EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1379/2013
af 11. december 2013
om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 og (EF) nr. 1224/2009 og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 104/2000
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 42 og artikel 43, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den fælles fiskeripolitik omfatter bl.a. markedsforanstaltninger for fiskevarer og akvakulturprodukter i Unionen. Den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter (den fælles markedsordning) er en integrerende del af den fælles fiskeripolitik og bør bidrage til at opnå fiskeripolitikkens mål. Den fælles fiskeripolitik er ved at blive revideret, og den fælles markedsordning bør derfor tilpasses i overensstemmelse hermed.
(2)
Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (4) skal revideres for at afhjælpe de mangler, der er konstateret i forbindelse med gennemførelsen af de gældende bestemmelser, og for at tage hensyn til den seneste udvikling på både EU-markedet og verdensmarkedet og udviklingen i fiskeriet og akvakulturen.
(3)
Fiskeri spiller en særlig vigtig rolle i økonomierne i Unionens kystregioner, herunder regionerne i den yderste periferi. Eftersom fiskeri sikrer fiskerne i disse regioner et udkomme, bør der tages skridt til at fremme markedsstabiliteten og en tættere sammenhæng mellem udbud og efterspørgsel.
(4)
Den fælles markedsordnings bestemmelser bør gennemføres i overensstemmelse med Unionens internationale forpligtelser, navnlig dens forpligtelser i henhold til Verdenshandelsorganisationens bestemmelser. I forbindelse med handel med fiskevarer og akvakulturprodukter med tredjelande, bør betingelserne for fair konkurrence sikres, navnlig gennem respekt bæredygtighed og ved anvendelse af sociale normer, der svarer til dem, der gælder for EU-produkter.
(5)
Det er vigtigt, at den fælles markedsordning forvaltes efter de principper om god forvaltning, som er fastsat inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik.
(6)
For at den fælles markedsordning kan blive en succes, er det meget vigtigt, at forbrugerne gennem markedsførings- og oplysningskampagner informeres om værdien af at spise fisk og om det store udbud af forskellige arter at vælge imellem samt om betydningen af at forstå oplysningerne på mærkningen.
(7)
Fiskeriproducentorganisationer og akvakulturproducentorganisationer ("producentorganisationer") er nøglen med hensyn til at opnå målene for den fælles fiskeripolitik og for den fælles markedsordning. Deres ansvar skal derfor øges, og der skal ydes den fornødne finansielle støtte til at sætte dem i stand til at spille en mere meningsfuld rolle i den daglige forvaltning af fiskeri, samtidig med at de rammer, der er opstillet med målene for den fælles fiskeripolitik, respekteres. Det er endvidere nødvendigt at sikre, at deres medlemmer udøver fiskeri og akvakultur på en bæredygtig måde, at afsætningen af produkterne forbedres, at der indsamles oplysninger om akvakultursektoren, og at indtjeningen forbedres. I forbindelse med opnåelsen af disse mål bør producentorganisationerne tage hensyn til de forskellige vilkår for fiskeriet og akvakulturen i Unionen, herunder i regionerne i den yderste periferi, og især de særlige forhold, der gør sig gældende for småskalafiskeri og ekstensiv akvakultur. Det bør være muligt for kompetente nationale myndigheder at påtage sig ansvaret for gennemførelsen af disse mål i nært samarbejde med producentorganisationerne om administrative spørgsmål, herunder om nødvendigt tildeling af kvoter og forvaltning af fiskeriindsatsen, afhængigt af behovene inden for de enkelte fiskerisektorer.
(8)
Der bør træffes foranstaltninger til at tilskynde til hensigtsmæssig og repræsentativ deltagelse af småskalaproducenter.
(9)
For at styrke producentorganisationernes konkurrenceevne og levedygtighed bør der opstilles klart definerede, passende kriterier for deres etablering.
(10)
Brancheorganisationerne, der består af forskellige kategorier af operatører i fiskeri- og akvakultursektoren, har potentiale til at bidrage til at styrke koordineringen af afsætningsaktiviteterne i forsyningskæden og til at udarbejde foranstaltninger, som har interesse for hele sektoren.
(11)
Der bør fastsættes fælles betingelser for medlemsstaternes anerkendelse af producentorganisationer og brancheorganisationer, for udvidelse af anvendelsesområdet for de regler, som vedtages af disse organisationer, og for fordelingen af de omkostninger, der følger af en sådan udvidelse. Udvidelsen af reglerne bør godkendes af Kommissionen.
(12)
Eftersom fiskebestandene er fælles ressourcer, kan de i visse tilfælde udnyttes mest bæredygtigt og effektivt af organisationer sammensat af medlemmer fra forskellige medlemsstater og forskellige regioner. Det er derfor også nødvendigt at fremme muligheden for oprettelse af producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer på nationalt eller tværnationalt plan, der om nødvendigt er baseret på biogeografiske regioner. Sådanne organisationer bør være partnerskaber som søger at opstille fælles og bindende regler og at sikre lige konkurrencevilkår for alle interessenter, der er aktive inden for fiskeriet. Ved oprettelsen af sådanne organisationer er det nødvendigt at sikre, at de forbliver underlagt konkurrencereglerne i denne forordning, og at nødvendigheden af at opretholde en sammenknytning mellem de enkelte kystsamfund og fiskerier og de farvande, de traditionelt set har udnyttet, respekteres.
(13)
Kommissionen bør tilskynde til støtteforanstaltninger til fremme af kvinders deltagelse i akvakulturproducentorganisationer.
(14)
For at kunne tilskynde deres medlemmer til at udøve fiskeri og akvakultur på bæredygtig vis, bør producentorganisationerne udarbejde en produktions- og afsætningsplan indeholdende de foranstaltninger, der er nødvendige for, at de kan realisere deres mål, og forelægge den for de ansvarlige myndigheder i deres medlemsstater.
(15)
For at nå den fælles fiskeripolitiks mål vedrørende udsmid er det af afgørende betydning, at der er en udbredt anvendelse af selektive fiskeredskaber, som vil forhindre fangst af fisk, der ikke opfylder mindstemålene.
(16)
Eftersom fiskeriet kan være uforudsigeligt, bør der oprettes en ordning for oplagring af fiskevarer til konsum med henblik på at skabe et mere stabilt marked og øge fortjenesten på varerne, især ved at skabe en merværdi. Denne ordning bør bidrage til at stabilisere og skabe konvergens mellem de lokale markeder inden for Unionen med henblik på at realisere det indre markeds mål.
(17)
For at tage hensyn til de forskellige prisniveauer i Unionen bør den enkelte fiskeriproducentorganisation have lov til at foreslå en pris, der udløser intervention i form af oplagring. Denne udløsningspris bør fastsættes på en sådan måde, at fair konkurrence mellem operatørerne opretholdes.
(18)
Fastsættelsen og anvendelsen af fælles handelsnormer bør gøre det muligt, at markedet forsynes med bæredygtige produkter, at potentialet på det indre marked for fiskevarer og akvakulturprodukter realiseres fuldt ud, og bør lette afsætningsaktiviteter på grundlag af redelig konkurrence, hvilket vil bidrage til at gøre produktionen mere rentabel. Med henblik herpå bør de eksisterende handelsnormer fortsætte med at finde anvendelse.
(19)
Det er nødvendigt at sikre, at varer, der importeres til EU-markedet, opfylder samme krav og handelsnormer, som EU-producenterne skal opfylde.
(20)
For at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed bør fiskevarer og akvakulturprodukter, der bringes i omsætning på EU-markedet, uanset deres oprindelse opfylde de gældende regler for fødevaresikkerhed og hygiejne.
(21)
For at forbrugere kan træffe informerede valg, er det nødvendigt for dem at få klare og fyldestgørende oplysninger om bl.a. produkternes oprindelse og produktionsmetode.
(22)
Ved anvendelse af et miljømærke for fiskevarer og akvakulturprodukter, uanset om de har oprindelse i eller uden for Unionen, åbnes der mulighed for at give klare oplysninger om sådanne varer og produkters økologiske bæredygtighed. Det er derfor nødvendigt, at Kommissionen undersøger muligheden for at udarbejde og opstille minimumskriterier med henblik på udvikling af et fælles EU-miljømærke for fiskevarer og akvakulturprodukter.
(23)
Af forbrugerbeskyttelseshensyn bør kompetente nationale myndigheder med ansvar for at overvåge og håndhæve opfyldelsen af de forpligtelser, der er fastsat i denne forordning, gøre fuldt brug af den tilgængelige teknologi, herunder DNA-prøver, for at afskrække operatørerne fra falsk mærkning af fangster.
(24)
Konkurrencereglerne vedrørende aftaler, vedtagelser og samordnet praksis som omhandlet i artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) bør gælde for produktion og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter, for så vidt som anvendelsen af disse regler ikke er til hinder for den fælles markedsordnings funktion og ikke står i vejen for at nå de mål, der er fastsat i artikel 39 i TEUF.
(25)
Der bør fastsættes konkurrenceregler for produktion og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter under hensyntagen til de særlige forhold i fiskeri- og akvakultursektoren, herunder opdeling i sektoren, det forhold at fisk er en fælles ressource, og den omfattende import, som bør være underkastet de samme regler som Unionens fiskevarer og akvakulturprodukter. Af forenklingshensyn bør de relevante bestemmelser i Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 (5) indarbejdes i nærværende forordning. Forordning (EF) nr. 1184/2006 bør derfor ikke længere finde anvendelse på fiskevarer og akvakulturprodukter.
(26)
Det er nødvendigt at forbedre indsamling, forarbejdning og formidling af information vedrørende de økonomiske aspekter af EU-markedet for fiskevarer og akvakulturprodukter.
(27)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordnings bestemmelser for så vidt angår: fristerne, procedurerne og formatet for anmodninger om anerkendelse af producentorganisationer og brancheorganisationer og om tilbagetrækning af sådan anerkendelse; formaterne, fristerne og procedurerne for medlemsstaternes meddelelse af afgørelser om anerkende eller tilbagetrække anerkendelse; formatet og procedurerne for medlemsstaternes meddelelse af regler, der bliver gjort bindende for alle producenter og operatører; formatet og strukturen af de produktions- og afsætningsplaner samt procedurerne og fristerne for deres forelæggelse og godkendelse; formatet medlemsstaterne skal benytte ved offentliggørelsen af udløsningspriserne, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6).
(28)
Forordning (EF) nr. 104/2000 bør ophæves. For at sikre kontinuiteten i formidlingen af forbrugeroplysninger bør artikel i den nævnte forordning dog fortsat anvendes indtil den 12. december 2014.
(29)
Målet for denne forordning, nemlig oprettelsen af en fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne i betragtning af den fælles karakter af markedet for fiskevarer og akvakulturprodukter og kan derfor på grund af dens omfang og virkninger og behovet for en yderligere fælles indsats bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(30)
Forordning (EF) nr. 1184/2006 og (EF) nr. 1224/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
1. Der oprettes en fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter ("den fælles markedsordning").
2. Den fælles markedsordning omfatter følgende elementer:
a)
erhvervsorganisationer
b)
handelsnormer
c)
forbrugeroplysninger
d)
konkurrenceregler
e)
markedsoplysninger.
3. Den fælles markedsordning suppleres for så vidt angår de eksterne aspekter af Rådets forordning (EU) nr. 1220/2012 (7) og af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1026/2012 (8).
4. Gennemførelse af den fælles markedsordning berettiger til at modtage Unionens finansielle støtte i overensstemmelse med en fremtidig EU-retsakt, der fastsætter betingelserne for den finansielle bistand til hav- og fiskeripolitikken i perioden 2014-2020.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Den fælles markedsordning gælder for de fiskevarer og akvakulturprodukter, der er opført i bilag I til nærværende forordning, og som afsættes i Unionen.
Artikel 3
Mål
Den fælles markedsordnings mål er dem, der er fastsat i artikel 35 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 (9).
Artikel 4
Principper
Den fælles markedsordning følger principperne om god forvaltning i artikel 3 i forordning (EU) nr. 1380/2013.
