KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 6. november 2013
om Tysklands foranstaltninger til fordel for HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(meddelt under nummer C(2013) 7058)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/206/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Den 30. april 2012 modtog Kommissionen en klage fra en træforarbejdende virksomhed, som driver et kraftværk i delstaten Brandenburg, vedrørende en 15-årig rammeaftale, som var blevet indgået mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe Eberswalde GmbH (herefter »HoKaWe«), og som ifølge klageren udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(2)
Den 11. maj 2012 tilsendte Kommissionen Tyskland et ikke-fortroligt resumé af klagen og anmodede om yderligere oplysninger. Ved brev af 6. juni 2012 tog Tyskland stilling til klagen og fremsendte de ønskede oplysninger.
(3)
Den 27. august 2012 videresendte Kommissionen en ikke-fortrolig udgave af dette svar til klageren og spurgte, om klageren ville gå videre i sagen. Klageren meddelte den 4. september 2012, at han ikke vil trække klagen tilbage.
(4)
Ved brev af 19. december 2013 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, i TEUF vedrørende den pågældende støtte.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede en procedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til foranstaltningen.
(6)
Ved brev af 28. februar 2013 tog Tyskland stilling til beslutningen. Derudover modtog Kommissionen den 30. april 2013 bemærkninger fra to interesserede parter og den 3. maj 2013 en reaktion fra klageren.
(7)
De ikke-fortrolige udgaver af disse bemærkninger blev videresendt til Tyskland den 17. maj 2013. Tyskland fremsatte bemærkninger hertil den 11. juni 2013 og supplerede disse bemærkninger ved brev af 13. juni 2013.
(8)
Ved brev af 2. august 2013, 17. september 2013 og 23. september 2013 udbad Kommissionen sig nærmere oplysninger, som Tyskland besvarede ved brev af 15. august 2013, 20. september 2013 og 1. oktober 2013.
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
2.1. Støttemodtageren
(9)
HoKaWe er et anpartsselskab, som driver et træfyret biomassekraftværk i Eberswalde i delstaten Brandenburg. Kraftværket blev bygget i 2005 og kom i drift i 2006. I juni 2011 indledte byretten i Frankfurt/Oder en insolvensbehandling af HoKaWe. Virksomheden har imidlertid endnu ikke indstillet sin erhvervsmæssige virksomhed.
(10)
Landkreis Barnim var interesseret i at erhverve HoKaWes aktiver med henblik på at fortsætte driften. I maj 2012 blev kontrakten vedrørende salget af HoKaWes aktiver vedtaget på skiftesamlingen, og salget blev optaget i en notarialakt. Da delstaten Brandenburg ikke har accepteret overdragelsen af rammeaftalen om levering af træ fra Brandenburgs statsskov (rammeaftalen er genstand for den foreliggende afgørelse) til den nye ejer, har Landkreis Barnim opsagt købskontrakten.
2.2. Beskrivelse af foranstaltningen
(11)
I juni 2005 indgik delstaten Brandenburg og HoKaWe en rammeaftale om levering af træ fra Brandenburgs statsskov. Aftalen fastsætter mængderne, betingelserne og vilkårene for levering af træ (3) til HoKaWe i en periode på 15 år (fra den 1. juni 2006 til den 1. juni 2021). Der blev givet tilsagn om 150 000 rummeter (rm) om året fra nærområdet (leveringsradius på maks. 70 km) omkring kraftværket i Eberswalde.
(12)
I aftalen blev der fastsat en udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm for 2004. Desuden fastsatte aftalens ordlyd årlige prisjusteringer, som skulle aftales mellem parterne på baggrund af udviklingen i Forbundsrepublikkens statistiske kontors industritræprisindeks (4). Ændringer i træprisen i forhold til basisprisen skulle bæres med 50 % af køber og 50 % af sælger (herefter »prisjusteringsklausulen«).
(13)
Med henblik på beregning af den pågældende prisjustering indeholdt aftalen imidlertid også følgende formel (herefter »prisjusteringsformele« eller »formelen«):
(14)
Følgelig skal der sondres mellem prisjusteringsklausulen efter aftalens ordlyd og prisjusteringsformelen.
(15)
Ifølge Tyskland afspejler prisjusteringsklausulen parternes hensigter. Dette baseres på et internt notat fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning af 1. oktober 2003 vedrørende et møde mellem repræsentanter for delstaten Brandenburg og repræsentanter for HoKaWe, hvoraf det klart fremgår, at den af parterne under forhandlingerne tilstræbte prisjustering er i overensstemmelse med prisjusteringsklausulen. Dette underbygges yderligere af et notat fra Brandenburgs ministerium for økonomi og europæiske anliggender af 5. januar 2011, hvori det anbefales at henholdsvis tilpasse og fortolke rammeaftalen således, at dens ordlyd følges, for på denne måde at afspejle parternes egentlige hensigter.
(16)
Formelen var på sin side fejlagtig, hvilket bekræftes i en udtalelse fra Tyskland og i to udtalelser udarbejdet på delstaten Brandenburgs foranledning (5) i 2010, og førte ikke til et resultat, som ville have været i overensstemmelse med de hensigter, parterne definerede i prisjusteringsklausulen.
(17)
Efter aftalens ikrafttræden blev prisen justeret på grundlag af formelen. I modsætning til de i aftalens ordlyd udtrykte hensigter svarede de efter formelen beregnede prisjusteringer ikke til den faktiske udvikling i industritræprisindekset, men lå derimod væsentligt under gennemsnitsprisen for træ fra statsskoven i Brandenburg. Derudover førte formelen ikke til den af parterne tilstræbte ligelige fordeling af risikoen for prisudsving mellem delstaten og HoKaWe.
(18)
Årsagen hertil er, som det er nævnt i betragtning 16, det fejlagtige ved formelen, idet den ikke gengav de i prisjusteringsklausulen fastlagte hensigter hos parterne matematisk korrekt (6).
(19)
Desuden fremgår det af Tysklands brev af 28. februar 2013, at parterne med hensyn til parametrene for beregningen af prisjusteringen i henhold til formelen har anlagt en vurdering flere gange i aftaleperioden (7). Tyskland meddelte Kommissionen, at årsagerne hertil ikke længere fremgår af dokumenterne.
(20)
I de to udtalelser, der blev udarbejdet på foranledning af delstaten Brandenburg i 2010 (jf. betragtning 16), blev der henvist til aftalens mulige statsstøtteretlige relevans, og det blev anbefalet at tilpasse aftalen gennem en ændring af formelen. Efter forhandlinger mellem HoKaWe og delstaten Brandenburg underskrev parterne derfor den 26. august 2011 en revideret udgave af aftalen, som trådte i kraft den 1. juli 2011. Den reviderede udgave løste de i betragtning 12 til 19 beskrevne problemer, idet det blev fastlagt, at priserne fra den 1. juli 2011 skulle justeres i henhold til prisjusteringsklausulen og dermed i overensstemmelse med parternes oprindelige hensigter. Fra denne dato var formelen altså ikke længere en bestanddel af aftalen og kunne således ikke længere finde anvendelse.
