizací („uznané subjekty“ ve smyslu dohody z roku 2006), zmocnění provádět inspekce v souladu s čl. 3 odst. 3 a odpovědní za ověřování řádného provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006 měli odbornou přípravu, kvalifikaci, mandát, úplnou pravomoc, statut a nezávislost nezbytné nebo žádoucí k ověřování a zajišťování souladu s příslušnými částmi úmluvy z roku 2006. V souladu s úmluvou z roku 2006 mohou být inspektoři zmocněni přijímat odpovídající kroky zakazující dané lodi opustit přístav až do přijetí nezbytných opatření.
2. Jakékoli zmocnění týkající se inspekcí musí uznaný subjekt opravňovat přinejmenším k tomu, aby mohl vyžadovat nápravu nedostatků, které zjistí v životních a pracovních podmínkách námořníků, a provádět v tomto ohledu inspekce na žádost státu přístavu.
3. Každý členský stát zavede:
a)
systém pro zajištění odpovídající činnosti prováděné uznanými subjekty, který zahrne informace o všech platných vnitrostátních právních a správních předpisech a příslušných mezinárodních nástrojích a
b)
postupy pro komunikaci s těmito subjekty a pro dohled nad nimi.
4. Každý členský stát poskytne Mezinárodnímu úřadu práce aktuální seznam všech uznaných subjektů, které jsou zmocněny jednat jeho jménem, a tento seznam průběžně aktualizuje. V tomto seznamu jsou přesně uvedeny úkoly, k jejichž výkonu jsou uznané subjekty zmocněny.
Článek 5
Postupy projednávání stížností na lodi, řešení stížností a nápravná opatření
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho právní či správní předpisy stanovily vhodné postupy projednání stížnosti na lodi.
2. Pokud členský stát obdrží stížnost, kterou nepovažuje za zjevně neopodstatněnou, nebo získá důkaz, že loď, která pluje pod jeho vlajkou, nesplňuje požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006, nebo že opatření, kterými se směrnice provádí, vykazují vážné nedostatky, přijme tento členský stát nezbytná opatření k prošetření dané záležitosti a zajistí, aby byla přijata opatření k nápravě veškerých zjištěných nedostatků.
3. Pracovníci zabývající se stížnostmi, nebo pracovníci, kteří se o stížnostech dozvědí, musí se zdrojem jakékoliv stížnosti poukazující na nebezpečí nebo nedostatky ve vztahu k životním a pracovním podmínkám námořníků nebo na porušení právních a správních předpisů zacházet jako s důvěrným a provozovateli lodě, jeho zástupci či rejdaři nesmí naznačit, že inspekce byla provedena na základě takové stížnosti.
Článek 6
Zprávy
1. Komise zahrne do svých zpráv, které má vypracovávat podle článku 9 směrnice 2009/21/ES, záležitosti spadající do oblasti působnosti této směrnice.
2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a uplatňování pravidla 5.3 úmluvy z roku 2006 ohledně povinností spojených s poskytováním pracovních sil nejpozději do 31. prosince 2018. Je-li to vhodné, může zpráva zahrnovat návrhy opatření za účelem podpory životních a pracovních podmínek v odvětví námořní dopravy.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních opatření vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.