Artikel 5
Definitioner
Ved anvendelsen af denne forordning gælder de definitioner, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EU) nr. 1380/2013, såvel som de definitioner, der er omhandlet i artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (10), i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 (11), i artikel 2 og 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (12) og i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 (13). Herudover forstås ved:
a) "fiskevarer": akvatiske organismer, der stammer fra enhver form for fiskeri, eller produkter, der er fremstillet heraf, jf. listen i bilag I
b) "akvakulturprodukter": akvatiske organismer i alle stadier af deres livscyklus, der stammer fra enhver form for akvakultur, eller produkter, der er fremstillet heraf, jf. listen i bilag I
c) "producent": enhver fysisk eller juridisk person, der ved hjælp af egnede produktionsmidler frembringer fiskevarer eller akvakulturprodukter med henblik på at bringe dem i omsætning
d) "fiskeri- og akvakultursektor": den økonomiske sektor, der omfatter al produktion, forarbejdning og afsætning af fiskevarer eller akvakulturprodukter
e) "gøre tilgængelig på markedet": enhver levering af en fiskevare eller et akvakulturprodukt med henblik på distribution, konsum eller anvendelse på EU-markedet som led i erhvervsvirksomhed mod eller uden vederlag
f) "bringe i omsætning": første tilgængeliggørelse af en fiskevare eller et akvakulturprodukt på EU-markedet
g) "detailhandel": håndtering og/eller forarbejdning af fødevarer og deres oplagring på det sted, hvor de sælges eller leveres til den endelige forbruger, herunder distributionsterminaler, cateringvirksomheder, virksomhedskantiner, institutionskøkkener, restauranter og andre tilsvarende madserviceordninger samt forretninger, distributionscentre og engrosforretninger
h) "færdigpakkede fiskevarer og akvakulturprodukter": fiskevarer og akvakulturprodukter, der er "færdigpakkede fødevarer" som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra e), i forordning (EU) nr. 1169/2011.
KAPITEL II
BRANCHEORGANISATIONER
AFDELING I
Oprettelse, mål og foranstaltninger
Artikel 6
Oprettelse af fiskeriproducentorganisationer og akvakulturproducentorganisationer
1. Der kan på initiativ af producenter af henholdsvis fiskevarer og akvakulturprodukter i en eller flere medlemsstater oprettes fiskeriproducentorganisationer og akvakulturproducentorganisationer ("producentorganisationer"), der godkendes i overensstemmelse med afdeling II.
2. Der skal, hvor det er relevant, tages hensyn til småskalaproducenters særlige situation ved oprettelsen af producentorganisationer.
3. En producentorganisation, der er repræsentativ for både fiskeri- og akvakulturaktiviteter, kan oprettes som en fælles fiskeri- og akvakulturproducentorganisation.
Artikel 7
Producentorganisationers mål
1. Fiskeriproducentorganisationerne forfølger følgende mål:
a)
fremme levedygtigt og bæredygtigt fiskeri for deres medlemmer i fuld overensstemmelse med bevarelsespolitikken som fastsat navnlig i forordning (EU) nr. 1380/2013 og i miljøretten, under iagttagelse af socialpolitikken, og såfremt den berørte medlemsstat træffer bestemmelse herom, deltagelse i forvaltningen af havets biologiske ressourcer
b)
så vidt muligt undgå og reducere uønskede fangster af kommercielle bestande og om nødvendigt på bedste vis udnytte sådanne fangster uden at skabe et marked for fangster, der er mindre end den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013
c)
bidrage til fiskevarers sporbarhed og adgang til klare og fyldestgørende oplysninger for forbrugerne
d)
bidrage til at bringe ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri til ophør.
2. Akvakulturproducentorganisationerne forfølger følgende mål:
a)
fremme bæredygtige akvakulturaktiviteter for deres medlemmer ved at tilvejebringe muligheder for at de udvikles i fuld overensstemmelse med navnlig forordning (EU) nr. 1380/2013 og med miljøretten, under iagttagelse af socialpolitikken
b)
sikre, at deres medlemmers aktiviteter er i overensstemmelse med de nationale strategiske planer, der er omhandlet i artikel 34 i forordning (EU) nr. 1380/2013
c)
bestræbe sig på at sikre, at akvakulturfoder fremstillet på grundlag af fisk stammer fra bæredygtigt forvaltet fiskeri.
3. Ud over målene i stk. 1 og 2 forfølger producentorganisationerne to eller flere af følgende mål:
a)
forbedre vilkårene for at bringe deres medlemmers fiskevarer og akvakulturprodukter i omsætning
b)
forbedre den økonomiske fortjeneste
c)
stabilisere markederne
d)
bidrage til fødevareforsyningerne og fremme høje standarder for fødevarekvalitet og fødevaresikkerhed og samtidig bidrage til beskæftigelsen i kyst- og landområderne
e)
begrænse fiskeriets indvirkning på miljøet, herunder gennem foranstaltninger til forbedring af fiskeredskabernes selektivitet.
4. Producentorganisationerne kan forfølge andre komplementære mål.
Artikel 8
Foranstaltninger, der kan træffes af producentorganisationer
1. Med henblik på at nå målene i artikel 7 kan producentorganisationerne bl.a. gøre brug af følgende foranstaltninger:
a)
afpasse produktionen efter markedets behov
b)
kanalisere forsyningerne og sørge for afsætning af medlemmernes produkter
c)
fremme afsætningen af EU-fiskevarer og -akvakulturprodukter fra deres medlemmer på en ikke-diskriminerende måde ved for eksempel at udnytte certificering og navnlig oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker, geografiske betegnelser, garanterede traditionelle specialiteter og angivelser af bæredygtighed
d)
føre kontrol med og træffe foranstaltninger til at sikre, at medlemmernes aktiviteter overholder den pågældende producentorganisations regler
e)
fremme erhvervsuddannelses- og samarbejdsprogrammer for at tilskynde unge til at søge ind i branchen
f)
begrænse fiskeriets indvirkning på miljøet, herunder gennem foranstaltninger til forbedring af fiskeredskabernes selektivitet
g)
fremme anvendelsen af informations- og kommunikationsteknologi for at forbedre afsætningen og priserne
h)
lette forbrugernes adgang til oplysninger om fiskevarer og akvakulturprodukter.
2. Fiskeriproducentorganisationerne kan også træffe følgende foranstaltninger:
a)
fælles planlægning og forvaltning af deres medlemmers fiskeriaktiviteter under forudsætning af medlemsstaternes organisering af forvaltningen af havets biologiske ressourcer, herunder udviklings- og gennemførelsesbestemmelser til forbedring af fiskeriaktiviteternes selektivitet og rådgivning af de kompetente myndigheder
b)
undgå og minimere uønskede fangster gennem inddragelse i udviklingen og anvendelsen af tekniske foranstaltninger og på bedste vis udnytte uønskede fangster af kommercielle bestande uden at skabe et marked for disse fangster, der er mindre end den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse i overensstemmelse med artikel 15, stk. 11, i forordning (EU) nr. 1380/2013 og artikel 34, stk. 2, i nærværende forordning, alt efter hvad der er relevant
c)
forvalte ordningen for midlertidig oplagring af fiskevarer i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 30og 31.
3. Akvakulturproducentorganisationerne kan også træffe følgende foranstaltninger:
a)
fremme bæredygtig akvakultur, især med hensyn til miljøbeskyttelse og dyresundhed og -velfærd
b)
indsamle oplysninger om de afsatte produkter, også økonomiske oplysninger om første salg, og om produktionsprognoser
c)
indsamle miljøoplysninger
d)
planlægge forvaltningen af medlemmernes akvakulturaktiviteter
e)
understøtte programmer for fagfolk til promovering af bæredygtige akvakulturprodukter.
Artikel 9
Oprettelse af sammenslutninger af producentorganisationer
1. Der kan på initiativ af producentorganisationer, der er anerkendt i en eller flere medlemsstater, oprettes en sammenslutning af producentorganisationer.
2. De bestemmelser i denne forordning, der gælder for producentorganisationer, finder også anvendelse på sammenslutninger af producentorganisationer, medmindre andet er angivet.
Artikel 10
Sammenslutninger af producentorganisationer - mål
1. Sammenslutninger af producentorganisationer forfølger følgende mål:
a)
realisere de deltagende producentorganisationers mål som fastsat i artikel 7 mere effektivt og bæredygtigt
b)
koordinere og udvikle aktiviteter af fælles interesse for de deltagende producentorganisationer.
2. Sammenslutninger af producentorganisationer er berettiget til finansiel støtte i overensstemmelse med en fremtidig EU-retsakt, der fastsætter betingelserne for den finansielle bistand til hav- og fiskeripolitikken i perioden 2014-2020.
Artikel 11
Oprettelse af brancheorganisationer
Der kan på initiativ af operatører af fiskevarer og akvakulturprodukter fra en eller flere medlemsstater oprettes brancheorganisationer anerkendt i overensstemmelse med afdeling II.
Artikel 12
Brancheorganisationer - mål
Brancheorganisationerne forbedrer koordineringen af og betingelserne for tilgængeliggørelsen på EU-markedet af fiskevarer og akvakulturprodukter.
Artikel 13
Foranstaltninger, der kan træffes af brancheorganisationer
Med henblik på at nå målene i artikel 12 kan brancheorganisationer gøre brug af følgende foranstaltninger:
a)
udarbejde standardkontrakter, som er forenelige med EU-lovgivningen
b)
fremme afsætningen af fiskevarer og akvakulturprodukter fra Unionen på et ikke-diskriminerende grundlag ved for eksempel at udnytte certificering og navnlig oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker, geografiske betegnelser, garanterede traditionelle specialiteter og angivelser af bæredygtighed
c)
fastsætte regler for produktion og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter, der er strengere end dem, der er fastsat i EU-lovgivningen eller den nationale lovgivning
d)
øge kendskabet til og kvaliteten og gennemsigtigheden af produktionen og markedet såvel som gennemføre faglige og erhvervsuddannelsesaktiviteter, f.eks. vedrørende kvalitet og sporbarhed og fødevaresikkerhed, og for at tilskynde til forskningsinitiativer
e)
drive forskning, foretage markedsundersøgelser og udvikle metoder til optimering af markedets funktion, herunder gennem brug af informations- og kommunikationsteknologi, såvel som indsamle samfundsøkonomiske data
f)
stille de oplysninger til rådighed og foretage de undersøgelser, der er nødvendige for at levere stabile forsyninger i den kvantitet, af den kvalitet og til den pris, der svarer til markedets behov og forbrugernes forventninger
g)
foretage forbrugerorienteret promovering af arter, som stammer fra fiskebestande, hvis tilstand er bæredygtig, som har betydelig ernæringsmæssig værdi, og som der ikke er noget stort forbrug af
h)
føre kontrol med og træffe foranstaltninger til at sikre, at medlemmernes aktiviteter overholder den pågældende brancheorganisations regler.
AFDELING II
Anerkendelse
Artikel 14
Anerkendelse af producentorganisationer
1. Medlemsstaterne kan anerkende alle grupper, der er oprettet på initiativ af fiskeri- eller akvakulturproducenter, der ansøger herom, som producentorganisationer, forudsat at de:
a)
overholder principperne i artikel 17 og gennemførelsesbestemmelserne hertil
b)
er tilstrækkeligt økonomisk aktive på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf, navnlig hvad angår antallet af medlemmer eller mængden af den produktion, der kan afsættes
c)
har status som juridisk person i henhold til den nationale lovgivning i den pågældende medlemsstat, er etableret i denne medlemsstat og har deres hjemsted på dens område
d)
kan arbejde hen imod de mål, der er fastsat i artikel 7
e)
overholder konkurrencereglerne omhandlet i kapitel V
f)
ikke misbruger en dominerende stilling på et bestemt marked og
g)
giver relevante oplysninger om deres medlemmer, forvaltning og finansieringskilder.
2. Producentorganisationer, der er anerkendt inden den 29. december 2013, betragtes som producentorganisationer med henblik på denne forordning, og er bundet af dens bestemmelser.