(21)
Desuden besluttede delstaten Brandenburg ikke at videreføre aftalen med fremtidige investorer, som måtte overtage HoKaWes formue.
2.3. Begrundelse for indledning af proceduren
(22)
Den 19. december 2012 besluttede Kommissionen at indlede en formel undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF (herefter »indledningsbeslutningen«).
(23)
Heri fandt Kommissionen foreløbig, at gennemførelsen af den mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe indgåede rammeaftale omfatter et støttelement.
(24)
Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, om en privat sælger på markedet på forhånd ville have accepteret en afregningspris som den, der blev resultatet af anvendelsen af den beskrevne prisjusteringsformel.
(25)
Selv om man antager, at aftaleparterne ikke var klar over den fejlagtige formel, tvivler Kommissionen stadig meget på, at de tyske myndigheder handlede i overensstemmelse med markedet i forbindelse med en senere gennemførelse af aftalen. Årsagen hertil var udviklingen i prisen på træ solgt i henhold til aftalen, for den efter formelen beregnede pris lå væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ i delstaten Brandenburg. En fornuftig privat sælger i samme situation ville straks have brugt alle muligheder for at ændre prisjusteringsmetoden. Men de tyske myndigheder fortsatte med at anvende formelen indtil 2011.
(26)
Kommissionen nåede under hensyntagen til disse betragtninger til den konklusion, at det på nuværende tidspunkt ikke kan udelukkes, at HoKaWe har fået en fordel af aftalen, og at den derfor har udgjort statsstøtte i perioden fra aftalens ikrafttrædelsesdato (den 1.6.2006), til kontrakten blev ændret (den 30.6.2011). Eftersom der hverken er noget åbenbart retsgrundlag for statsstøttens forenelighed, eller Tyskland har gjort et sådant gældende, tvivler Kommissionen på, at foranstaltningen kan anses for forenelig med det indre marked.
3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(27)
I løbet af den formelle undersøgelsesprocedure modtog Kommissionen en bemærkning fra klageren samt to bemærkninger fra andre interesserede parter.
(28)
Klageren fremsendte interne notater fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning fra december 2003 og marts 2004. Ifølge klageren viser disse notater, at der allerede inden indgåelsen af aftalen var betænkeligheder ved flere aspekter heri: I notatet fra december 2003 blev det således på daværende tidspunkt med hensyn til konsekvenserne af aftalen fastslået, at aftalen allerede for 2004 kunne føre til en pris, som lå væsentligt under det daværende prisniveau for industritræ. Ligeledes blev der i det interne notat fra marts 2004 henvist til, at prisjusteringsmetoden ville medføre urimelige prisindrømmelser fra delstaten Brandenburgs side. Det blev derfor udtrykkeligt anbefalet at nytænke aftalen eller genforhandle enkelte punkter heri.
(29)
Klageren anførte, at ingen privat sælger i en tilsvarende situation ville have indgået en sådan aftale, og at en privat sælger omgående ville have truffet foranstaltninger, da det stod klart, at priserne lå under markedspriserne, og ikke ville have ventet i fem år. Desuden hævdede klageren, for så vidt angår prisjusteringen, at de aftalte priser ikke havde afspejlet den faktiske udvikling på træmarkedet, men snarere havde indbragt HoKaWe en uberettiget fordel. Størrelsen af den i perioden fra 2006 til 2011 ydede støtte skønnes af klageren til 7,3 mio. EUR (til grund for dette skøn lægges den mellem klageren og andre leverandører aftalte gennemsnitspris på træ).
(30)
Derudover har Kommissionen modtaget bemærkninger fra to træforarbejdende virksomheder i delstaten Brandenburg. Ifølge disse virksomheder havnede en væsentlig del af det træ, som kom fra statsskoven i Brandenburg, på grund af den langsigtede aftale i første omgang slet ikke på det regionale træmarked, hvilket har forårsaget uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger og truet små træforarbejdende virksomheder på deres eksistens.
4. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND
(31)
Tyskland fastholdt sin opfattelse af, at rammeaftalen var markedskonform og følgelig ikke indeholdt elementer af statsstøtte.
(32)
Ifølge oplysninger fra Tyskland fandtes der på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ikke noget marked for energitræ. Derfor havde parterne aftalt, at den pris, som HoKaWe skulle betale, skulle fastsættes på grundlag af prisen på industritræ, og at prisjusteringerne skulle foretages på baggrund af udviklingen i industritræprisindekset. Tyskland anførte desuden, at aftalens ordlyd afspejlede den tilsigtede prisjusteringsmåde, men indrømmede dog samtidig, at de med formelen opnåede resultater ikke var i overensstemmelse med den tilstræbte fordeling af risikoen for prisudsving mellem aftaleparterne.
(33)
Derfor hævdede Tyskland, at udgangsbasisprisen og prisjusteringsklausulen, som var fastlagt i aftaleteksten, dvs. prisjusteringer på grundlag af industritræprisindekset i Tyskland og en ligelig fordeling af risikoen for prisudsving mellem parterne, kan betragtes som markedskonform på tidspunktet for aftalens underskrivelse.
(34)
Ifølge Tyskland gik det først op for skovforvaltningen i Brandenburg i forbindelse med dens reorganisering i januar 2009, at anvendelsen af formelen havde medført, at HoKaWe betalte lavere priser end andre virksomheder. Derpå havde de kompetente myndigheder i Brandenburg i 2010 bestilt en udtalelse hos den eksterne juridiske rådgivningsvirksomhed RAUE LLP vedrørende aftalen og desuden foretaget en intern juridisk vurdering af aftalen. Begge udtalelser havde vist aftalens mulige statsstøtteretlige relevans. Endvidere konkluderer Brandenburgs ministerium for økonomi og europæiske anliggender i et notat af 5. januar 2011, at prisjusteringsklausulen er markedskonform, men at en prisjustering efter formelen derimod udgør statsstøtte. Derfor skal aftalen revideres således, at der med ændringen af formelen tilvejebringes en situation, hvor parternes egentlige vilje afspejles. Delstaten Brandenburg fulgte denne anbefaling i august 2011.
(35)
Tyskland har fremført, at delstaten Brandenburg har handlet i overensstemmelse med markedsvilkårene, idet aftalen er blevet tilpasset i 2011. En tidligere intervention havde ikke været mulig, da eksisterende kontrakter skulle overholdes, og fordi aftalen kun kunne have været ændret af parterne i fællesskab.
