RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 729/2014
af 24. juni 2014
om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb
(omarbejdning)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 128, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 975/98 af 3. maj 1998 om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (1) er blevet ændret væsentligt flere gange (2). Da der skal foretages yderligere ændringer, bør forordningen af klarhedshensyn omarbejdes.
(2)
I henhold til artikel 128, stk. 2, i traktaten kan medlemsstaterne udstede euromønter med forbehold af Den Europæiske Centralbanks (ECB) godkendelse af omfanget heraf. Rådet, efter forslag fra Europa-Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og ECB, kan vedtage foranstaltninger med henblik på at harmonisere den pålydende værdi og de tekniske specifikationer for alle mønter, som er bestemt til at sættes i omløb, i den udstrækning det er nødvendigt af hensyn til mønternes smidige omløb i Unionen.
(3)
Rækken af eurosedler går fra 5 til 500 euro. Sedlernes og mønternes pålydende værdi skal give mulighed for, at der let kan foretages kontantbetalinger af beløb udtrykt i euro og cent.
(4)
Unionens fælles møntsystem bør fremme tilliden i offentligheden og bør medføre teknologiske innovationer, som sikrer, at det er et sikkert, pålideligt og effektivt system.
(5)
Offentligt accept af systemet er et af hovedformålene med Unionens møntsystem. Offentlighedens tillid til det nye system afhænger af de fysiske karakteristika af euromønterne, som bør være så brugervenlige som muligt.
(6)
Forbrugersammenslutninger, Den Europæiske Blindeorganisation og repræsentanter for automatindustrien blev hørt for at tage hensyn til vigtige møntbrugerkategoriers specifikke krav. For at sikre en smidig overgang til euroen og fremme brugernes accept af det nye møntsystem var det nødvendigt at garantere, at visuelle og taktile karakteristika ville gøre det let at skelne mønterne fra hinanden.
(7)
Det er lettere at genkende og blive fortrolig med euromønter, fordi diameterens størrelse bringes i overensstemmelse med mønternes pålydende værdi.
(8)
På grund af 1- og 2-euros høje værdi, er der behov for nogle særlige sikkerhedsforholdsregler for at reducere mulighederne for forfalskning. De mest effektive sikkerhedsforholdsregler anses for at være en teknik til møntfremstilling i tre lag og kombinationen af to forskellige farver i en mønt.
(9)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/27/EF (3), begrænser anvendelsen af nikkel i visse produkter i erkendelse af, at nikkel kan forårsage allergier under visse omstændigheder. Mønter er ikke omfattet af nævnte direktiv. Det synes ønskeligt at reducere nikkelindholdet i mønter af hensyn til den offentlige sundhed.
(10)
At give mønterne henholdsvis en fælles europæisk og en særlig national side er en egnet måde at udtrykke tanken om den europæiske monetære union mellem medlemsstater. På euromønternes fælles europæiske side findes både den fælles valutas navn og møntens pålydende værdi. Hverken den fælles valutas navn eller møntens pålydende værdi bør gentages på den nationale side af mønten.
(11)
Den udstedende medlemsstats navn bør angives klart på møntens nationale side for at sætte interesserede møntbrugere i stand til nemt at identificere den udstedende medlemsstat.
(12)
Euromønternes randskrift bør betragtes som værende en del af den nationale side, og en angivelse af den pålydende værdi må derfor ikke gentages, med undtagelse af 2-euromønten, og forudsat at kun tallet »2« eller ordet »euro« i det relevante alfabet eller begge anvendes.
(13)
Designet på euromønternes nationale sider bestemmes af hver medlemsstat, der har euroen som valuta, under hensyntagen til det forhold, at euromønterne er i omløb i hele euroområdet og ikke kun i den udstedende medlemsstat. For at sikre, at mønterne også på den nationale side er umiddelbart genkendelige som euromønter, bør designet være omgivet af EU-flagets 12 stjerner.
(14)
For at lette genkendelsen af mønter i omløb og for at sikre passende kontinuitet i møntningen bør medlemsstaterne kun kunne ændre designet på den nationale side af almindelige mønter i omløb hvert 15. år, medmindre det statsoverhoved, der er afbildet på mønten, udskiftes. Dette bør dog være med forbehold af nødvendige ændringer for at forhindre forfalskning af valutaen. Ændringer i designet på den fælles europæiske side af mønterne i omløb vedtages af Rådet, og stemmeretten bør begrænses til medlemsstater, der har euroen som valuta.