Artikel 15
Finansiel støtte til producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer
Afsætningsforanstaltninger vedrørende fiskevarer og akvakulturprodukter, der tager sigte på at oprette eller omstrukturere producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer, kan støttes finansielt i overensstemmelse med en fremtidig EU-retsakt, der fastsætter betingelserne for den finansielle bistand til hav- og fiskeripolitikken i perioden 2014-2020.
Artikel 16
Anerkendelse af brancheorganisationer
1. Medlemsstaterne kan anerkende gruppen af operatører, der er etableret på deres område, og som ansøger om en sådan anerkendelse, som brancheorganisationer, forudsat at de:
a)
overholder principperne i artikel 17 og gennemførelsesbestemmelserne hertil
b)
repræsenterer en væsentlig andel af produktionen og af enten forarbejdnings- og afsætningsaktiviteter eller begge vedrørende fiskevarer og akvakulturprodukter eller produkter, der er fremstillet af fiskevarer og akvakulturprodukter
c)
ikke selv hverken producerer, forarbejder eller afsætter fiskevarer og akvakulturprodukter eller produkter, der er fremstillet af fiskevarer og akvakulturprodukter
d)
har status som juridisk person i henhold til den nationale lovgivning i en medlemsstat, er etableret og har deres hjemsted på denne medlemsstats område
e)
er i stand til at forfølge målene i artikel 12
f)
tager hensyn til forbrugernes interesser
g)
ikke er til hinder for en velfungerende fælles markedsordning, og
h)
opfylder de i kapitel V omhandlede konkurrenceregler.
2. Organisationer, der er oprettet inden denne forordnings ikrafttræden 29. december 2013, kan anerkendes som brancheorganisationer med henblik på denne forordning, forudsat at den berørte medlemsstat er forvisset om, at de opfylder denne forordnings bestemmelser for så vidt angår brancheorganisationer.
3. Brancheorganisationer, der er anerkendt inden den 29. december 2013, betragtes som brancheorganisationer med henblik på denne forordning og er bundet af dens bestemmelser.
Artikel 17
Producentorganisationers og brancheorganisationers interne arbejdsgang
Producentorganisationers og brancheorganisationers interne arbejdsgang som omhandlet i artikel 14 og 16 skal være baseret på følgende principper:
a)
medlemmernes opfyldelse af de af organisationen vedtagne regler for udnyttelse, produktion og afsætning
b)
ikke-forskelsbehandling af medlemmerne, især på grund af nationalitet eller etableringssted
c)
opkrævning af et finansielt bidrag fra medlemmerne for at finansiere organisationen
d)
en demokratisk arbejdsgang, der sætter medlemmerne i stand til at kontrollere deres organisation og dens beslutninger
e)
pålæggelse af sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, for tilsidesættelse af forpligtelser i henhold til den pågældende organisations interne regler, især i tilfælde af manglende betaling af finansielle bidrag
f)
fastsættelse af regler for optagelse af nye medlemmer og tilbagetrækning af medlemskab
g)
fastsættelse af de regnskabs- og budgetregler, der er nødvendige for organisationens forvaltning.
Artikel 18
Medlemsstaternes kontrol og tilbagetrækning af anerkendelse
1. Medlemsstaterne kontrollerer regelmæssigt, om producentorganisationerne og brancheorganisationerne opfylder betingelserne for anerkendelse i henholdsvis artikel 14 og 16. Hvis det konstateres, at disse forpligtelser ikke overholdes, kan anerkendelsen trækkes tilbage.
2. De medlemsstater, der er hjemsted for en producentorganisation eller en brancheorganisation, som har medlemmer fra forskellige medlemsstater, eller en sammenslutning af producentorganisationer, der er anerkendt i forskellige medlemsstater, etablerer det fornødne administrative samarbejde for at varetage kontrollen med den pågældende organisations eller sammenslutnings aktiviteter i samarbejde med de øvrige berørte medlemsstater.
Artikel 19
Fordeling af fiskerimuligheder
En producentorganisation, hvis medlemmer er statsborgere i forskellige medlemsstater, eller en sammenslutning af producentorganisationer, der er anerkendt i forskellige medlemsstater, skal under varetagelsen af sine opgaver overholde bestemmelserne om fordeling af fiskerimuligheder blandt medlemsstaterne, jf. artikel 16 i forordning (EU) nr. 1380/2013.
Artikel 20
Kommissionens kontrol
1. For at sikre, at betingelserne for anerkendelse af producentorganisationer eller brancheorganisationer i henholdsvis artikel 14 og 16 er opfyldt, kan Kommissionen foretage kontrol og skal i givet fald bede medlemsstaterne om at trække anerkendelsen af en producentorganisation eller en brancheorganisation tilbage.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen elektronisk om enhver beslutning om anerkendelse eller tilbagetrækning af anerkendelse. Kommissionen gør al sådan information offentligt tilgængelig.
Artikel 21
Gennemførelsesretsakter
1. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende:
a)
fristerne, procedurerne og formatet for anmodninger om anerkendelse af producentorganisationer og brancheorganisationer, jf. henholdsvis artikel 14 og 16, eller om tilbagetrækning af denne anerkendelse, jf. artikel 18
b)
formatet, fristerne og procedurerne for medlemsstaternes underretning af Kommissionen om beslutninger om anerkendelse eller tilbagetrækning af anerkendelse, jf. artikel 20, stk. 2.
Gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til litra a) skal i givet fald tilpasses til de særlige forhold, der gør sig gældende for småskalafiskeri og akvakultur.
2. De i stk. 1 omhandlede gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 43, stk. 2.
AFDELING III
Udvidet anvendelse af reglerne
Artikel 22
Udvidet anvendelse af producentorganisationernes regler
1. Medlemsstaterne kan gøre de regler, der er fastlagt af en producentorganisation, bindende for producenter, der ikke er medlemmer af den pågældende organisation, men som afsætter én eller flere af produkterne i det område, hvor organisationen er repræsentativ, forudsat at:
a)
producentorganisationen har været etableret i mindst ét år og anses for at være repræsentativ for produktionen og afsætningen, herunder, hvor det er relevant, sektoren for småskalafiskeri og ikke-industrielt fiskeri, i en medlemsstat, og den ansøger de ansvarlige nationale myndigheder herom
b)
de regler, hvis anvendelsesområde udvides, vedrører en eller flere af de foranstaltninger for producentorganisationer, der er fastsat i artikel 8, stk. 1, litra a), b) og c), artikel 8, stk. 2, litra a) og b), og artikel 8, stk. 3, litra a)-e)
c)
de i kapitel V omhandlede konkurrenceregler overholdes.
2. For så vidt angår stk. 1, litra a), anses en fiskeriproducentorganisation for at være repræsentativ, hvis den tegner sig for mindst 55 % af afsætningen af det pågældende produkt i det foregående år i det område, som det foreslås at udvide reglerne til.
3. For så vidt angår stk. 1, litra a), anses en akvakulturproducentorganisation for at være repræsentativ, hvis den tegner sig for mindst 40 % af afsætningen af det pågældende produkt i det foregående år i det område, som det foreslås at udvide reglerne til.
4. De regler, hvis anvendelse udvides til ikke-medlemmer, gælder for en periode på mellem 60 dage og 12 måneder.
Artikel 23
Udvidet anvendelse af brancheorganisationernes regler
1. Medlemsstaterne kan gøre visse former for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som der er opnået enighed om inden for en brancheorganisation, bindende i et eller flere specifikke områder for andre operatører, som ikke er medlemmer af organisationen, forudsat at:
a)
brancheorganisationen omfatter mindst 65 % af hver af mindst to af følgende aktiviteter, produktion, forarbejdning eller omsætning af det pågældende produkt i det foregående år i et eller flere områder af en medlemsstat, og den ansøger de ansvarlige nationale myndigheder herom, samt
b)
de regler, hvis anvendelse skal udvides til at gælde for andre operatører, vedrører en eller flere af de foranstaltninger for brancheorganisationer, der er fastsat i artikel 13, litra a)-g), og de ikke er til skade for andre operatører i den pågældende medlemsstat eller i Unionen.
2. De regler, hvis anvendelsesområde udvides, kan højst gøres bindende for tre år, jf. dog artikel 25, stk. 4.
Artikel 24
Ansvar
Hvis reglerne udvides til at omfatte ikke-medlemmer i overensstemmelse med artikel 22 og 23, kan den berørte medlemsstat beslutte, at ikke-medlemmer har pligt til at betale producentorganisationen eller brancheorganisationen den tilsvarende del af alle eller af en del af de udgifter, som medlemmerne har afholdt som følge af anvendelsen af de regler, som er blevet udvidet til at omfatte ikke-medlemmer.
Artikel 25
Kommissionens godkendelse
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de regler, de i henhold til artikel 22 og 23 har til hensigt at gøre bindende for alle producenter eller operatører i det eller de bestemte områder.
2. Kommissionen vedtager en afgørelse om godkendelse af udvidelsen af de i stk. 1 omhandlede regler, forudsat at:
a)
bestemmelserne i artikel 22 og 23 er overholdt
b)
de i kapitel V omhandlede konkurrenceregler er overholdt
c)
udvidelsen ikke er til skade for den frie samhandel, og
d)
opnåelsen af målene i artikel 39 i traktaten ikke bringes i fare.
3. Senest en måned efter modtagelsen af meddelelsen træffer Kommissionen en afgørelse om at godkende udvidelsen af reglerne eller give afslag på ansøgningen om udvidelse og underretter de pågældende medlemsstater herom. Hvis Kommissionen ikke har truffet afgørelse inden for en måned, efter modtagelsen anses udvidelsen af reglerne for at være godkendt af Kommissionen.
4. En godkendt forlængelse af reglerne kan fortsat anvendes efter udløbet af den første periode, herunder ved stiltiende samtykke, uden en direkte fornyelse af godkendelsen, forudsat at den pågældende medlemsstat har underrettet Kommissionen mindst én måned inden udløbet af en sådan første periode om den yderligere anvendelsesperiode, og Kommissionen enten har godkendt en sådan yderligere anvendelse eller ikke modsat sig denne senest én måned efter at være blevet underrettet herom.
Artikel 26
Tilbagetrækning af godkendelse
Kommissionen kan foretage kontrol og kan trække godkendelsen af udvidelsen af reglerne tilbage, hvis den konstaterer, at en eller flere af betingelserne for godkendelse ikke er opfyldt. Kommissionen underretter medlemsstaterne om en sådan tilbagetrækning.
Artikel 27
Gennemførelsesretsakter
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende formatet og procedurerne for den meddelelse, der er omhandlet i artikel 25, stk. 1. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 43, stk. 2.
AFDELING IV
Planlægning af produktion og afsætning
Artikel 28
Produktions- og afsætningsplaner
1. Producentorganisationerne forelægger som minimum en produktions- og afsætningsplan, for i det mindste de vigtigste arter, som de afsætter, for deres ansvarlige nationale myndigheder til godkendelse. Sådanne produktions- og afsætningsplaner skal tage sigte på at realisere målene i artikel 3 og 7.
2. Produktions- og afsætningsplanen skal indeholde:
a)
et produktionsprogram for fangede eller opdrættede arter
b)
en afsætningsstrategi for at tilpasse udbuddet, både hvad angår mængde, kvalitet og præsentationsmåde, til markedsbehovene og -kravene
c)
foranstaltninger, der træffes af producentorganisationen for at bidrage til målene i artikel 7
d)
særlige forebyggende foranstaltninger til tilpasning af udbuddet af arter, som det sædvanligvis er vanskeligt at afsætte i løbet af året
e)
de sanktioner, der skal anvendes over for medlemmer, som ikke overholder de beslutninger, der er truffet til gennemførelse af den pågældende plan.
3. De ansvarlige nationale myndigheder godkender produktions- og afsætningsplanen. Producentorganisationerne implementerer planen, så snart den er godkendt.
4. Producentorganisationerne har lov til at revidere produktions- og afsætningsplanen og skal i giver fald forelægge den for de ansvarlige nationale myndigheder til godkendelse.
5. Producentorganisationerne udarbejder en årsberetning om deres aktiviteter inden for rammerne af produktions- og afsætningsplanen og forelægger årsberetningen for deres ansvarlige nationale myndigheder til godkendelse.