(36)
Desuden gør Tyskland gældende, at aftalen hverken udgør statsstøtte, fordrejer konkurrencevilkårene eller påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
5. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
5.1. Spørgsmålet om statsstøtte
(37)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(38)
I forbindelse med kontrollen af, hvorvidt en forretningstransaktion mellem et statsligt organ og en økonomisk enhed udgør statsstøtte, skal der i henhold til Kommissionens faste praksis og som bekræftet af Domstolen ske inddragelse af princippet om en markedsøkonomisk investor. Ifølge dette princip skal staten, hvis den er aktiv på markedet som erhvervsdrivende, agere som en privat markedsdeltager, da der ellers ville kunne være tale om statsstøtte. Det er således udslagsgivende for, hvorvidt der foreligger statsstøtte, om en privat markedsdeltager havde handlet på samme måde i en lignende situation, dvs. om denne ville have solgt aktiver, varer eller tjenesteydelser til den samme pris (princippet om en markedsøkonomisk investor). I henhold hertil kan ikke-økonomiske betragtninger ikke retfærdiggøre godkendelsen af en lavere pris. Dette princip er gentagne gange blevet anvendt af Kommissionen og til stadighed bekræftet af Domstolen. (8)
(39)
Derfor skal Kommissionen i den foreliggende sag vurdere, om en privat sælger ville have været parat til at indgå en aftale med en sammenlignelig løbetid, en sammenlignelig udgangsbasispris og en sammenlignelig prisjusteringsmekanisme.
(40)
Som nævnt i betragtning 11 og 12 fastsatte rammeaftalen med en løbetid på 15 år, at priserne skulle justeres årligt i overensstemmelse med udviklingen i industritræprisindekset, og at de tilsvarende justeringer til den fastsatte udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm skulle bæres ligeligt af staten og HoKaWe. Derudover indeholdt aftalen en formel til beregning af denne prisjustering.
Aftalens lange løbetid
(41)
Klageren har anført, at aftalens 15-årige løbetid ikke er i overensstemmelse med markedsvilkårene.
(42)
Kommissionen er imidlertid ikke i besiddelse af oplysninger, som berettiger til at hævde, at denne løbetid ikke skulle have været markedskonform. En 15-årig løbetid synes ganske vist lang, men en sælger kan sagtens binde sig til en enkelt kunde, hvis han på denne måde - som det er tilfældet i den pågældende aftale - kan være sikker på at kunne afsætte faste mængder af træ, som desuden i det mindste delvis ikke opfyldte de kvalitative krav til industritræ.
(43)
Derfor og i lyset af den planlagte fordeling af risikoen for prisudsving kan det ikke udelukkes, at en privat sælger ville have indgået en aftale med sammenlignelig løbetid.
Aftalt udgangsbasispris
(44)
På samme måde har Kommissionen ikke fundet andre tegn på, at udgangsbasisprisen på 15,50 EUR/rm ikke skulle have været i overensstemmelse med markedet.
(45)
Ifølge Tysklands oplysninger var der på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ingen etableret markedspris på energitræ. Derfor anvendte aftaleparterne prisen på industritræ som grundlag for rammeaftalen. På baggrund af en af klageren fremlagt oversigt over markedspriser på industritræ kan priser mellem 15,50 EUR/rm og 17,50 EUR/rm for 2004 og priser mellem 15,00 EUR/rm og 17,00 EUR/rm for 2005 anses for at være i overensstemmelse med markedet. Også set i lyset af den kendsgerning, at det drejede sig om en langsigtet aftale, forblev den aftalte udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm inden for rammerne af markedskonforme priser på industritræ.
(46)
Et notat fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning af 1. oktober 2003 viser desuden, at repræsentanterne for delstaten Brandenburg foreslog en udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm, hvorimod HoKaWe tilstræbte en pris på 15,00 EUR/rm. Parterne blev i sidste ende enige om den højeste pris, dvs. 15,50 EUR/rm.
(47)
Udgangsbasisprisen på 15,50 EUR/rm kan derfor betragtes som markedskonform. Da der ikke fandtes nogen markedspris, som kunne have været anvendt som sammenligningsgrundlag, og fordi de kvalitative krav til energitræ i det mindste ikke er højere end kravene til industritræ, blev det af delstaten Brandenburg fundet rimeligt at indgå en aftale, som med hensyn til prisen ville være baseret på prisen på industritræ (basisprisen). Den aftalte pris var resultatet af forhandlinger mellem parterne og lå under markedsprisintervallet for industritræ i delstaten Brandenburg. Den blev aftalt med kendskab til kvaliteten af det træ, der var til rådighed fra statsskoven i Brandenburg (9), og svarer derfor til den pris, som en privat sælger ville have anset for at være acceptabel for den trækvalitet, der skulle leveres.
Prisjustering
(48)
Som det er anført i betragtning 14, skal der i forbindelse med prisjusteringen sondres mellem prisjusteringsklausulen og de på grundlag af formelen faktisk foretagne prisjusteringer.
(49)
Kommissionen er ikke i besiddelse af oplysninger, som berettiger til at hævde, at prisjusteringsklausulen ikke skulle have været markedskonform. Som det er anført i betragtning 45 vedrørende udgangsbasisprisen, fandtes der ikke noget indeks over udviklingen i prisen på energitræ. Derfor var det rimeligt ikke kun at anvende prisen på industritræ som grundlag for udgangsbasisprisen, men også at aftale prisjusteringer, som forløber parallelt med prisindekset for industritræ.
(50)
Desuden var det fastsat i aftalens ordlyd, at risikoen for prisudsving skulle fordeles ligeligt mellem parterne. Da prisudviklingen på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ikke klart kunne forudses, resulterede denne mekanisme i, at begge parter ville fordele både risiko og en (potentiel) fortjeneste, hvilket også har kunnet være en fordel for delstaten Brandenburg. I betragtning af denne uvished kunne en privat sælger også have godkendt en sådan klausul. Denne klausul kan derfor anses for at være markedskonform.
(51)
Heraf følger, at prisjusteringsklausulen, som forudsatte en prisudvikling, der forløb parallelt med prisindekset for industritræ, og en ligelig fordeling af risikoen for prisudsving mellem parterne, var markedskonform, og at en fornuftig privat sælger havde indgået en sådan aftale.
(52)
Som allerede nævnt blev de faktiske prisjusteringer imidlertid foretaget på grundlag af formelen. Af nedenstående tabeloversigt fremgår, at de priser, der følger af anvendelsen af formelen, var væsentligt lavere end de priser, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen:
(EUR pr. rm)
Faktisk betalt pris (på grundlag af anvendelsen af formelen)
Pris ved anvendelse af prisjusteringsklausulen (10)
Gennemsnitspris for træ af enhver art i delstaten Brandenburg
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
Ikke oplyst
(53)
Tabellen viser også, at de på grundlag af formelen beregnede priser ikke kun var væsentligt lavere end de priser, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen, men også lå væsentligt under gennemsnitspriserne i delstaten Brandenburg.