(15)
Individuelle medlemsstater bør have mulighed for at udstede erindringsmønter til minde om temaer af større national eller europæisk relevans, medens erindringsmønter, der udstedes kollektivt af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, bør være forbeholdt emner af største europæiske relevans. 2-euromønten er den mest egnede pålydende værdi til dette formål, primært på grund af møntens store diameter og dens tekniske karakteristika, som frembyder en passende beskyttelse mod forfalskning.
(16)
I betragtning af, at euromønterne er i omløb i hele euroområdet og for at undgå anvendelsen af uhensigtsmæssige design, bør udstedende medlemsstater underrette hinanden og Kommissionen om designudkast til den nationale side af euromønterne forud for den planlagte udstedelsesdato. Kommissionen bør kontrollere, at designet er i overensstemmelse med de tekniske specifikationer i denne forordning. Forelæggelsen af designudkast til Kommissionen bør finde sted i så god tid inden den planlagte udstedelsesdato, at der er tilstrækkelig tid for de udstedende medlemsstater til at ændre designet, hvis dette skulle vise sig nødvendigt.
(17)
Der bør desuden fastsættes ensrettede betingelser for godkendelse af designet på euromønternes nationale sider for at undgå, at der vælges design, der vil kunne betragtes som upassende i nogle medlemsstater. Eftersom kompetencen for en udstedelse, der er så følsom som designet på euromønternes nationale sider, tilhører de udstedende medlemsstater, bør gennemførelsesbeføjelserne tillægges Rådet. De gennemførelsesafgørelser, som Rådet træffer på dette grundlag, vil være tæt forbundne med de retsakter, som Rådet vedtager på grundlag af artikel 128, stk. 2, i traktaten. Derfor bør suspensionen af stemmerettighederne for de medlemmer af Rådet, der repræsenterer medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, i forbindelse med Rådets vedtagelse af disse afgørelser finde anvendelse, jf. artikel 139, stk. 4, i traktaten. Proceduren bør give de udstedende medlemsstater mulighed for rettidigt at ændre designet, hvis dette er påkrævet -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Rækken af euromønter omfatter otte pålydende værdier fra 1 cent til 2 euro, der skal opfylde de tekniske specifikationer som anført i bilag I.
Artikel 2
I denne forordning forstås ved:
1) »mønter i omløb«: mønter bestemt til at sættes i omløb, hvis pålydende værdi og tekniske specifikationer er omhandlet i artikel 1
2) »almindelige mønter«: mønter i omløb med undtagelse af erindringsmønter
3) »erindringsmønter«: mønter i omløb, som udstedes til minde om et bestemt tema som angivet i artikel 9.
Artikel 3
Mønter i omløb har en fælles europæisk side og en særlig national side.
Artikel 4
1. Den nationale side af mønterne i omløb må hverken bære en gentagelse af møntens pålydende værdi, eller dele heraf. Den må ikke bære en gentagelse af den fælles valutas navn eller af dens underinddeling, medmindre en sådan angivelse skyldes, at der anvendes et andet alfabet.
2. Uanset stk. 1 kan 2-euromøntens randskrift omfatte en angivelse af den pålydende værdi, forudsat at der kun anvendes tallet »2« eller ordet »euro« i det relevante alfabet eller begge.
Artikel 5
De nationale sider af alle værdienheder af mønter i omløb skal bære en angivelse af den udstedende medlemsstat i form af medlemsstatens navn eller en forkortelse heraf.
Artikel 6
1. På den nationale side af mønterne i omløb skal det nationale design, herunder årstallet og angivelsen af den udstedende medlemsstats navn, være omgivet af en cirkel af 12 stjerner. Dette skal ikke være til hinder for, at nogle af designelementerne kan strække sig ind i cirklen af stjerner, så længe stjernerne alle er fuldt og tydeligt synlige. De 12 stjerner afbildes som på EU-flaget.