6. Producentorganisationerne kan modtage finansiel støtte til udarbejdelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner i overensstemmelse en fremtidig EU-retsakt, der fastsætter betingelserne for den finansielle bistand til hav- og fiskeripolitikken i perioden 2014-2020.
7. Medlemsstaterne kontrollerer, at de enkelte producentorganisationer opfylder forpligtelserne i denne artikel. Konstateres det, at disse forpligtelser ikke overholdes, kan anerkendelsen trækkes tilbage.
Artikel 29
Gennemførelsesretsakter
1. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende:
a)
formatet og strukturen af den produktions- og afsætningsplan, der er omhandlet i artikel 28
b)
procedurerne og fristerne for producentorganisationernes forelæggelse og medlemsstaternes godkendelse af den produktions- og afsætningsplan, der er omhandlet i artikel 28.
2. De i stk. 1 omhandlede gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 43, stk. 2.
AFDELING V
Stabilisering af markederne
Artikel 30
Oplagringsordning
Fiskeriproducentorganisationerne kan modtage finansiel støtte til oplagring af de fiskevarer, der er opført i bilag II, forudsat at:
a)
betingelserne for oplagring, fastsat i en fremtidig EU-retsakt, der fastsætter betingelserne for den finansielle bistand til hav- og fiskeripolitikken i perioden 2014-2020, overholdes
b)
varerne har været bragt i omsætning af fiskeriproducentorganisationerne, men der er ikke fundet en køber, der er villig til at betale den udløsningspris, der er omhandlet i artikel 31
c)
varerne opfylder de fælles handelsnormer, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 33, og er af en sådan kvalitet, at de egner sig til konsum
d)
varerne er stabiliseret eller forarbejdet og oplagret i bassiner eller bure ved frysning, enten om bord på fartøjet eller i faciliteter på land, eller ved saltning, tørring, marinering, eller i givet fald kogning eller pasteurisering, uanset om de er fileterede, opskårne eller i givet fald hovedskårne
e)
varerne genindføres på et senere tidspunkt fra oplagring på markedet med henblik på konsum
f)
varerne forbliver på lager i mindst fem dage.
Artikel 31
Priser, der udløser oplagringsordningen
1. Før årets begyndelse kan hver enkelt fiskeriproducentorganisation foreslå en pris, der udløser oplagringsordningen i artikel 30 for de fiskevarer, der er anført i bilag II.
2. Udløsningsprisen kan ikke overstige 80 % af den vægtede gennemsnitspris, der er konstateret for den pågældende vare i producentorganisationens aktivitetsområde i de tre år, der går umiddelbart forud for det år, hvor udløsningsprisen fastsættes.
3. Ved fastsættelsen af udløsningsprisen tages der hensyn til følgende:
a)
produktions- og efterspørgselstendenserne
b)
stabiliseringen af markedspriserne
c)
konvergens af markederne
d)
producenternes indkomster
e)
forbrugernes interesser.
4. Medlemsstaterne skal efter gennemgang af forslagene fra de producentorganisationer, der er anerkendt på deres område, fastsætte de udløsningspriser, som producentorganisationerne skal anvende. Disse priser fastsættes på grundlag af kriterierne i stk. 2 og 3. Priserne offentliggøres.
Artikel 32
Gennemførelsesretsakter
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, som fastsætter hvilket format medlemsstaterne skal benytte ved offentliggørelsen af de udløsningspriser, der er omhandlet i artikel 31, stk. 4. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 43, stk. 2.
KAPITEL III
FÆLLES HANDELSNORMER
Artikel 33
Fastsættelse af fælles handelsnormer
1. Med forbehold af artikel 47 kan der fastsættes fælles handelsnormer for fiskevarer beregnet til konsum, der er opført i bilag I, uanset deres oprindelse (Unionen eller importeret).
2. De i stk. 1 nævnte handelsnormer kan vedrøre kvaliteten, størrelsen, vægten, emballagen, præsentationsmåden eller mærkningen af produkterne og særlig:
a)
mindste handelsstørrelser, idet der tages hensyn til den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning; sådanne mindste handelsstørrelser svarer, hvor det er relevant, til bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser i overensstemmelse med artikel 15, stk. 10, i forordning (EU) nr. 1380/2013
b)
specifikationer for fiskekonserves i overensstemmelse med bevarelseskrav og internationale forpligtelser.
3. Stk. 1 og 2 finder anvendelse uden at det berører:
a)
forordning (EF) nr. 178/2002
b)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 852/2004 (14)
c)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (15)
d)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 (16)
e)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (17)
f)
Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 (18), samt
g)
forordning (EF) nr. 1224/2009.
Artikel 34
Opfyldelse af fælles handelsnormer
1. De varer, der er beregnet til konsum, og som fælles handelsnormer er fastsat for, kan udelukkende gøres tilgængelige på EU-markedet i overensstemmelse med disse normer.
2. Alle landede fiskevarer, herunder dem, der ikke opfylder fælles handelsnormer, må anvendes til andre formål end direkte konsum, herunder til fiskemel, fiskeolie, foder til selskabsdyr, tilsætningsstoffer til levnedsmidler, lægemidler eller kosmetiske midler.
KAPITEL IV
FORBRUGEROPLYSNING
Artikel 35
Obligatoriske oplysninger
1. Med forbehold af forordning (EU) nr. 1169/2011 må fiskevarer og akvakulturprodukter omhandlet i punkt a), b), c) og e) i bilag I til nærværende forordning, som bringes i omsætning i Unionen, uanset deres oprindelse eller afsætningsmetode kun udbydes til salg til den endelige forbruger eller til storkøkkener, hvis de er behørigt mærket med følgende oplysninger:
a)
artens handelsbetegnelse og videnskabelige navn
b)
produktionsmetoden, navnlig med følgende ord "… fanget…" eller "… fanget i ferskvand …" eller "opdrættet…"
c)
navnet på det område, hvor produktet er fanget eller opdrættet, og den fiskeredskabskategori, der er brugt til fangsten, jf. bilag III, første kolonne, til nærværende forordning
d)
om produktet er optøet
e)
mindste holdbarhedsdato, hvor dette er relevant.
Kravet i litra d) finder ikke anvendelse på:
a)
ingredienser, der findes i det færdige produkt
b)
fødevarer, hvor frysning er et teknologisk nødvendigt led i fremstillingsprocessen
c)
fiskevarer og akvakulturprodukter, der tidligere har været nedfrosset af sundhedssikkerhedsmæssige årsager, jf. bilag III, afsnit VIII, til forordning (EF) nr. 853/2004
d)
fiskevarer og akvakulturprodukter, der er blevet optøet før røgning, saltning, kogning, anbringelse i saltlage eller tørring eller en kombination af en eller flere af disse processer.
2. For ikke-færdigpakkede fiskevarer og akvakulturprodukter kan de obligatoriske oplysninger i stk. 1 ved detailsalg angives ved hjælp af kommercielle oplysninger for eksempel på skilte eller plakater.
3. Når et blandingsprodukt, der består af samme art, men stammer fra forskellige produktionsmetoder, udbydes til salg til den endelige forbruger eller til et storkøkken, skal metoden for hvert parti angives. Når et blandingsprodukt, der består af den samme art, men stammer fra forskellige fangstområder eller produktionslande, udbydes til detailsalg til den endelige forbruger eller til et storkøkken, skal mindst området for det parti, der er mest repræsentativt mængdemæssigt, angives og ledsages af en angivelse af, at produktet også stammer fra andre fangst- eller produktionsområder.
4. Medlemsstaterne kan fritage små mængder af varer og produkter, der sælges direkte fra fiskerfartøjer til forbrugerne, fra kravene omhandlet i stk. 1, hvis værdien ikke overstiger den værdi, der fastsættes i artikel 58, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1224/2009.
5. Fiskevarer og akvakulturprodukter og deres emballage, der er mærket før den 13. december 2014, og som ikke opfylder bestemmelserne i denne artikel, kan bringes i omsætning, indtil de pågældende lagre er brugt op.
Artikel 36
Rapport om miljømærkning
Efter høring af medlemsstaterne og interessenterne forelægger Kommissionen senest den 1. januar 2015 Europa-Parlamentet og Rådet en gennemførlighedsrapport om valgmulighederne i forbindelse med en miljømærkningsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter, navnlig om indførelsen af en sådan ordning som en ordning på EU-plan, og om fastsættelse af mindstekrav for medlemsstaternes anvendelse af et EU-miljømærke.
Artikel 37
Handelsbetegnelse
1. Med henblik på artikel 35, stk. 1, udarbejder og offentliggør medlemsstaterne en liste over de handelsbetegnelser, der er godkendt på deres område, sammen med de videnskabelige navne. Listen skal indeholde følgende oplysninger:
a)
det videnskabelige navn for hver art ifølge FishBase-informationssystemet eller, hvis det er relevant, De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisations (FAO's) ASFIS-database
b)
handelsbetegnelsen
i)
artens navn på den pågældende medlemsstats officielle sprog
ii)
eventuelt andre lokalt eller regionalt accepterede eller tilladte navne.
2. Enhver fiskeart, som indgår som ingrediens i en anden fødevare, må betegnes som "fisk", forudsat at navnet og præsentationsmåden for denne fødevare ikke henviser til en bestemt art.
3. Eventuelle ændringer af listen over handelsbetegnelser, som er godkendt af en medlemsstat, meddeles straks til Kommissionen, som underretter de øvrige medlemsstater herom.
Artikel 38
Angivelse af fangst- eller produktionsområde
1. Angivelsen af fangst- eller produktionsområdet i overensstemmelse med artikel 35, stk. 1, litra c), består af følgende oplysninger:
a)
hvis der er tale om fiskevarer fanget på havet, navnet på skrift på underområdet eller afsnittet, der er opført i FAO-området, såvel som navnet på en sådan zone formuleret forståeligt for forbrugerne eller et kort eller piktogram, der viser den pågældende zone, eller, hvis der er tale om fiskevarer fanget i andre farvande end det nordøstlige Atlanterhav (FAO-område 27) og Middelhavet og Sortehavet (FAO-område 37), som en undtagelse fra dette krav navnet på FAO-området
b)
hvis der er tale om fiskevarer fanget i ferskvand, en henvisning til det vandområde i den medlemsstat eller det tredjeland, som varen har oprindelse i
c)
hvis der er tale om akvakulturprodukter, en henvisning til den medlemsstat eller det tredjeland, hvor produktet nåede mere end halvdelen af sin endelige vægt eller blev holdt i mere end halvdelen af opdrætsperioden eller, hvis der er tale om skaldyr, hvor den sidste opdræts- eller dyrkningsfase af mindst 6 måneders varighed er foregået.
2. Foruden de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, kan operatørerne angive mere nøjagtige oplysninger om fangst- eller produktionsområdet.
Artikel 39
Supplerende fakultative oplysninger
1. Foruden de obligatoriske oplysninger, der er påkrævet i henhold til artikel 35, kan der på frivillig basis angives følgende oplysninger, forudsat at de angives klart og utvetydigt:
a)
datoen for fangst af fiskevaren eller høst af akvakulturproduktet
b)
datoen for landing af fiskevaren eller oplysninger om den havn, varen er blevet landet i
c)
nærmere oplysninger om fiskeredskabstypen, jf. bilag III, anden kolonne
d)
hvis der er tale om fiskevarer fanget på havet, oplysninger om flagstaten for det fartøj, der har fanget fiskevarerne
e)
miljøoplysninger
f)
oplysninger af etisk og/eller social karakter
g)
oplysninger om produktionsteknik eller -praksis
h)
oplysninger om produktets ernæringsmæssige indhold.
2. En Quick Response kode (QR-kode) kan bruges til at skitsere en del af eller alle de oplysninger, der er omhandlet i artikel 35, stk. 1.
3. Fakultative oplysninger må ikke anføres, så det går ud over den plads, der er til rådighed til obligatoriske oplysninger på mærkningen.
4. Der må ikke angives fakultative oplysninger, som ikke kan verificeres.
KAPITEL V
KONKURRENCEREGLER
Artikel 40
Anvendelse af konkurrencereglerne
Artikel 101-106 i TEUF og gennemførelsesbestemmelserne hertil finder anvendelse på aftaler, vedtagelser og samordnet praksis som omhandlet i artikel 101, stk. 1, og artikel 102 i TEUF, der vedrører produktion eller afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter.