(54)
Desuden kunne disse konsekvenser af formelen allerede forudses inden underskrivelsen af aftalen. Denne kendsgerning har særlig betydning, da det er nødvendigt med en forhåndsvurdering af aftalen med henblik på at fastslå, om en privat sælger på markedet ville have handlet på samme eller en sammenlignelig måde som delstaten Brandenburg. (11)
(55)
Som det fremgår af betragtning 16 og 18, var formelen fejlagtig og afspejlede ikke de i prisjusteringsklausulen fastlagte hensigter hos parterne. Disse hensigter kunne, hvilket også bekræftes af udtalelsen fra RAUE LLP, have været anskueliggjort matematisk ved hjælp af nedenstående formel:
(56)
I stedet for indeksetn fratrak aftaleparterne imidlertid et fast beløb. Fradraget af et fast beløb kan være berettiget i nogle tilfælde, men dette bør så i det mindste resultere i den aftalte udgangsbasispris for det år, i hvilket aftalen indgås. I det foreliggende tilfælde valgte parterne imidlertid fradraget således, at der allerede for underskrivelsesåret var tale om en pris, som lå væsentligt under den aftalte og markedskonforme udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm.
(57)
Følgelig var det på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen objektivt forudsigeligt, at formelen var fejlagtig og ikke førte til de i prisjusteringsklausulen aftalte priser.
(58)
I en sådan situation ville en privat sælger have anvendt en anden formel eller i det mindste arbejdet for en ændring af formelen, især da parterne i aftalens ordlyd havde fastlagt, at prisjusteringerne skulle ske i overensstemmelse med industritræprisindekset, og at risikoen for prisudsving skulle bæres ligeligt af staten og HoKaWe (som det kommer til udtryk i prisjusteringsklausulen).
(59)
Det skal bemærkes, at prisudviklingen inden for rammerne af aftalen ikke følger automatisk af en på forhånd ved hjælp af formelen fastlagt matematisk beregning. Som anført i betragtning 19 fremgår det snarere af de oplysninger, som Tyskland har fremlagt i løbet af den formelle undersøgelse, at formelen blev tilpasset flere gange i løbet af aftalens løbetid (12).
(60)
Som det klart fremgår af oversigten i betragtning 52, har disse forudsigelige negative konsekvenser af formelen faktisk indfundet sig, for den af HoKaWe betalte pris lå væsentligt under den pris, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen. Desuden var prisen væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ fra Brandenburgs statsskov, dvs. den pris, hvortil delstaten Brandenburg solgte træ til andre virksomheder (13).
(61)
Heraf følger, at staten var bekendt med, at anvendelsen af formelen ikke medførte den tilsigtede prisudvikling på grundlag af industritræprisindekset med tilsvarende fordeling af prisudsvingsrisikoen mellem parterne, og at denne kendsgerning blev accepteret.
Konklusion
(62)
Dermed kan det konkluderes, at prisjusteringsklausulen ganske vist havde medført priser under gennemsnitsprisen for delstaten Brandenburg, men at disse priser imidlertid havde været i overensstemmelse med markedsvilkårene. De var baseret på rimelige betragtninger og forhandlinger mellem de interesserede parter, således at det ikke kan udelukkes, at også en privat markedsdeltager ville have indgået en aftale på de samme eller sammenlignelige vilkår.
(63)
De af parterne faktisk foretagne prisjusteringer på grundlag af formelen afspejlede ikke disse markedskonforme vilkår og medførte priser, som var væsentligt lavere end de priser, der ville have været resultatet af anvendelsen af pristilpasningsklausulen (og i stigende grad væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ i delstaten Brandenburg).
(64)
Mens prisudviklingen på grundlag af prisjusteringsklausulen svarer til et fornuftigt forretningsmæssigt valg og afspejler en retfærdig fordeling af risikoen for prisudsving på aftaleparterne, var de priser, som fulgte af anvendelsen af formelen, væsentligt lavere og afspejlede ikke en sådan risikofordeling. I modsætning til i SA.19045 (eventuel støtte fra Bayern (Bayerns statsskovforvaltning) i form af langsigtede træleveringskontrakter med virksomheden Klausner) (14), hvor Kommissionen anså priser under markedsgennemsnittet for at være fri for statsstøtte, idet der var en overkapacitet på markedet, og fordi Freistaat Bayern prøvede at finde en langsigtet regelmæssig storaftager, har priser i den foreliggende sag, som ligger under de priser, der ville have været resultatet af prisjusteringsklausulen, ikke grundlag i de faktiske forhold. Den af parterne aftalte prisjusteringsklausul tog hensyn til aftalens langsigtede karakter og kvaliteten af det træ, der skulle sælges, og medførte allerede priser, som lå under gennemsnitsprisen i delstaten Brandenburg. Intet tyder på, at en privat markedsdeltager ville have accepteret endnu lavere priser.
(65)
Dette bekræftes af Tysklands påstand, hvoraf det fremgår, at prisjusteringsklausulen afspejlede parternes egentlige hensigter. Eftersom de to i betragtning 16 anførte juridiske udtalelser fra 2010 havde hentydet til en statsstøtteretlig relevans af aftalen på grundlag af anvendelsen af formelen, forhandlede delstaten Brandenburg sig i 2011 frem til en revideret aftale, hvorved den fejlagtige formel blev afskaffet. Delstaten Brandenburg forhandlede sig altså frem til en revideret aftale uden formel for at gennemføre parternes egentlige hensigter og sætte en stopper for de statsstøtteretlige betænkeligheder.
(66)
Heraf følger, at gennemførelsen af aftalen, navnlig prisjusteringerne på grundlag af formelen, ikke ville være blevet accepteret af en privat sælger og ikke er i overensstemmelse med markedsvilkårene.
(67)
Tyskland gjorde gældende, at regeringen i Brandenburg først i forbindelse med en reorganisering af skovforvaltningen i 2009 havde fået kendskab til, at de priser, som HoKaWe faktisk havde betalt, ikke svarede til den medprisjusteringsklausulen påtænkte prisudvikling, men derimod lå væsentligt lavere end de priser, som andre virksomheder skulle give for træleverancer. Med hensyn hertil har delstaten Brandenburg handlet i overensstemmelse med markedsvilkårene, idet den bestilte de to i betragtning 16 nævnte udtalelser og derefter genforhandlede aftalen, hvilket førte til en aftaleændring i 2011.
(68)
Disse argumenter kan ikke stå for en nærmere undersøgelse. For det første, som det fremgår af betragtning 54 til 57, kunne konsekvenserne af formelen allerede forudsiges på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen. For det andet ville en privat sælger på markedet, som tilstræber gennemførelsen af den aftalte løsning i form af prisjusteringsklausulen og i overensstemmelse hermed overvåger prisjusteringerne nøje, omgående have krævet en genforhandling af prisen. Som nævnt i betragtning 65 bekræfter delstaten Brandenburgs vellykkede genforhandling af aftalen snarere, at formelen ikke afspejler parternes egentlige hensigter (som fastlagt i prisjusteringsklausulen). Den viser også, at HoKaWe ikke kunne modsætte sig at afskaffe formelen.