2. Ved valget af designet på den nationale side af mønterne i omløb tages der hensyn til, at euromønterne er i omløb i alle de medlemsstater, der har euroen som valuta.
Artikel 7
1. Med forbehold af nødvendige ændringer for at forhindre forfalskning af valutaen kan der kun foretages ændringer af de design, der anvendes til de nationale sider på de almindelige mønter, hvert 15. år.
2. Uanset stk. 1 kan der foretages ændringer af de design, der anvendes til de nationale sider på de almindelige mønter, hvor det statsoverhoved, der henvises til på en mønt, udskiftes. Det forhold, at stillingen som statsoverhoved midlertidigt er ledig eller besættes foreløbigt, giver dog ikke yderligere ret til en sådan ændring.
Artikel 8
De udstedende medlemsstater opdaterer de nationale sider af de almindelige mønter for til fulde at overholde denne forordning inden den 20. juni 2062.
Artikel 9
1. Erindringsmønter skal bære et andet nationalt design end de almindelige mønter og må kun udstedes til minde om temaer af større national eller europæisk relevans. Erindringsmønter, som udstedes kollektivt af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, må kun udstedes til minde om temaer af største relevans for Europa, og deres design skal være med forbehold af eventuelle forfatningsmæssige krav i disse medlemsstater.
2. Randskriften på erindringsmønter skal være den samme som på almindelige mønter.
3. Erindringsmønter må kun have en pålydende værdi på 2 euro.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne underretter hinanden om designudkastet til nye nationale sider på mønter, der skal i omløb, herunder randskriften, og for erindringsmønter om den skønnede størrelse af udstedelsen, inden disse design formelt godkendes.
2. Kompetencen til at godkende design på nye eller ændrede nationale sider af mønter, der skal i omløb, tillægges Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal i overensstemmelse med proceduren i stk. 3-7.
I forbindelse med de afgørelser, der er nævnt i denne artikel, suspenderes stemmerettighederne for de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta.
3. Med henblik på stk. 1 forelægger den udstedende medlemsstat Rådet, Kommissionen og de øvrige medlemsstater, der har euroen som valuta, designudkastene til mønterne, der skal i omløb, i princippet mindst tre måneder før den planlagte udstedelsesdato.
4. Senest syv dage efter forelæggelsen i stk. 3 kan enhver medlemsstat, der har euroen som valuta, i en begrundet udtalelse, der fremsendes til Rådet og til Kommissionen, gøre indsigelse mod det designudkast, der er foreslået af den udstedende medlemsstat, hvis designudkastet antages at kunne forårsage en ugunstig reaktion blandt dens borgere.
5. Hvis Kommissionen mener, at designudkastet ikke overholder de tekniske krav, der er fastsat i denne forordning, skal den senest syv dage efter forelæggelsen i stk. 3, forelægge Rådet en negativ vurdering.
6. Hvis Rådet ikke har fået forelagt en begrundet udtalelse eller en negativ vurdering inden tidsfristerne i henholdsvis stk. 4 og stk. 5, betragtes afgørelsen om godkendelse af designet som vedtaget af Rådet dagen efter udløbet af tidsfristen i stk. 5.
7. I alle andre tilfælde træffer Rådet hurtigst muligt afgørelse om godkendelse af designudkastet, medmindre den udstedende medlemsstat senest syv dage efter forelæggelsen af en begrundet udtalelse eller en negativ vurdering trækker forelæggelsen tilbage og meddeler Rådet, at den agter at forelægge et nyt designudkast.
8. Alle relevante oplysninger om nye nationale design på mønter i omløb offentliggøres af Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 11
Artikel 4, 5 og 6 samt artikel 9, stk. 2:
a)
finder ikke anvendelse på mønter i omløb, der er udstedt eller fremstillet før den 19. juni 2012
b)
finder i en overgangsperiode, der slutter den 20. juni 2062, ikke anvendelse på design, der allerede lovligt anvendes på mønter i omløb den 19. juni 2012.
Mønter i omløb, der er udstedt eller fremstillet i overgangsperioden, skal vedblive med at være lovligt betalingsmiddel uden tidsbegrænsning.
Artikel 12
Forordning (EF) nr. 975/98 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 13
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 24. juni 2014.
NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 729/2014
ze dne 24. června 2014
o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh
(přepracované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 128 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 975/98 ze dne 3. května 1998 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh (1) bylo několikrát podstatně změněno (2). Vzhledem k novým změnám by uvedené nařízení mělo být z důvodu srozumitelnosti přepracováno.
(2)
Podle čl. 128 odst. 2 Smlouvy mohou členské státy vydávat euromince za podmínky, že Evropská centrální banka (ECB) schválí objem emise. Rada přijme na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem a ECB opatření k harmonizaci nominálních hodnot a technických specifikací všech mincí určených pro peněžní oběh v míře nezbytné k zajištění jejich plynulého oběhu v Unii.
(3)
Eurobankovky se vydávají v rozmezí od pěti eur do pěti set eur. Je třeba, aby nominální hodnoty bankovek a mincí umožňovaly snadné provádění hotovostních plateb částek vyjádřených v eurech a centech.
(4)
Jednotná soustava mincí Unie by měla vzbuzovat důvěru veřejnosti a zahrnovat technologické inovace, které zajistí, aby byla je bezpečná, spolehlivá a účinná.
(5)
Přijetí této soustavy veřejností je jedním z hlavních cílů mincovní soustavy Unie. Důvěra veřejnosti k soustavě závisí na fyzických vlastnostech euromincí, které by měly být pro uživatele co nejpříjemnější.
(6)
Byli konzultováni sdružení spotřebitelů, Evropská unie nevidomých a zástupci výrobců prodejních automatů, aby byly vzaty v úvahu zvláštní požadavky významných kategorií uživatelů mincí. Pro zajištění plynulého přechodu na euro a pro usnadnění přijetí mincovní soustavy uživateli bylo třeba zajistit snadné rozlišování mezi mincemi na základě viditelných a hmatatelných znaků.
(7)
Euromince jsou snáze rozlišitelné a je možné si na ně snáze zvyknout vzhledem k souvislosti mezi jejich průměrem a nominální hodnotou.
(8)
Jsou zapotřebí určité zvláštní ochranné prvky, aby se omezil prostor pro padělání, pokud jde o mince v nominální hodnotě 1 euro a 2 eura vzhledem k jejich vysoké hodnotě. Třívrstvé mince a kombinace dvou odlišných barev u jedné mince jsou považovány za nejúčinnější dostupné ochranné prvky proti padělání.
(9)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/27/ES (3) omezuje používání niklu v některých výrobcích s ohledem na to, že by nikl mohl za určitých podmínek vyvolávat alergie. Zmíněná směrnice se nevztahuje na mince. Zdá se však být žádoucí snížit ze zdravotních důvodů obsah niklu v mincích.
(10)
Skutečnost, že mince mají jednu společnou evropskou stranu a zvláštní národní stranu, je vhodným vyjádřením myšlenky evropské měnové unie mezi členskými státy. Společné evropské strany euromincí obsahují jak název jednotné měny, tak nominální hodnotu mince. Na národní straně by se již neměl opakovat ani název jednotné měny, ani nominální hodnota mince.
(11)
Na národní straně mince by měl být jasně vyznačen název vydávajícího členského státu, aby uživatelé mincí mohli v případě zájmu vydávající členský stát snadno rozpoznat.
(12)
Vlys hrany euromincí by měl být považován za součást národní strany, a nemělo by na něm proto být znovu uvedeno označení hodnoty s výjimkou dvoueurové mince za předpokladu, že je použita pouze číslice „2“ nebo údaj „euro“ uvedený v příslušné abecedě.
(13)
O vzorech na národních stranách mincí rozhodují jednotlivé členské státy, jejichž měnou je euro, a tyto vzory by měly zohledňovat skutečnost, že euromince obíhají v celé eurozóně, a nikoli pouze ve vydávajícím členském státě. Aby bylo zajištěno, že také národní strana je okamžitě rozpoznatelná jako euromince, měl by vzor být zcela lemován dvanácti hvězdami vlajky Unie.