Artikel 41
Undtagelser fra konkurrencereglerne
1. Uanset denne forordnings artikel 40 finder artikel 101, stk. 1, i TEUF ikke anvendelse på de af producentorganisationernes aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der vedrører produktion eller salg af fiskevarer og akvakulturprodukter eller anvendelsen af fælles oplagringsfaciliteter, behandling eller forarbejdning af fiskevarer og akvakulturprodukter, og som
a)
er nødvendige for realiseringen af målene i artikel 39 i TEUF
b)
ikke indeholder nogen forpligtelse til at holde en bestemt pris
c)
ikke medfører nogen form for opdeling af markederne i Unionen
d)
ikke begrænser konkurrencen og
e)
ikke fjerner konkurrencen for en væsentlig andel af de pågældende varer.
2. Uanset denne forordnings artikel 40 finder artikel 101, stk. 1, i TEUF ikke anvendelse på brancheorganisationernes aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som
a)
er nødvendige for realiseringen af målene i artikel 39 i TEUF
b)
ikke indeholder nogen forpligtelse til at anvende en bestemt pris
c)
ikke medfører nogen form for opdeling af markederne i Unionen
d)
ikke anvender ulige vilkår for ydelser af samme værdi over for andre handelspartnere, som derved stilles ringere i konkurrencen
e)
ikke fjerner konkurrencen for en væsentlig andel af de pågældende varer og
f)
ikke skaber konkurrencebegrænsninger, der ikke er absolut nødvendige for at nå målene for den fælles fiskeripolitik.
KAPITEL VI
KENDSKAB TIL MARKEDET
Artikel 42
Kendskab til markedet
1. Kommissionen:
a)
indsamler, analyserer og spreder økonomiske oplysninger med henblik på at give aktørerne i hele forsyningskæden viden om og indsigt i EU-markedet for fiskevarer og akvakulturprodukter, idet den tager hensyn til den internationale kontekst
b)
yder praktisk støtte til producentorganisationer og brancheorganisationer med henblik på bedre samordning af oplysninger mellem operatører og forarbejdningsvirksomheder
c)
overvåger regelmæssigt priserne for fiskevarer og akvakulturprodukter på EU-markedet i hele forsyningskæden og analyserer markedstendenserne
d)
udfører ad hoc-markedsundersøgelser og stiller en metode til undersøgelse af prisdannelse til rådighed.
2. For at gennemføre stk. 1 træffer Kommissionen foranstaltninger til at:
a)
lette adgangen til de oplysninger om fiskevarer og akvakulturprodukter, der er indsamlet i henhold til EU-retten
b)
stille markedsoplysninger såsom prisundersøgelser og markedsanalyser og -undersøgelser til rådighed for alle interessenter og den brede offentlighed på en tilgængelig og forståelig måde, med forbehold af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (19).
3. Medlemsstaterne bidrager til at nå målene i stk. 1.
KAPITEL VII
PROCEDUREMÆSSIGE BESTEMMELSER
Artikel 43
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Det er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
KAPITEL VIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 44
Ændring af forordning (EF) nr. 1184/2006
Artikel 1 i forordning (EF) nr. 1184/2006 affattes således:
"Artikel 1
Ved denne forordning fastsættes der regler for anvendelsen af artikel 101-106 og artikel 108, stk. 1 og 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) i forbindelse med produktionen af eller handelen med de produkter, der er anført i bilag I til TEUF undtagen de produkter, som er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 (20) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 (21).
Artikel 45
Ændringer af forordning (EF) nr. 1224/2009
I forordning (EF) nr. 1224/2009 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 57, stk. 1, tilføjes følgende punktummer:
"Medlemsstaterne gennemfører kontroller for at sikre efterlevelse. Disse kontroller kan gennemføres i alle afsætningsled samt under transport."
2)
I artikel 58, stk. 5, foretages følgende ændringer:
a)
litra g) affattes således:
"g)
oplysninger til forbrugerne som omhandlet i artikel 35 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 (22)
b)
litra h) udgår.
Artikel 46
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 104/2000 ophæves. Artikel 4 anvendes dog indtil den 12. december 2014.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IV.
Artikel 47
Regler om fastsættelse af fælles handelsnormer
Reglerne om fastsættelse af fælles handelsnormer, især Rådets forordning (EØF) nr. 2136/89 (23), Rådets forordning (EØF) nr. 1536/92 (24) og Rådets forordning (EF) nr. 2406/96 (25), og andre regler, der er vedtaget til gennemførelse af fælles handelsnormer, f.eks. Kommissionens forordning (EØF) nr. 3703/85 (26), finder fortsat anvendelse.
Artikel 48
Revision
Kommissionen forelægger senest den 31. december 2022 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om resultaterne af denne forordnings anvendelse.
Artikel 49
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 med undtagelse af kapitel IV og artikel 45, som anvendes fra den 13. december 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. december 2013.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1379/2013
ze dne 11. prosince 2013
o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Oblast působnosti společné rybářské politiky se vztahuje na opatření na trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii. Společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“) je nedílnou součástí společné rybářské politiky a měla by přispívat k naplnění jejích cílů. Jelikož společná rybářská politika prochází revizí, měla by být odpovídajícím způsobem upravena i společná organizace trhů.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (4) je nutno revidovat, aby se zohlednily nedostatky, které byly zjištěny při uplatňování ustanovení, jež platí v současnosti, nejnovější vývoj na trhu Unie a světových trzích a vývoj činností v odvětví rybolovu a akvakultury.
(3)
Rybolov hraje obzvláště významnou úlohu v hospodářství pobřežních regionů Unie, včetně nejvzdálenějších regionů. Vzhledem k tomu, že tato činnost zajišťuje rybářům v těchto regionech jejich obživu, je třeba podniknout kroky na podporu stability trhu a pro užší vzájemný vztah mezi nabídkou a poptávkou.
(4)
Ustanovení společné organizace trhů by měla být prováděna v souladu s mezinárodními závazky Unie, zejména pokud jde o závazky podle předpisů Světové obchodní organizace. Při obchodování s produkty rybolovu a akvakultury se třetími zeměmi by měly být zajištěny podmínky pro spravedlivou hospodářskou soutěž, zejména respektováním požadavků na udržitelnost a používáním sociálních standardů rovnocenných s požadavky, které platí pro produkty z Unie.
(5)
Je důležité, aby řízení společné organizace trhů probíhalo v souladu se zásadami řádné správy společné rybářské politiky.
(6)
Pro úspěch společné organizace trhů má zásadní význam, aby byli spotřebitelé prostřednictvím marketingových a vzdělávacích kampaní informováni o důležitosti konzumace ryb, o široké škále dostupných druhů ryb a o tom, že je důležité být schopen porozumět informacím uvedeným na štítcích.
(7)
Organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (dále jen „organizace producentů“) jsou klíčovými subjekty, pokud jde o dosažení cílů společné rybářské politiky a společné organizace trhů. Proto je nezbytné posílit jejich odpovědnost a poskytnout jim potřebnou finanční podporu, aby mohly hrát významnější roli v každodenním řízení rybolovu, a zároveň ctít rámec vymezený cíli společné rybářské politiky. Rovněž je nezbytné zajistit, aby jejich členové vykonávali činnosti v odvětví rybolovu a akvakultury udržitelným způsobem, zlepšovali uvádění produktů na trh, shromažďovali informace o akvakultuře a zvyšovali své příjmy. Při naplňování těchto cílů by měly organizace producentů zohlednit rozdílné podmínky v odvětvích rybolovu a akvakultury, které v Unii, včetně nejvzdálenějších regionů, převažují, a zejména zvláštnosti drobného rybolovu a extenzivní akvakultury. Příslušné vnitrostátní orgány by měly mít možnost převzít zodpovědnost za plnění těchto cílů a v souladu s potřebami každého druhu rybolovu úzce spolupracovat s organizacemi producentů v otázkách řízení, a to případně včetně přidělování kvót a řízení intenzity rybolovu.
(8)
Měla by být přijata opatření na podporu odpovídajícího a reprezentativního zastoupení drobných producentů.
(9)
V zájmu posílení konkurenceschopnosti a životaschopnosti organizací producentů by měla být jasně definována vhodná kritéria pro jejich zřizování.
(10)
Meziodvětvové organizace zahrnující různé kategorie hospodářských subjektů v odvětvích rybolovu a akvakultury mohou pomoci zlepšit koordinaci uvádění na trh v rámci celého dodavatelského řetězce a vypracovat opatření v zájmu celého odvětví.
(11)
Je vhodné stanovit společné podmínky pro uznávání organizací producentů a meziodvětvových organizací členskými státy, pro rozšíření působnosti pravidel přijatých organizacemi producentů a meziodvětvovými organizacemi a pro sdílení nákladů vyplývajících z tohoto rozšíření působnosti. Rozšířování působnosti pravidel by mělo podléhat povolení Komisí.
(12)
Protože populace ryb představují sdílené zdroje, mohou jejich udržitelného a účinného využívání v určitých případech lépe dosáhnout organizace složené z členů z různých členských států a různých regionů. Je proto nutné také podporovat možnost zřizování národních nebo nadnárodních organizací producentů a sdružení organizací producentů, založených případně na biogeografických oblastech. Tyto organizace by měly být partnerstvími zaměřenými na přijímání společných a závazných pravidel a na zajištění rovných podmínek pro všechny zúčastněné strany, které provádějí rybolovné činnosti. Při zřizování takových organizací je nutno zajistit, aby nadále podléhaly pravidlům hospodářské soutěže stanoveným tímto nařízením a aby byla respektována nutnost zachovat spojení jednotlivých pobřežních společenství s rybolovem a vodami, které v minulosti využívaly.
(13)
Komise by měla podpořit podpůrná opatření s cílem prosazovat účast žen v organizacích producentů v odvětví akvakultury.
(14)
Aby mohly organizace producentů nasměrovat své členy k udržitelným činnostem v odvětvích rybolovu a akvakultury, měly by vypracovat a předložit příslušným orgánům členských států plán produkce a uvádění na trh s potřebnými opatřeními ke splnění cílů těchto organizací producentů.
(15)
Aby bylo dosaženo cílů společné rybářské politiky, pokud jde o výměty, je nezbytné rozšířit využívání selektivních lovných zařízení, jež zabrání odlovu podměrečných ryb.
(16)
Vzhledem k nepředvídatelnosti rybolovných činností je vhodné vytvořit mechanismus pro skladování produktů rybolovu určených k lidské spotřebě, a to na podporu větší stability trhu a vyšších výnosů z produktů, zejména vytvořením přidané hodnoty. Tento mechanismus by měl přispět ke stabilizaci a sbližování místních trhů v Unii v zájmu dosažení cílů vnitřního trhu.
(17)
V zájmu zohlednění různých cen v Unii by měla být každá organizace producentů v odvětví rybolovu oprávněna navrhnout cenu za účelem spuštění mechanismu skladování. Tato spouštěcí cena by měla být stanovena tak, aby byla zachována spravedlivá hospodářská soutěž mezi hospodářskými subjekty.
(18)
Zavedení a používání společných obchodních norem by mělo umožnit zásobování trhu udržitelnými produkty a plné využití potenciálu vnitřního trhu s produkty rybolovu a akvakultury a mělo by usnadnit obchodování založené na spravedlivé hospodářské soutěži, a pomoci tak zvýšit ziskovost produkce. Za tímto účelem by se měly nadále uplatňovat platné obchodní normy.
(19)
Je nutno zajistit, aby dovážené produkty vstupující na trh Unie splňovaly stejné požadavky a obchodní normy, jaké musí dodržovat producenti Unie.
(20)
Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví by měly produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh Unie splňovat platná pravidla v oblasti bezpečnosti potravin a hygieny, a to bez ohledu na svůj původ.
(21)
S cílem poskytnou spotřebitelům informovanou volbu je nezbytné, aby dostávali jasné a srozumitelné informace, zejména o původu produktů a způsobech jejich produkce.