(69)
Heraf følger, at HoKaWe fik en økonomisk fordel i perioden fra aftalens ikrafttrædelsesdato (den 1.6.2006), til kontrakten blev ændret (den 30.6.2011).
(70)
Også alle andre kriterier for eksistensen af statsstøtte er opfyldt i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. Fordelen var selektiv, da aftalen udtrykkeligt begunstigede en bestemt virksomhed. Fordelen blev givet af myndighederne i en medlemsstat, nemlig delstaten Brandenburg. Den gennemsnitlige træmængde, som blev solgt til HoKaWe i henhold til vilkårene i aftalen, var betydelig. Leveringen af træ på gunstige vilkår forbedrede modtagerens markedsposition i forhold til konkurrenterne og virkede dermed konkurrencefordrejende. På træmarkedet konkurrerer virksomhederne med virksomheder fra andre medlemsstater. Ganske vist vedrørte leveringsaftalen kun træ fra skove i en omkreds af 70 km fra Eberswalde, men Eberswalde ligger meget tæt på grænsen til Polen (30 km). Følgelig påvirker støtten også samhandelen mellem medlemsstaterne. Derfor kan det konkluderes, at gennemførelsen af aftalen, som førte til, at de betalte priser var baseret på formelen, udgjorde statsstøtte.
(71)
Den nævnte ændring af aftalen, som trådte i kraft den 1. juli 2011, skal betragtes som foranstaltningens afslutning. I overensstemmelse med ændringen skulle prisjusteringer fra den 1. juli 2011 ske i henhold til prisjusteringsklausulen, således at parternes oprindelige hensigter blev bekræftet og gennemført korrekt. Aftalen er i sin reviderede form markedskonform, hvorfor Kommissionen har konkluderet, at HoKaWe efter den 30. juni 2011 ikke længere fik nogen økonomisk fordel af betalinger inden for rammerne af aftalen.
5.2. Forenelighed med det indre marked
(72)
Et retsgrundlag for støttens forenelighed findes hverken godtgjort eller er i øvrigt gjort gældende af Tyskland. Den fordel for HoKaWe, som opnås ved gennemførelsen af aftalen i perioden fra juni 2006 til juni 2011, udgør derfor statsstøtte, som ikke er forenelig med det indre marked.
5.3. Beregning af støtteelementet
(73)
Som forklaret under betragtning 49 til 51 kan prisjusteringsklausulen anses for at være i overensstemmelse med markedsvilkårene. Derfor består støtteelementet ifølge Kommissionens opfattelse af forskellen mellem den pris, som skulle have været betalt i henhold til prisjusteringsklausulen, og den på basis af formelen faktisk betalte pris (15).
a)
Faktisk betalt pris
(EUR pr. rm) (16)
b)
Pris i henhold til prisjusteringsklausulen
(EUR pr. rm)
c)
Forskel mellem a) og b) (16)
d)
Faktisk leveret mængde træ
(rm)
e)
Støtteelement: c) × d)
(EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
I alt
2 406 415
(74)
Den tildelte støtte til HoKaWe beløber sig dermed til 2 406 415 EUR.
6. TILBAGESØGNING
(75)
Hvis Kommissionen har konstateret, at en støtte er uforenelig med det indre marked, er den i henhold til TEUF og Domstolens faste retspraksis bemyndiget til at afgøre, at den pågældende medlemsstat skal ophæve eller ændre den (17). Det er også Domstolens faste retspraksis, at formålet med en stats forpligtelse til at afskaffe en støtte, som ved en afgørelse truffet af Kommissionen betragtes som uforenelig med det indre marked, er at genoprette den oprindelige situation (18). Domstolen har i den forbindelse slået fast, at dette mål er nået, når modtageren har tilbagebetalt de beløb, der blev ydet i form af ulovlig støtte, og dermed mister den fordel, vedkommende havde i forhold til sine konkurrenter på markedet, og situationen forud for støtten er genoprettet (19).
(76)
I overensstemmelse med retspraksis fastsættes følgende i artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (20): »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren […].«
(77)
Eftersom foranstaltningen i strid med artikel 108 i TEUF ikke blev anmeldt til Kommissionen og dermed udgør ulovlig og uforenelig støtte, skal støtten tilbagebetales for at genoprette markedssituationen fra før ydelsen af støtten. Tilbagesøgningen bør derfor finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede en fordel, dvs. perioden mellem det tidspunkt, hvor støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og frem til tilbagebetalingen. De beløb, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor de blev udbetalt til støttemodtageren, og frem til tilbagebetalingen.
7. KONKLUSION
(78)
Gennemførelsen af rammeaftalen mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe fra dens undertegnelse (den 1.6.2006) til ændringen heraf (den 30.6.2011) omfattede statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked. Følgelig skal støtten inklusive inddrivelsesrenter kræves tilbagebetalt af HoKaWe -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte på 2 406 415 EUR, som Tyskland ulovligt har ydet HoKaWe Eberswalde GmbH i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
1. Tyskland kræver den i artikel 1 omhandlede støtte tilbagebetalt af støttemodtageren.
2. Til det beløb, der skal tilbagesøges, lægges renter regnet fra det tidspunkt, hvor støtten blev stillet til støttemodtagerens rådighed, og indtil tilbagebetaling er sket.
3. Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (21) og Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (22)om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.
Artikel 3
1. Den i artikel 1 nævnte støtte tilbagesøges omgående.
2. Tyskland sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.
Artikel 4
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Tyskland følgende oplysninger til Kommissionen:
a)
det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale
b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet eller planlagt, for at efterkomme denne afgørelse
c)
dokumentation for, at støttemodtagerne har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Tyskland underretter Kommissionen om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 1 nævnte støtte er fuldt tilbagebetalt. Efter anmodning fra Kommissionen fremsender Tyskland omgående oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet eller planlagt for at efterkomme afgørelsen. Desuden fremsender Tyskland udførlige oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Bruxelles, den 6.november 2013.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2013
o opatřeních přijatých Německem ve prospěch společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(oznámeno pod číslem C(2013) 7058)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/206/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na jejich stanoviska,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Dne 30. dubna 2012 byla Komisi doručena stížnost dřevozpracujícího podniku s provozovnou ve spolkové zemi Braniborsko, podle níž představuje rámcová dohoda mezi zemí Braniborsko a společností HoKaWe Eberswalde GmbH (dále jen ”HoKaWe”) s dobou trvání 15 let státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
(2)
Dne 11. května 2012 předala Komise Německu stížnost v nedůvěrném znění a požádala o další informace. Dopisem ze dne 6. června 2012 zaujalo Německo ke stížnosti stanovisko a předalo požadované informace.
(3)
Dne 27. srpna 2012 postoupila Komise stěžovateli tuto odpověď v nedůvěrném znění a požádala o sdělení, zda si stěžovatel v této záležitosti přeje další postup. Stěžovatel sdělil dne 4. září 2012, že žádost zpět nevezme.