(14)
Aby se usnadnilo rozpoznávání oběžných mincí a aby byla zajištěna řádná kontinuita ražby v mincovnách, mělo by být členským státům umožněno měnit vzory používané na národních stranách běžných oběžných mincí pouze jednou za patnáct let s výjimkou případů, kdy se změní hlava státu zobrazená na minci. Tím by však neměly být dotčeny změny nezbytné k tomu, aby se zabránilo padělání mincí. O změnách vzoru společných stran by měla rozhodovat Rada, přičemž by hlasovací práva měla být omezena na členské státy, jejichž měnou je euro.
(15)
Jednotlivým členským státům by však mělo být umožněno vydávat pamětní mince pro připomenutí významných příležitostí národního nebo evropského významu, přičemž pamětní mince vydané společně všemi členskými státy, jejichž měnou je euro, by měly být určeny pouze pro příležitosti nejvyššího evropského významu. K tomuto účelu jsou nejvhodnější dvoueurové mince, především pro svůj velký průměr a technické charakteristiky, které poskytují odpovídající ochranu proti padělání.
(16)
Vzhledem k tomu, že euromince obíhají v celé eurozóně, a s cílem zabránit používání nevhodných vzorů by měly vydávající členské státy informovat sebe navzájem a Komisi o návrzích vzorů národních stran euromincí s dostatečným předstihem před plánovaným datem jejich vydání. Komise by měla ověřit, zda jsou tyto návrhy vzorů v souladu s technickými požadavky podle tohoto nařízení. Návrhy vzorů by měly být Komisi předloženy s dostatečným předstihem před plánovaným datem vydání, aby měl vydávající členský stát dostatek času k provedení změny vzoru v případě, že se to ukáže jako nezbytné.
(17)
Dále je třeba stanovit jednotné podmínky pro schvalování vzorů národních stran euromincí s cílem zabránit tomu, aby byly vybírány vzory, které by mohly být v některých členských státech považovány za nevhodné. Vzhledem ke skutečnosti, že natolik citlivá otázka, jakou je vzor národní strany euromicí, spadá do pravomoci vydávajících členských států, by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Radě. Prováděcí rozhodnutí přijímaná na tomto základě Radou úzce souvisejí s akty, které Rada přijímá na základě čl. 128 odst. 2 Smlouvy. Na přijímání těchto rozhodnutí Radou by se tudíž mělo vztahovat pozastavení hlasovacích práv členů Rady zastupujících členské státy, jejichž měnou není euro, jak je uvedeno v čl. 139 odst. 4 Smlouvy. Tento postup by měl vydávajícím členským státům umožnit, aby svůj vzor v případě nutnosti ve stanovené lhůtě změnily,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Série euromincí zahrnuje osm nominálních hodnot v rozmezí od jednoho centu do dvou eur, které splňují technické specifikace stanovené v příloze I.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„oběžnými mincemi“ euromince určené k peněžnímu oběhu, jejichž nominální hodnoty a technické specifikace jsou uvedeny v článku 1;
2)
„běžnými mincemi“ oběžné mince s výjimkou pamětních mincí;
3)
„pamětními mincemi“ oběžné mince, které mají připomínat zvláštní příležitost, jak je uvedeno v článku 9.
Článek 3
Oběžné mince mají společnou evropskou stranu a zvláštní národní stranu.
Článek 4
1. Na národní straně oběžných mincí se znovu neuvádí nominální hodnota mince ani jakákoli její část. Neopakuje se ani název jednotné měny nebo její podjednotky, pokud potřeba takového označení nevychází z používání rozdílné abecedy.
2. Odchylně od odstavce 1 může vlys hrany dvoueurové euromince obsahovat označení nominální hodnoty za předpokladu, že je použita pouze číslice „2“ nebo údaj „euro“ uvedený v příslušné abecedě nebo obé.
Článek 5
Národní strana všech nominálních hodnot oběžných mincí obsahuje označení vydávajícího členského státu ve formě názvu členského státu nebo jeho zkratky.
Článek 6
1. Národní strana oběžných mincí obsahuje kruh dvanácti hvězd, které zcela lemují národní vzor, a to včetně označení roku a názvu vydávajícího členského státu. Tato skutečnost nebrání tomu, aby některé prvky vzoru přesahovaly do kruhu hvězd, a to pod podmínkou, že jsou všechny hvězdy zřetelně a plně viditelné. Dvanáct hvězd je zobrazeno stejně jako na vlajce Unie.