(22)
Používání ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, ať pocházející z Unie nebo ze třetích zemí, umožňuje poskytování jasných informací o ekologické udržitelnosti těchto produktů. Proto je nutné, aby Komise posoudila možnost vypracování a zavedení minimálních kritérií pro vytvoření ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury na úrovni celé Unie.
(23)
Za účelem ochrany spotřebitele by příslušné vnitrostátní orgány odpovědné za sledování a vymáhání plnění povinností stanovených v tomto nařízení měly plně využívat dostupné technologie, včetně testů DNA, aby odradily hospodářské subjekty od falešného značení odlovů.
(24)
Na produkci nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh by se měla vztahovat pravidla hospodářské soutěže týkající se dohod, rozhodnutí a jednání podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen "Smlouva o fungování EU"), pokud jejich uplatňování nebrání fungování společné organizace trhů nebo neohrožuje dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU.
(25)
Je vhodné stanovit pravidla hospodářské soutěže, která se vztahují na produkci a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, s přihlédnutím ke zvláštním aspektům odvětví rybolovu a akvakultury, k nimž patří roztříštěnost odvětví, skutečnost, že ryby jsou sdíleným zdrojem, a velká míra dovozů, na něž by se měla vztahovat stejná pravidla, jako na unijní produkty rybolovu a akvakultury. V zájmu zjednodušení by se měla příslušná ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 (5) začlenit do tohoto nařízení. Nařízení (ES) č. 1184/2006 by se proto již na produkty rybolovu a akvakultury nemělo vztahovat.
(26)
Je nutné zlepšit shromažďování, zpracování a šíření ekonomických informací o trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii.
(27)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení ustanovení tohoto nařízení, pokud jde o lhůty, postupy a formuláře žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací a pro odnětí tohoto uznání; formát, lhůty a postupy uplatňované členskými státy při informování o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání; formát a postupy pro oznamování pravidel závazných pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty členskými státy; formát a strukturu plánů produkce a uvádění na trh, jakož i postupy a lhůty pro jejich předkládání a schvalování; a formát, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(28)
Nařízení (ES) č. 104/2000 by mělo být zrušeno. V zájmu zajištění návaznosti ustanovení o informování spotřebitele by se však článek 4 uvedeného nařízení měl použít až do 12. prosince 2014.
(29)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení společné organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury, nemůže být vzhledem k společné povaze trhu s produkty rybolovu a akvakultury uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej lze z důvodu jeho rozsahu a účinků a potřeby další společné činnosti lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Nařízení (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Zřizuje se společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“).
2. Společná organizace trhů zahrnuje tyto prvky:
a)
profesní organizace;
b)
obchodní normy;
c)
informace pro spotřebitele;
d)
pravidla hospodářské soutěže;
e)
informace o trhu.
3. Společná organizace trhů se doplňuje, pokud jde o vnější aspekty, nařízením Rady (EU) č. 1220/2012 (7) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 (8).
4. Provádění společné organizace trhů je způsobilé k získání finanční podpory Unie podle budoucího právního aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 2
Oblast působnosti
Společná organizace trhů se vztahuje na produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii.
Článek 3
Cíle
Cíle společné organizace trhů jsou shodné s cíli stanovenými v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (9).
Článek 4
Zásady
Společná organizace trhů se řídí zásadami řádné správy, které jsou stanoveny v článku 3 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 5
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 4 nařízení (EU) č. 1380/2013, jakož i definice uvedené v článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (10), v článku 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (11), v článcích 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (12) a v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (13). Dále se rozumí:
a)
„produkty rybolovu“ vodní organismy získané rybolovnou činností nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
b)
„produkty akvakultury“ vodní organismy v jakékoli fázi jejich životního cyklu získané činností v oblasti akvakultury nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
c)
„producentem“ fyzická nebo právnická osoba, která používá výrobní prostředky, aby získala produkty rybolovu nebo akvakultury za účelem jejich uvádění na trh;
d)
„odvětvím rybolovu a akvakultury“ odvětví hospodářství, které zahrnuje veškeré činnosti v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu nebo akvakultury na trh;
e)
„dodáním na trh“ dodání produktu rybolovu nebo akvakultury k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
f)
„uvedením na trh“ první dodání produktu rybolovu nebo akvakultury na trh Unie;
g)
„maloobchodem“ manipulace s potravinami nebo jejich zpracování a skladování v místě prodeje nebo dodávky konečnému spotřebiteli, včetně distribučních terminálů, provozů veřejného stravování, závodních jídelen, podnikových restauračních služeb, restaurací a dalších podobných stravovacích provozoven, obchodů, distribučních center supermarketů a velkoobchodních prodejen;
h)
„balenými produkty rybolovu a akvakultury“ produkty rybolovu a akvakultury, které jsou „balenou potravinou“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 1169/2011.
KAPITOLA II
PROFESNÍ ORGANIZACE
ODDÍL I
Zřizování, cíle a opatření
Článek 6
Zřízení organizací producentů v odvětví rybolovu a organizací producentů v odvětví akvakultury
1. Z podnětu producentů produktů rybolovu nebo produktů akvakultury lze zřizovat v jednom či více členských státech organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (společně dále jen „organizace producentů“) a uznávat je v souladu s oddílem II.
2. V případě potřeby se při zřizování organizací producentů zohlední zvláštní situace drobných producentů.
3. Organizace producentů, která zastupuje odvětví rybolovu i akvakultury, může být zřízena jako společná organizace producentů v odvětvích rybolovu a akvakultury.
Článek 7
Cíle organizací producentů
1. Organizace producentů v odvětví rybolovu sledují tyto cíle:
a)
prosazovat životaschopné a udržitelné rybolovné činnosti svých členů v plném souladu s politikou zachování zdrojů, vymezené zejména v nařízení (EU) č. 1380/2013 a v právu životního prostředí, při respektování sociální politiky a pokud tak příslušný členský stát stanoví, za účasti na řízení mořských biologických zdrojů;
b)
co nejvíce zamezit a snížit nežádoucí úlovky komerčních populací a v případě potřeby optimálně využívat takové úlovky, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
přispívat ke sledovatelnosti produktů rybolovu a k přístupu spotřebitelů k jasným a srozumitelným informacím;
d)
přispívat k vyloučení nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu.
2. Organizace producentů v odvětví akvakultury sledují tyto cíle:
a)
prosazovat udržitelné činnosti svých členů v oblasti akvakultury poskytováním příležitosti pro jejich rozvoj v plném souladu zejména s nařízením (EU) č. 1380/2013 a právem životního prostředí, při respektování sociální politiky;
b)
zajišťovat, aby činnosti jejich členů byly v souladu s vnitrostátními strategickými plány uvedenými v článku 34 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
snažit se zajišťovat, aby krmiva vyráběná z produktů rybolovu a používaná v akvakultuře pocházela z udržitelně řízeného rybolovu.
3. Organizace producentů sledují vedle cílů uvedených v odstavcích 1 a 2 dva nebo více z těchto cílů:
a)
zlepšovat podmínky pro uvádění produktů rybolovu a akvakultury pocházejících od členů těchto organizací na trh;
b)
zlepšovat hospodářské výnosy;
c)
stabilizovat trhy;
d)
přispívat k zásobování potravinami a prosazovat přísné normy pro jakost a bezpečnost potravin a současně přispívat k zaměstnanosti v pobřežních a venkovských oblastech;
e)
zmenšovat environmentální dopad rybolovu, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity lovných zařízení.
4. Organizace producentů mohou sledovat i jiné, doplňkové cíle.
Článek 8
Opatření přijímaná organizacemi producentů
1. K dosažení cílů stanovených v článku 7 mohou organizace producentů využít mimo jiné tato opatření:
a)
přizpůsobení produkce požadavkům trhu;
b)
usměrňování nabídky a uvádění produktů svých členů na trh;
c)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury svých členů nediskriminačním způsobem, s využitím například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
d)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou organizací producentů, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu;
e)
podpora odborné učňovské přípravy a programů spolupráce na podporu mladých lidí vstupujících do tohoto odvětví;
f)
zmenšování dopadu rybolovu na životní prostředí, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity rybolovných zařízení;
g)
podpora používání informačních a komunikačních technologií s cílem zlepšit uvádění produktů rybolovu na trh a jejich ceny;
h)
usnadnění přístupu spotřebitelů k informacím o produktech rybolovu a akvakultury.
2. Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou rovněž využít tato opatření:
a)
kolektivně plánovat a řídit rybolovné činnosti svých členů, s výhradou organizace řízení mořských biologických zdrojů členskými státy, včetně vypracování a provádění opatření ke zlepšení selektivnosti rybolovných činností a poskytování poradenství příslušným orgánům;
b)
zamezení a minimalizování nežádoucích úlovků účastí na vývoji a používání technických opatření a optimální využití nežádoucích úlovků komerčních populací, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s čl. 15 odst. 11 nařízení (EU) č. 1380/2013 a případně s čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení;
c)
řízení dočasného skladování pro produkty rybolovu v souladu s články 30 a 31 tohoto nařízení.
3. Organizace producentů v odvětví akvakultury mohou rovněž využít tato opatření:
a)
prosazování udržitelných činností v oblasti akvakultury, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí, zdraví a dobré životní podmínky zvířat;
b)
shromažďování informací o produktech uváděných na trh, včetně ekonomických informací o prvním prodeji a o odhadech produkce;
c)
shromažďování informací o životním prostředí;
d)
plánování řízení činností svých členů v odvětví akvakultury;
e)
podpora programů pro odborníky za účelem propagace produktů udržitelné akvakultury.
Článek 9
Zřízení sdružení organizací producentů
1. Z podnětu organizací producentů uznaných v jednom či více členských státech lze zřizovat sdružení organizací producentů.
2. Není-li stanoveno jinak, ustanovení tohoto nařízení vztahující se na organizace producentů se použijí rovněž na sdružení organizací producentů.
Článek 10
Cíle sdružení organizací producentů
1. Sdružení organizací producentů sledují tyto cíle:
a)
provádět účinnějším a udržitelnějším způsobem cíle organizací producentů, které jsou členy sdružení, uvedené v článku 7;
b)
koordinovat a rozvíjet činnosti ve společném zájmu organizací producentů, které jsou členy sdružení.
2. Sdružení organizací producentů jsou způsobilá pro finanční podporu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 11
Zřízení meziodvětvových organizací
Z podnětu producentů v odvětví rybolovu a akvakultury v jednom či více členských státech lze zřizovat meziodvětvové organizace a uznávat je v souladu s oddílem II.
Článek 12
Cíle meziodvětvových organizací
Meziodvětvové organizace zlepšují koordinaci a podmínky pro dodávání produktů rybolovu a akvakultury na trh Unie.
Článek 13
Opatření uplatňovaná meziodvětvovými organizacemi
K dosažení cílů uvedených v článku 12 mohou meziodvětvové organizace využít tato opatření:
a)
vypracování vzorových smluv slučitelných s právem Unie;
b)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury nediskriminačním způsobem, využíváním například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
c)
stanovení pravidel týkajících se produkce a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, která jsou přísnější než pravidla obsažená v právních předpisech Unie nebo členských států;
d)
zlepšení kvality, znalostí a transparentnosti, pokud jde o produkci a trh, jakož i provádění činností v oblasti profesní a učňovské odborné přípravy, například pokud jde o otázky jakosti a sledovatelnosti, bezpečnosti potravin a za účelem podpory výzkumu;
e)
provádění výzkumu a studií trhu a rozvíjení metod, které optimalizují fungování trhu, včetně využívání informačních a komunikačních technologií, jakož i shromažďování socioekonomických údajů;
f)
poskytování informací a provádění výzkumu potřebného k zajištění udržitelných dodávek v množství, jakosti a ceně, které odpovídají požadavkům trhu a očekáváním spotřebitelů;
g)
propagace druhů získaných z rybích populací, které jsou v udržitelném stavu, mají cennou výživovou hodnotu a nejsou konzumovány ve velké míře, mezi spotřebiteli;
h)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou meziodvětvovou organizací, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu.