(4)
Komise dopisem ze dne 19. prosince 2013 Německo vyrozuměla o svém rozhodnutí zahájit ve vztahu k podpoře formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k opatření zaujaly stanovisko.
(6)
Německo dopisem ze dne 28. února 2013 zaujalo k rozhodnutí stanovisko. Komisi byla dále dne 30. dubna 2013 doručena stanoviska dvou zúčastněných stran a dne 3. května 2013 stanovisko stěžovatele.
(7)
Dne 17. května 2013 byla Německu předána tato stanoviska v nedůvěrném znění. Německo k tomu dne 11. června 2013 zaujalo stanovisko a toto stanovisko doplnilo dopisem ze dne 13. června 2013.
(8)
Dopisy ze dne 2. srpna 2013, 17. září 2013 a 23. září 2013 předala Komise Německu další žádosti o informace, jež Německo zodpovědělo dopisy ze dne 15. srpna 2013, 20. září 2013 a 1. října 2013.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(9)
Společnost HoKaWe je společnost s ručením omezeným (GmbH), která provozuje elektrárnu na dřevní biomasu v Eberswalde (Braniborsko). Elektrárna byla postavena v roce 2005 a činnost zahájila v roce 2006. V červnu 2011 zahájil Amtsgericht (okresní soud) ve Frankfurtu nad Odrou vůči společnosti HoKaWe úpadkové řízení. Podnik však doposud svou ekonomickou činnost neukončil.
(10)
Okres Barnim měl zájem získat aktiva HoKaWe s cílem pokračovat v provozu; v květnu 2012 byla přijata smlouva o prodeji aktiv HoKaWe na shromáždění věřitelů a o prodeji byl pořízen notářský zápis. Protože Spolková země Braniborsko nesouhlasila s převodem rámcové dohody o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů (rámcová dohoda je předmětem tohoto rozhodnutí) na nového vlastníka, okres od kupní smlouvy odstoupil.
2.2 Popis opatření
(11)
V červnu 2005 uzavřely spolková země Braniborsko a HoKaWe rámcovou dohodu o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů. V této dohodě byly stanoveny dodací podmínky a dodávaná množství pro dodávky dřeva (3) společnosti HoKaWe na období 15 let (1. června 2006 až 1. června 2021). Přislíbeno bylo 150 000 kubických metrů dřeva ročně ze spádové oblasti (přepravní rádius maximálně 70 km) elektrárny v Eberswalde.
(12)
V dohodě byla na rok 2004 stanovena výchozí základní cena 15,50 EUR/m3. Ve znění dohody byla dále stanovena roční cenová přizpůsobení, jež měla být dohodnuta mezi stranami na základě vývoje cenového indexu pro průmyslové dřevo Spolkového statistického úřadu (4); změny ceny dřeva oproti základní ceně by měli nést z 50 % kupující a z 50 % prodávající (dále jen „doložka o cenovém přizpůsobení“).
(13)
Pro výpočet odpovídajícího cenového přizpůsobení obsahovala nicméně dohoda následující vzorec (dále jen „vzorec cenového přizpůsobení“ nebo „vzorec“):
(14)
Musí se tudíž rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení podle znění dohody a vzorcem cenového přizpůsobení.
(15)
Podle Německa vyjadřuje úmysl stran doložka o cenovém přizpůsobení. To je podpořeno interním záznamem braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 ke schůzce mezi zástupci spolkové země Braniborsko a zástupci HoKaWe, z něhož jasně vyplývá, že cenové přizpůsobení, o které strany usilovaly v průběhu jednání, odpovídá doložce o cenovém přizpůsobení. Dále je to podpořeno záznamem braniborského ministerstva pro hospodářství a evropské záležitosti ze dne 5. ledna 2011, v němž se doporučuje přizpůsobit resp. vykládat rámcovou dohodu tak, aby se dodržovalo její znění, což by reflektovalo opravdové úmysly stran.
(16)
Pokud jde o vzorec, ten byl chybný, jak potvrzuje Německo a jak je potvrzeno ve dvou odborných posudcích vypracovaných pro spolkovou zemi Braniborsko (5) v roce 2010, a nevedl k výsledku, který by odpovídal úmyslu stran vyjádřenému v doložce o cenovém přizpůsobení.
(17)
Po vstupu dohody v platnost byla cena přizpůsobována na základě vzorce. V rozporu s úmysly vyjádřenými ve znění dohody neodpovídala cenová přizpůsobení vypočítaná podle vzorce skutečnému vývoji cenového indexu průmyslového dřeva, ale ležela výrazně pod úrovní průměrné ceny za dřevo z braniborských zemských lesů. Kromě toho vzorec nevedl k rovnoměrnému rozložení rizika cenových výkyvů mezi spolkovou zemi a společnost HoKaWe, o které usilovaly obě strany.
(18)
Důvodem je, jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění chybná povaha vzorce, který úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení neodrážel matematicky přesně (6).
(19)
Z dopisu Německa ze dne 28. února 2013 nadto vyplývá, že ohledně parametrů pro výpočet cenového přizpůsobení podle vzorce strany během doby trvání dohody vícekrát uplatnily své volné uvážení (7). Německo informovalo Komisi, že důvody k tomu už ze spisů nelze vyčíst.
(20)
Oba posudky vypracované pro spolkovou zemi Braniborsko v roce 2010 (srov. 16. bod odůvodnění) poukazují u dohody na možnou relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře a doporučují, aby se dohoda přizpůsobila změnou vzorce. Po jednáních mezi společností HoKaWe a spolkovou zemí Braniborsko podepsaly tudíž strany dne 26. srpna 2011 pozměněné znění dohody, které vstoupilo v platnost dne 1. července 2011. Pozměněné znění odstranilo obtíže popsané ve 12. až 19. bodě odůvodnění, přičemž se stanovilo, že od 1. července 2011 se ceny mají přizpůsobovat v souladu s doložkou o cenovém přizpůsobení, tudíž podle původních úmyslů stran. Od uvedeného dne už proto vzorec nebyl součástí dohody, a tudíž se již nemohl používat.
(21)
Spolková země Braniborsko se dále rozhodla, že s budoucími investory, kteří přebírají aktiva HoKaWe, již v dohodě nebude pokračovat.
2.3 Důvody zahájení řízení
(22)
Dne 19. prosince 2012 rozhodla Komise, že zahájí formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(23)
Ve svém rozhodnutí Komise zastávala předběžný názor, že provádění rámcové dohody mezi Spolkovou zemí Braniborsko a HoKaWe obsahuje prvek státní podpory.
(24)
Komise vznesla otázku, zda by soukromý prodejce předem akceptoval na trhu takovou odměnu, jež vyplývá z použití popsaného vzorce cenového přizpůsobení.