2. Vzory národních stran oběžných mincí se vyberou s přihlédnutím k tomu, že euromince obíhají ve všech členských státech, jejichž měnou je euro.
Článek 7
1. Změny vzorů národních stran běžných mincí lze provádět pouze jednou za patnáct let, aniž jsou dotčeny změny nezbytné k tomu, aby se zabránilo padělání mincí.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, lze změny vzorů národních stran běžných mincí provádět v případě, že dojde ke změně hlavy státu zobrazené na minci. Dočasné uvolnění či provizorní obsazení funkce hlavy státu nedává žádné dodatečné právo k provedení této změny.
Článek 8
Vydávající členské státy aktualizují své národní strany oběžných mincí, aby byly plně v souladu s tímto nařízením do 20. června 2062.
Článek 9
1. Pamětní mince zobrazují jiný národní vzor než ten, který je použit na běžných mincích, a připomínají pouze významné příležitosti národního nebo evropského významu. Pamětní mince vydané společně všemi členskými státy, jejichž měnou je euro, připomínají pouze příležitosti nejvyššího evropského významu a jejich vzorem nesmějí být dotčeny případné ústavní požadavky těchto členských států.
2. Vlys hrany pamětních mincí je shodný s vlysem hrany běžných mincí.
3. Pamětní mince mohou být pouze v nominální hodnotě dvou eur.
Článek 10
1. Členské státy se vzájemně informují o návrzích vzorů nových národních stran oběžných mincí včetně vlysu hrany mince a v případě pamětních mincí o odhadovaném objemu emise, a to před formálním schválením těchto vzorů.
2. Pravomoc schvalovat vzory nových či pozměněných národních stran oběžných mincí se svěřuje Radě, která rozhoduje kvalifikovanou většinou v souladu s postupem stanoveným v odstavcích 3 až 7.
Při přijímání rozhodnutí podle tohoto článku se pozastavují hlasovací práva členských států, jejichž měnou není euro.
3. Pro účely odstavce 1 vydávající členský stát předloží návrhy vzorů oběžných mincí Radě, Komisi a ostatním členským státům, jejichž měnou je euro, zpravidla nejpozději tři měsíce před plánovaným datem vydání.
4. Do sedmi dní od předložení návrhů podle odstavce 3 může kterýkoli členský stát, jehož měnou je euro, vznést k návrhu vzoru předloženému vydávajícím členským státem námitku v odůvodněném stanovisku určeném Radě a Komisi, pokud je pravděpodobné, že daný návrh vzoru vyvolá mezi jeho občany nepříznivé reakce.
5. Pokud se Komise domnívá, že návrh vzoru nesplňuje technické požadavky stanovené tímto nařízením, musí do sedmi dní od předložení návrhu podle odstavce 3 předložit Radě negativní hodnocení.
6. Pokud není Radě ve lhůtě podle odstavců 4 a 5 předloženo odůvodněné stanovisko ani negativní hodnocení, považuje se rozhodnutí, kterým se návrh schvaluje, za přijaté Radou dnem následujícím po dni uplynutí lhůty podle odstavce 5.
7. Ve všech ostatních případech Rada neprodleně rozhodne o schválení návrhu vzoru, pokud do sedmi dní od předložení odůvodněného stanoviska nebo negativního hodnocení vydávající členský stát svůj předložený návrh nestáhne a Radu neinformuje o svém úmyslu předložit nový návrh vzoru.
8. Všechny příslušné informace týkající se nových vzorů národních stran oběžných mincí zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Články 4, 5 a 6 a čl. 9 odst. 2:
a)
se nepoužijí na oběžné mince, které byly vydány nebo vyrobeny před 19. červnem 2012;
b)
se během přechodného období, které skončí dne 20. června 2062, nepoužijí na vzory, které se ke dni 19. června 2012 na oběžných mincích již legálně používaly.
Oběžné mince, které byly vydány nebo vyrobeny během přechodného období, mohou zůstat zákonným platidlem bez jakéhokoliv časového omezení.
Článek 12
Nařízení (ES) č. 975/98 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve členských státech v souladu se Smlouvami.
V Lucemburku dne 24. června 2014.