ODDÍL II
Uznávání
Článek 14
Uznávání organizací producentů
1. Členské státy mohou za organizace producentů uznat veškerá seskupení zřízená z podnětu producentů v odvětví rybolovu nebo akvakultury, která požádají o toto uznání, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
na území dotčeného členského státu či jeho části vykonávají dostatečnou ekonomickou činnost, zejména s ohledem na počet členů nebo objem obchodovatelné produkce;
c)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
d)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 7;
e)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
f)
nezneužívají dominantní postavení na daném trhu; a
g)
poskytují příslušné podrobné informace o svých členech, o svém řízení a o svých zdrojích financování.
2. Organizace producentů uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za organizace producentů a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 15
Finanční podpora organizacím producentů nebo sdružením organizací producentů
Opatření týkající se uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, jejichž cílem je vytvořit nebo restrukturalizovat organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, lze finančně podpořit v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 16
Uznání meziodvětvových organizací
1. Členské státy mohou za meziodvětvové organizace uznat seskupení hospodářských subjektů usazená na jejich území, která o toto uznání požádají, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a s pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
zastupují významnou část činnosti v oblasti produkce a zpracování nebo uvádění na trh, pokud jde o produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
c)
sama neprodukují, nezpracovávají ani neuvádějí na trh produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
d)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
e)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 12;
f)
přihlížejí k zájmům spotřebitelů;
g)
nebrání řádnému fungování společné organizace trhů, a
h)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Organizace zřízené před 29. prosince 2013 mohou být uznány za meziodvětvové organizace pro účely tohoto nařízení za předpokladu, že má dotčený členský stát za to, že dodržují ustanovení tohoto nařízení o meziodvětvových organizacích.
3. Meziodvětvové organizace uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za meziodvětvové organizace a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 17
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací uvedených v článcích 14 a 16 je založeno na těchto zásadách:
a)
jejich členové dodržují pravidla přijatá těmito organizacemi v oblastech využívání rybolovu, produkce a uvádění na trh;
b)
zákaz diskriminace mezi členy, především z důvodu státní příslušnosti nebo místa usazení;
c)
výběr finančních příspěvků od členů za účelem financování organizace;
d)
demokratické fungování, umožňující členům kontrolovat svou organizaci a její rozhodnutí;
e)
ukládání účinných, odrazujících a přiměřených sankcí za porušování povinností stanovených vnitřními pravidly dané organizace, zejména v případě neplacení finančních příspěvků.;
f)
vymezení pravidel pro přijímání nových členů a pro rušení členství;
g)
vymezení účetních a rozpočtových pravidel nezbytných pro řízení organizace.
Článek 18
Kontroly a odnětí uznání členskými státy
1. Členské státy provádějí v pravidelných intervalech kontroly, aby ověřily, že organizace producentů a meziodvětvové organizace dodržují podmínky pro uznání uvedené v článcích 14 a 16. Nedodržování podmínek může mít za následek odnětí uznání.
2. Členský stát, v němž se nachází úřední sídlo organizace producentů nebo meziodvětvové organizace, jejíž členové pocházejí z různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech, naváže společně s ostatními dotčenými členskými státy správní spolupráci, která je nezbytná k provádění kontrol činností dotyčných organizací nebo sdružení.
Článek 19
Přidělování rybolovných práv
Při plnění svých úkolů organizace producentů, jejímiž členy jsou státní příslušníci různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech dodržuje předpisy upravující přidělování rybolovných práv mezi členské státy v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 20
Kontroly prováděné Komisí
1. Aby bylo zajištěno dodržování podmínek pro uznání organizací producentů nebo meziodvětvových organizací stanovených v článcích 14 a 16, může Komise provádět kontroly a případně požádá, aby členské státy organizacím producentů nebo meziodvětvovým organizacím odejmuly uznání.
2. Členské státy sdělí Komisi elektronickými prostředky veškerá rozhodnutí o udělení nebo odnětí uznání. Komise veškeré takové informace zpřístupní veřejnosti.
Článek 21
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
lhůt, postupů a formulářů žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací podle článků 14 a 16 nebo pro odnětí tohoto uznání podle článku 18;
b)
formátu, lhůt a postupů uplatňovaných členskými státy při informování Komise o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání podle čl. 20 odst. 2.
Prováděcí akty přijaté podle písmene a) se případně přizpůsobují zvláštním znakům drobného rybolovu a akvakultury.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL III
Rozšíření působnosti pravidel
Článek 22
Rozšíření působnosti pravidel organizací producentů
1. Členský stát může učinit pravidla dohodnutá v rámci určité organizace producentů závaznými pro producenty, kteří nejsou členy této organizace a kteří uvádějí na trh produkty v oblasti, v níž je daná organizace producentů reprezentativní, a to za podmínky, že:
a)
organizace producentů byla zřízena na dobu alespoň jednoho roku a je v jednom členském státě považována za reprezentativní s ohledem na produkci a uvádění produktů na trh, včetně případně odvětví drobného rybolovu, a podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům;
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena, se týkají kteréhokoli z opatření pro organizace producentů, jež jsou stanovena v čl. 8 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 8 odst. 2 písm. a) a b) a čl. 8 odst. 3 písm. a) až e);
c)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví rybolovu považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 55 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví akvakultury považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 40 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel;
4. Pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na nečleny, se použijí po dobu 60 dnů až 12 měsíců.
Článek 23
Rozšíření působnosti pravidel meziodvětvových organizací
1. Členský stát může učinit některé dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, jež byly dohodnuty v rámci určité meziodvětvové organizace, závaznými v určité oblasti nebo určitých oblastech pro ostatní hospodářské subjekty, které nepatří do této organizace, a to za podmínky, že:
a)
meziodvětvová organizace pokrývá alespoň 65 % v každé z nejméně dvou následujících činností: produkce, zpracování nebo uvádění na trh příslušného produktu v předchozím roce v dotyčné oblasti nebo oblastech členského státu a tato organizace podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům; a
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na ostatní hospodářské subjekty, se týkají kteréhokoli z opatření pro meziodvětvové organizace, jež jsou stanovena v čl. 13 písm. a) až g), a ostatním hospodářským subjektům v dotyčném členském státě nebo v Unii nezpůsobují škodu.
2. Pravidla, jejichž působnost je rozšířena, lze učinit závaznými nejvýše na dobu tří let, aniž je dotčen čl. 25 odst. 4.
Článek 24
Odpovědnost
Je-li podle článků 22 a 23 rozšířena působnost pravidel na nečleny, může dotyčný členský stát rozhodnout, že nečlenové uhradí organizaci producentů nebo meziodvětvové organizaci ekvivalent veškerých nákladů nebo jejich části, hrazených členy v důsledku uplatňování pravidel, jejichž působnost byla rozšířena na nečleny.
Článek 25
Povolení Komisí
1. Členské státy oznámí Komisi pravidla, která podle článků 22 a 23 zamýšlí učinit závaznými pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty v určité oblasti nebo určitých oblastech.
2. Komise přijme rozhodnutí, kterým povolí rozšíření působnosti pravidel podle odstavce 1, pokud:
a)
jsou dodržena ustanovení článků 22 a 23;
b)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
c)
rozšíření působnosti neohrožuje volný obchod; a
d)
není ohroženo dosažení cílů článku 39 Smlouvy o fungování EU.
3. Do jednoho měsíce od přijetí oznámení Komise přijme rozhodnutí, kterým rozšíření působnosti pravidel povolí nebo zamítne, a informuje o tom členské státy. Nepřijme-li Komise rozhodnutí do jednoho měsíce od přijetí oznámení, má se za to, že Komise rozšíření působnosti pravidel povolila.
4. Povolené rozšíření působnosti pravidel může být po uplynutí počáteční doby používáno i nadále, a to i na základě tichého souhlasu bez výslovného dalšího povolení, pokud dotyčný členský stát oznámil další dobu používání Komisi alespoň jeden měsíc před uplynutím počáteční doby a Komise toto další používání buď povolila, nebo k němu nevznesla námitky do jednoho měsíce ode dne přijetí uvedeného oznámení.
Článek 26
Odnětí povolení
Komise může provádět kontroly a odejmout povolení rozšíření působnosti pravidel, pokud zjistí, že není splněn některý z požadavků pro povolení rozšíření působnosti. Komise o takovém odnětí informuje členské státy.
Článek 27
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty stanovící pravidla týkající se formátu a postupu oznamování podle čl. 25 odst. 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL IV
Plánování produkce a uvádění na trh
Článek 28
Plán produkce a uvádění na trh
1. Každá organizace producentů předloží svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení plán produkce a uvádění na trh alespoň pro hlavní druhy, které uvádí na trh. Tyto plány produkce a uvádění na trh jsou zaměřeny na dosažení cílů stanovených v článcích 3 a 7.
2. Plán produkce a uvádění na trh zahrnuje:
a)
plán produkce pro lovené nebo chované druhy;
b)
strategii uvádění produktů na trh zaměřenou na přizpůsobení množství, jakosti a obchodní úpravy nabídky požadavkům trhu;
c)
opatření přijímaná organizací producentů s cílem přispět k plnění cílů stanovených v článku 7;
d)
zvláštní preventivní opatření pro úpravu nabídky druhů, u kterých se během roku obvykle objevují obtíže s uváděním na trh;
e)
sankce pro členy, kteří porušují rozhodnutí přijatá k provádění dotyčného plánu.
3. Příslušné vnitrostátní orgány schválí plán produkce a uvádění na trh. Po jeho schválení organizace producentů plán neprodleně provede.
4. Organizace producentů mohou plán produkce a uvádění na trh revidovat a v takovém případě jej předloží příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
5. Organizace producentů vypracuje výroční zprávu o svých činnostech na základě plánu produkce a uvádění na trh a předloží ji svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
6. Organizace producentů mohou obdržet finanční podporu na přípravu a plnění plánů produkce a uvádění na trh v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
7. Členské státy provádějí kontroly, aby zajistily, že každá organizace producentů plní povinnosti stanovené v tomto článku. Neplnění povinností může mít za následek odnětí uznání.
Článek 29
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
formátu a struktury plánu produkce a uvádění na trh uvedeného v článku 28;
b)
postupu a lhůt pro předkládání plánů produkce a uvádění na trh uvedených v článku 28 organizacemi producentů a pro jejich schvalování členskými státy.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL V
Stabilizace trhů
Článek 30
Mechanismus skladování
Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou obdržet finanční podporu pro skladování produktů rybolovu uvedených v příloze II, pokud:
a)
jsou splněny podmínky pro skladování stanovené v budoucím právním aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020;
b)
produkty byly organizacemi producentů v odvětví rybolovu uvedeny na trh a při spouštěcí ceně uvedené v článku 31 se pro ně nenašel žádný kupující;
c)
produkty splňují společné obchodní normy zavedené v souladu s článkem 33 a jejich jakost vyhovuje lidské spotřebě;
d)
produkty jsou konzervovány nebo zpracovány a uchovávány v nádržích nebo klecích, prostřednictvím zmrazování, ať na palubě plavidla nebo v zařízeních na pevnině, solení, sušení, nakládání či případně vaření nebo pasterace, rovněž za použití filetování, sekání nebo případně odstranění hlav;
e)
produkty jsou z uskladnění později znovu uvedeny na trh k lidské spotřebě;
f)
produkty zůstanou v uskladnění nejméně pět dnů.
Článek 31
Ceny spouštějící mechanismus skladování
1. Před začátkem každého roku může každá organizace producentů v odvětví rybolovu sama předložit návrh ceny, kterou se spustí mechanismus skladování podle článku 30 pro produkty rybolovu uvedené v příloze II.
2. Spouštěcí cena nepřekročí 80 % vážené průměrné ceny zaznamenané u dotyčného produktu v oblasti činnosti dané organizace producentů během tří let bezprostředně předcházejících roku, pro nějž je spouštěcí cena stanovena.
3. Při stanovení spouštěcí ceny se berou v úvahu tyto okolnosti:
a)
vývoj produkce a poptávky;
b)
stabilizace tržních cen;
c)
sbližování trhů;
d)
příjmy producentů;
e)
zájmy spotřebitelů.