(25)
Komise dále vážně zpochybnila dokonce i pro případ, že by si smluvní strany nebyly vědomy chybné povahy vzorce, že během výkonu dohody jednalo Německo v souladu s tržními podmínkami. Důvodem byl vývoj ceny dřeva prodaného v rámci dohody, neboť cena vypočítaná podle vzorce byla mnohem nižší než průměrná cena dřeva ve spolkové zemi Braniborsko. Obezřetný soukromý prodávající by v podobné situaci neprodleně využil všechny možnosti, aby metodu přizpůsobení ceny změnil. Německo však až do roku 2011 dále vycházelo z daného vzorce.
(26)
Tyto úvahy vedly Komisi k předběžnému závěru, že za období od vstupu dohody v platnost (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) nelze vyloučit zvýhodnění společnosti HoKaWe a tudíž existenci státní podpory. Vzhledem k tomu, že právní základ slučitelnosti podpory není zřejmý a ani nebyl Německem uplatněn, Komise nadto pochybovala o tom, že dané opatření lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(27)
V průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise připomínky od stěžovatele a dvě připomínky od jiných zúčastněných stran.
(28)
Stěžovatel předložil interní záznamy braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování z prosince 2003 a března 2004. Podle stěžovatele tyto záznamy ukazují, že již před uzavřením dohody existovaly obavy ohledně řady aspektů dohody: Tak bylo v záznamu z prosince 2003 ve vztahu k tehdejším dopadům dohody konstatováno, že dohoda by již za rok 2004 vedla k ceně, která by byla podstatně nižší než tehdejší úroveň ceny průmyslového dřeva. Podobně bylo v interním záznamu z března 2004 poukázáno na to, že metoda přizpůsobení ceny by vedla k nepřiměřeným cenovým ústupkům spolkové země Braniborsko; z toho důvodu bylo výslovně doporučeno, aby se dohoda přehodnotila resp. v některých bodech sjednala znovu.
(29)
Stěžovatel tvrdil, že žádný soukromý prodejce by za takové situace takovou dohodu neuzavřel a že soukromý prodejce by neprodleně přijal opatření, jakmile bylo zřejmé, že ceny byly nižší než tržní ceny, a nevyčkával by pět let. Stěžovatel dále v souvislosti s cenovým přizpůsobením uvedl, že dohodnuté ceny neodrážely skutečný vývoj na trhu se dřevem, ale vytvářely společnosti HoKaWe nepatřičnou výhodu. Výši podpory poskytované od roku 2006 do roku 2011 odhaduje stěžovatel na 7,3 milionu EUR (tento odhad je založen na průměrné ceně dřeva dohodnuté mezi stěžovatelem a ostatními dodavateli).
(30)
Komise mimoto obdržela připomínky od dvou dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko. Podle těchto podniků se podstatná část dřeva z braniborských zemských lesů v důsledku dlouhodobé dohody vůbec nejprve nedostala na regionální trh se dřevem, což mělo vést k nepatřičnému narušení hospodářské soutěže a k existenčnímu ohrožení malých dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko.
4. VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
(31)
Německo trvalo na svém názoru, že rámcová dohoda byla v souladu s tržními podmínkami, a proto neobsahovala podporu.
(32)
Podle informací poskytnutých Německem neexistoval k datu podpisu dohody trh se dřevem určeným k výrobě energie (dále jen „palivové (energetické) dřevo“); proto se měly strany dohodnout, že cena, kterou měla uhradit společnost HoKaWe, by se měla orientovat podle ceny průmyslového dřeva, a cenová přizpůsobení by se měla orientovat podle cenového indexu pro průmyslové dřevo. Německo dále uvedlo, že znění dohody odráželo zamýšlenou metodu cenového přizpůsobení, avšak zároveň přiznalo, že výsledky dosažené vzorcem nebyly v souladu se zamýšleným rozdělením rizika cenových výkyvů mezi obě strany.
(33)
Německo tudíž argumentovalo, že výchozí základní cena a doložka o cenovém přizpůsobení, které byly stanoveny ve znění dohody, tj. cenová přizpůsobení na základě cenového indexu pro průmyslové dřevo v Německu a rovnoměrné rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, je třeba v okamžiku podpisu dohody považovat za odpovídající tržním podmínkám.
(34)
Podle Německa zjistila správa braniborských zemských lesů až při reorganizaci v lednu 2009, že použití vzorce vedlo k tomu, že společnost HoKaWe platila nižší ceny než ostatní podniky. V důsledku toho zadaly příslušné braniborské orgány v roce 2010 u kanceláře RAUE LLP odborný posudek dohody a rovněž provedly interní právní analýzu dohody. Z obou odborných posudků vyplynula možná relevance uplatnění předpisů o státní podpoře na ustanovení dohody. Dále prý ministerstvo pro hospodářství a evropské záležitosti dospělo v záznamu ze dne 5. ledna 2011 k závěru, že doložka o cenovém přizpůsobení sice odpovídá tržním podmínkám, avšak cenové přizpůsobení podle vzorce představuje státní podporu; dohodu je prý tudíž třeba změnit tak, aby vzorec po změně odrážel skutečnou vůli stran. Spolková země Braniborsko tomuto doporučení v srpnu 2011 vyhověla.
(35)
Německo argumentuje tím, Spolková země Braniborsko jednala v souladu s tržními podmínkami tím, že dohoda byla v roce 2011 přizpůsobena; dřívější zásah prý nebyl možný, neboť bylo třeba dodržovat stávající smlouvy a dohodu bylo možno změnit pouze na základě vzájemné shody stran.
(36)
Německo se dále dovolává toho, že dohoda nepředstavuje státní podporu ani nenarušuje hospodářskou soutěž nebo obchod mezi členskými státy.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ Z HLEDISKA USTANOVENÍ O PODPOŘE
5.1 Existence podpory
(37)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(38)
Aby bylo možno zjistit, zda obchodní transakce mezi veřejným orgánem a ekonomickou jednotkou představuje podporu, je podle zavedené praxe Komise, jak je potvrzeno Soudním dvorem, třeba uplatnit zásadu investora v tržním hospodářství. Podle této zásady musí stát, když působí na trhu jako obchodní podnikatel, jednat jako soukromý hospodářský subjekt, jinak by mohlo docházet ke státní podpoře. Rozhodující pro existenci podpory je tedy, zda by se soukromý hospodářský subjekt v podobné situaci choval stejně, tj. zda by aktiva, zboží nebo služby prodal za stejnou cenu (zásada prodejce v rámci tržního hospodářství). Podle toho nejsou nehospodářské ohledy přípustné jako důvod pro schválení nižší ceny. Tuto zásadu opakovaně použila Komise a pokaždé ji potvrdil Soudní dvůr (8).
(39)
Proto v dané věci musí Komise vyjasnit, zda by soukromý prodejce byl ochoten uzavřít dohodu na srovnatelnou dobu trvání, se srovnatelnou výchozí základní cenou a srovnatelným mechanismem cenového přizpůsobení.