4. Členské státy po přezkoumání návrhů organizací producentů, jež jsou uznány na jejich území, stanoví spouštěcí ceny, které organizace producentů použijí. Tyto ceny se stanovují na základě kritérií uvedených v odstavcích 2 a 3. Ceny se zveřejní.
Článek 32
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty týkající se formátu, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny podle čl. 31 odst. 4. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ OBCHODNÍ NORMY
Článek 33
Stanovení společných obchodních norem
1. Aniž je dotčen článek 47, je možné stanovit společné obchodní normy pro produkty rybolovu, které jsou uvedeny v příloze I, bez ohledu na jejich původ (z Unie nebo dovezené), a které jsou určeny pro lidskou spotřebu.
2. Normy uvedené v odstavci 1 se mohou týkat jakosti, velikosti, hmotnosti, balení, obchodní úpravy nebo označování produktů, a zejména:
a)
minimálních velikostí pro uvedení na trh, s přihlédnutím k nejlepším dostupným vědeckým stanoviskům; tyto minimální velikosti pro uvedení na trh v příslušných případech odpovídají minimálním referenčním velikostem pro zachování zdrojů v souladu s čl. 15 odst. 10 nařízení (EU) č. 1380/2013,
b)
specifikací pro konzervované produkty v souladu s požadavky týkajícími se zachování zdrojů a mezinárodními závazky.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí, aniž jsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 178/2002;
b)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 (14);
c)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (15);
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (16);
e)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (17);
f)
nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (18); a
g)
nařízení (ES) č. 1224/2009.
Článek 34
Dodržování společných obchodních norem
1. Produkty určené k lidské spotřebě, pro něž jsou stanoveny společné obchodní normy, lze uvádět na trh Unie pouze v souladu s těmito normami.
2. Veškeré vyložené produkty rybolovu, včetně těch, které nesplňují společné obchodní normy, mohou být použity k jiným účelům než přímé lidské spotřebě, zejména na rybí moučku, rybí tuk, krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, potravinářské přídatné látky, léčivé přípravky nebo kosmetické výrobky.
KAPITOLA IV
INFORMACE PRO SPOTŘEBITELE
Článek 35
Povinné informace
1. Aniž je dotčeno nařízení (EU) č. 1169/2011, produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I písm. a), b), c) a e) tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii, mohou být bez ohledu na svůj původ nebo způsob uvádění na trh nabízeny k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování pouze tehdy, pokud příslušná etiketa nebo štítek uvádějí:
a)
obchodní označení příslušného druhu a jeho vědecký název;
b)
způsob produkce, vyjádřený především slovy „…odlov…“ nebo „…odlov ve sladkých vodách …“ nebo „… chov…“;
c)
oblast, v níž byl produkt odloven nebo odchován, a kategorii lovného zařízení použitého při rybolovu v souladu s prvním sloupcem přílohy III tohoto nařízení;
d)
zda byl produkt rozmražen;
e)
případně datum minimální trvanlivosti.
Požadavek uvedený v písmeni d) se nevztahuje na:
a)
složky přítomné v konečném výrobku;
b)
potraviny, jejichž zmrazení je z technologického hlediska nezbytnou součástí výrobního procesu;
c)
produkty rybolovu a akvakultury dříve zmrazené z důvodu bezpečnosti z hlediska zdraví v souladu s přílohou III oddílem VIII nařízení (ES) č. 853/2004;
d)
produkty rybolovu a akvakultury, které byly rozmraženy před uzením, solením, vařením, nakládáním, sušením nebo kombinací některých z těchto postupů.
2. Pro nebalené produkty rybolovu a akvakultury mohou být povinné údaje uvedené v odstavci 1 poskytovány při maloobchodním prodeji prostřednictvím obchodních informací, například billboardů nebo plakátů.
3. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který byl však získán různými způsoby produkce, uvede se způsob produkce u každé šarže. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který však pochází z různých oblastí odlovu nebo zemí chovu, uvede se alespoň oblast šarže, která je z hlediska množství nejreprezentativnější, a rovněž údaje o tom, že produkty pocházejí rovněž z jiných oblastí odlovu nebo chovu.
4. Členské státy mohou osvobodit od požadavků uvedených v odstavci 1 malá množství produktů prodávaná přímo z rybářských plavidel spotřebitelům za předpokladu, že jejich hodnota nepřekročí hodnotu uvedenou v čl. 58 odst. 8 nařízení (ES) č. 1224/2009.
5. Produkty rybolovu a akvakultury a jejich balení opatřená etiketou nebo štítkem před 13. prosincem 2014, které nejsou v souladu s tímto článkem, je možné uvádět na trh až do vyčerpání zásob.
Článek 36
Informování o ekoznačce
Po konzultaci s členskými státy a zúčastněnými subjekty předloží Komise do 1. ledna 2015 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o proveditelnosti týkající se možností systému ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, zejména zavedení takového systému v celé Unii a stanovení minimálních požadavků na používání ekoznačky Unie členskými státy.
Článek 37
Obchodní označení
1. Pro účely čl. 35 odst. 1 členské státy vyhotoví a zveřejní seznam obchodních označení, která jsou přijímána na jejich území, společně s jejich vědeckými názvy. V seznamu se uvádějí tyto údaje:
a)
vědecký název každého druhu podle informačního systému FishBase, nebo případně podle databáze ASFIS Organizace pro výživu a zemědělství (FAO);
b)
obchodní označení:
i)
název druhu v úředním jazyce nebo jazycích dotyčného členského státu;
ii)
případně jiný název nebo názvy, které jsou přijímány nebo povoleny na místní či regionální úrovni.
2. Všechny druhy ryb, které tvoří složku jiné potraviny, lze označovat jako „ryby“, pokud název a obchodní úprava takové potraviny neodkazují na konkrétní druh.
3. Veškeré změny seznamu obchodních označení přijímaných členským státem se bez prodlení oznámí Komisi, která o nich informuje ostatní členské státy.
Článek 38
Uvedení oblasti odlovu nebo produkce
1. Údaje o oblasti odlovu nebo produkce podle čl. 35 odst. 1 písm. c) sestávají z těchto informací:
a)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři písemný název podoblasti nebo divize uvedené v rybolovných oblastech FAO, jakož i název takové oblasti vyjádřený způsobem srozumitelným pro spotřebitele nebo mapa či piktogram zobrazující tuto oblast, nebo odchylně od tohoto požadavku, u produktů rybolovu odlovených v jiných vodách než v severovýchodním Atlantiku (rybolovná oblast FAO 27) a Středozemním a Černém moři (rybolovná oblast FAO 37) uvedení názvu rybolovné oblasti FAO;
b)
v případě produktů rybolovu odlovených ve sladkých vodách odkaz na vodní útvar ležící v členském státě nebo třetí zemi původu produktu;
c)
v případě produktů akvakultury odkaz na členský stát nebo třetí zemi, v níž produkt dosáhl více než poloviny své konečné hmotnosti nebo strávil více než polovinu chovného období nebo v případě mlžů prošel závěrečnou fází chovu nebo pěstování v délce nejméně šesti měsíců.
2. Kromě informací uvedených v odstavci 1 mohou hospodářské subjekty uvést přesnější údaje o oblasti odlovu nebo produkce.
Článek 39
Doplňkové dobrovolné informace
1. Vedle povinných informací požadovaných podle článku 35 lze dobrovolně poskytnout následující informace, jsou-li uvedeny jasně a jednoznačně:
a)
datum odlovu produktů rybolovu nebo datum získání produktů akvakultury;
b)
datum vykládky produktů rybolovu nebo informace o přístavu, v němž byly produkty vyloženy;
c)
podrobnější informace o druhu lovného zařízení uvedeného v druhém sloupci přílohy III;
d)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři údaje o státu vlajky plavidla, které produkty odlovilo;
e)
informace o životním prostředí;
f)
informace etického nebo sociálního charakteru;
g)
informace o způsobech a postupech produkce;
h)
informace o nutričním obsahu produktu.
2. Lze použít kód pro rychlou odpověď (QR) uvádějící všechny informace uvedené v čl. 35 odst. 1 nebo jejich část.
3. Dobrovolné informace nesmí být uváděny na úkor prostoru na etiketě nebo štítku, který je vyhrazen pro povinné informace.
4. Neuvádí se dobrovolné informace, které nelze ověřit.
KAPITOLA V
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
Článek 40
Uplatňování pravidel hospodářské soutěže
Na dohody, rozhodnutí a jednání podle čl. 101 odst. 1 a článku 102 Smlouvy o fungování EU, které se týkají produkce nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, se vztahují články 101 až 106 Smlouvy o fungování EU a předpisy přijaté k jejich provedení.
Článek 41
Výjimky z uplatňování pravidel hospodářské soutěže
1. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání organizací producentů, které se týkají produkce nebo prodeje produktů rybolovu a akvakultury či využívání společných zařízení pro skladování, úpravu či zpracování těchto produktů a které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost účtovat stejné ceny;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
nevylučují hospodářskou soutěž; a
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
2. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání meziodvětvových organizací, které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost uplatňovat stanovenou cenu;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
neuplatňují při rovnocenných obchodech s ostatními obchodními partnery rozdílné podmínky, čímž je znevýhodňují v hospodářské soutěži;
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů; a
f)
neomezují hospodářskou soutěž způsoby, které nejsou nezbytné k dosažení cílů společné rybářské politiky.
KAPITOLA VI
INFORMACE O TRHU
Článek 42
Informace o trhu
1. Komise:
a)
shromažďuje, analyzuje a šíří ekonomické poznatky a znalosti týkající se trhu Unie s produkty rybolovu a akvakultury v celém dodavatelském řetězci, s přihlédnutím k mezinárodním souvislostem;
b)
poskytuje praktickou podporu organizacím producentů a meziodvětvovým organizacím za účelem lepší koordinace informací mezi účastníky trhu a zpracovateli;
c)
pravidelně zkoumá ceny produktů rybolovu a akvakultury na trhu Unie v celém dodavatelském řetězci a provádí analýzy vývoje trhu;
d)
provádí ad hoc studie trhu a stanoví metodiku pro průzkumy tvorby cen.
2. K provádění odstavce1 využívá Komise tato opatření:
a)
usnadnění přístupu k dostupným údajům o produktech rybolovu a akvakultury, které byly shromážděny podle práva Unie;
b)
zpřístupnění informací o trhu, jako jsou například cenové průzkumy, tržní analýzy a studie, všem zúčastněným subjektům a široké veřejnosti přístupným a srozumitelným způsobem, s výhradou nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (19).
3. Členské státy přispívají k dosažení cílů uvedených v odstavci 1.
KAPITOLA VII
PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 43
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 44
Změna nařízení (ES) č. 1184/2006
Článek 1 nařízení (ES) č. 1184/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro použití článků 101 až 106 a čl. 108 odst. 1 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy o fungování EU nebo obchod s nimi, s výjimkou produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (20) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (21)
Článek 45
Změna nařízení (ES) č. 1224/2009
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se mění takto:
1)
v čl. 57 odst. 1 se doplňují nové věty, které znějí:
„Členské státy provádí kontroly s cílem zajistit dodržování předpisů. Kontroly se mohou uskutečnit ve všech fázích uvádění produktů na trh a během přepravy.“;
2)
v článku 58 se odstavec 5 mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
informace pro spotřebitele stanovené v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (22)
b)
písmeno h) se zrušuje.
Článek 46
Zrušení
Nařízení (ES) č. 104/2000 se zrušuje. Článek 4 se však použije do dne 12. prosince 2014.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IV.
Článek 47
Pravidla zavádějící společné obchodní normy
Nadále se použijí pravidla zavádějící společné obchodní normy, zejména nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 (23), nařízení Rady (EHS) č. 1536/92 (24) a nařízení Rady (ES) č. 2406/96 (25), jakož i další pravidla přijatá pro provádění společných obchodních norem, jako je nařízení Komise (EHS) č. 3703/85 (26).
Článek 48
Přezkum
Do 31. prosince 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích uplatňování tohoto nařízení.
Článek 49
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014, s výjimkou kapitoly IV a článku 45, jež se použijí ode dne 13. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.