(40)
Jak je uvedeno v 11. a 12. bodě odůvodnění, rámcová dohoda stanovila na dobu 15 let, že ceny se mají každoročně přizpůsobovat v souladu s vývojem cenového indexu pro průmyslové dřevo a odpovídající změny oproti stanovené výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe. Dohoda nadto obsahovala vzorec pro výpočet tohoto cenového přizpůsobení.
Dlouhá doba trvání dohody
(41)
Stěžovatel uvádí, doba trvání dohody v délce 15 let neodpovídá běžné tržní praxi.
(42)
Komise však nemá žádné důkazy, které by opravňovaly k závěru, že tato doba trvání není v souladu s trhem. Patnáctiletá doba trvání se sice jeví poměrně dlouhou, avšak prodejce se přesto může zcela vázat na jednoho odběratele, pokud si takto jak je tomu v předmětné dohodě může být jist odbytem stejných objemů dřeva, které nadto minimálně zčásti nesplňovalo kvalitativní požadavky na průmyslové dřevo.
(43)
Z tohoto důvodu a s ohledem plánované rozložení rizika cenových výkyvů nelze vyloučit, že by soukromý prodejce uzavřel dohodu se srovnatelnou dobou trvání.
Sjednaná výchozí základní cena
(44)
Podobně ani k výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 nemá Komise žádné náznaky, že by tato cena nebyla v souladu s trhem.
(45)
Jak uvedlo Německo, v okamžiku podpisu dohody neexistovala zavedená tržní cena pro palivové (energetické) dřevo. Z tohoto důvodu použily strany dohody jako základ pro rámcovou dohodu dřevo průmyslové. Podle přehledu tržních cen průmyslového dřeva, který předložil stěžovatel, lze pro rok 2004 považovat za odpovídající tržním podmínkám ceny mezi 15,50 EUR/m3 a 17,50 EUR/m3 a pro rok 2005 ceny mezi 15,00 EUR/m3 a 17,00 EUR/m3. Rovněž vzhledem ke skutečnosti, že se jedná se o dlouhodobou dohodu, zůstala dohodnutá výchozí základní cena ve výši 15,50 EUR/m3 v rámci cen odpovídajících trhu s průmyslovým dřevem.
(46)
Záznam braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 dále ukazuje, že zástupci spolkové země Braniborsko během jednání navrhovali výchozí základní cenu ve výši 15,50 EUR/m3, naproti tomu společnost HoKaWe usilovala o cenu 15,00 EUR/m3. Strany se nakonec dohodly na vyšší ceně, tj. na 15,50 EUR/m3.
(47)
Výchozí základní cenu 15,50 EUR/m3 tudíž lze považovat za odpovídající tržním podmínkám. Jelikož neexistovala žádná tržní cena, které by se mohla použít pro účely srovnání, a kvalitativní požadavky na palivové (energetické) dřevo přinejmenším nejsou vyšší než na průmyslové dřevo, bylo ze strany spolkové země Braniborsko obhajitelné uzavřít dohodu, podle níž bude cena založena na ceně průmyslového dřeva (základní cena). Dohodnutá cena byla výsledkem jednání stran a ležela v rozmezí tržní ceny pro průmyslové dřevo ve spolkové zemi Braniborsko. Byla dohodnuta při znalosti kvality dřeva, které bylo k dispozici z braniborských zemských lesů (9), a odpovídá tedy ceně, kterou by soukromý prodávající považoval za přijatelnou u dodávek dřeva dané kvality.
Cenové přizpůsobení
(48)
Pokud jde o cenové přizpůsobení, je třeba, jak je vysvětleno ve 14. bodě odůvodnění, rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení a skutečně provedenými cenovými přizpůsobeními provedenými na základě vzorce.
(49)
Komise nemá žádné důkazy o tom, že by doložka o cenovém přizpůsobení nebyla v souladu s trhem. Podle výkladů k výchozí základní ceně ve 45. bodě odůvodnění neexistoval žádný index pro vývoj cen palivového (energetického) dřeva. Bylo tedy obhajitelné, že se nejenom použila cena průmyslového dřeva jakožto základ pro výchozí základní cenu, nýbrž dohodla se také cenová přizpůsobení sledující cenový index pro průmyslové dřevo.
(50)
Ve znění dohody bylo navíc stanoveno rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany. Protože v době podpisu této dohody nebyl cenový vývoj jednoznačně předvídatelný, došlo v důsledku tohoto mechanismu k tomu, že obě strany sdílely jak riziko, tak i (potenciální) zisky, což mohlo mít rovněž příznivý dopad na spolkovou zemi Braniborsko. S ohledem na tuto nejistotu by s takovou doložkou mohl souhlasit i soukromý prodávající. Tuto doložku je tudíž třeba považovat za doložku, která je v souladu s trhem.
(51)
Z toho plyne, že doložka o cenovém přizpůsobení, která stanovila vývoj ceny souběžně s cenovým indexem pro průmyslové dřevo a rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany, byla v souladu s trhem a obezřetný soukromý prodávající by býval takovou dohodu uzavřel.
(52)
Jak již bylo uvedeno, prováděla se skutečná cenová přizpůsobení na základě vzorce. Z následující souhrnné tabulky vyplývá, že ceny vyplývající z uplatňování vzorce byly zřetelně nižší než ceny, které by bývaly vyplynuly z použití doložky o cenovém přizpůsobení:
(v EUR/m3)
Cena skutečně zaplacená (na základě použití vzorce)
Cena vyplývající z doložky o cenové m přizpůsobení (10)
Průměrná cena u dřeva všeho druhu ve spolkové zemi Braniborsko
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
neuvedeno
(53)
Tabulka také ukazuje, že ceny vypočtené podle vzorce nejen byly podstatně nižší než ceny, které by byly vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení, ale také podstatně nižší než průměrné ceny ve spolkové zemi Braniborsko.
(54)
Tyto dopady vzorce byly nadto předvídatelné již před podpisem dohody. Tato skutečnost je obzvláště významná, neboť k vyjasnění toho, zda by soukromý prodávající na trhu býval jednal stejně nebo podobně jako spolková země Braniborsko, je třeba vyhodnocení dohody provedené předem (11).
(55)
Jak je uvedeno v 16. a 18. bodě odůvodnění, byl vzorec chybné povahy a neodrážel úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení. Tyto úmysly se, jak také potvrdil odborný posudek kanceláře RAUE LLP, bývaly daly matematicky vyjádřit následujícím vzorcem:
(56)
Namísto indexun však strany odečetly pevnou částku. Odečtení pevné částky může být sice za určitých okolností opodstatněné, ale mělo by alespoň ve výsledku vést k dohodnuté výchozí základní ceně za rok, ve kterém se dohoda uzavírá. V daném případě si ale strany zvolily odečet tak, že z něj již za rok podpisu dohody vyplynula cena, která byla zřetelně nižší než dohodnutá, tržním podmínkám odpovídající výchozí základní cena 15,50 EUR/m3.
(57)
V důsledku toho se v době podpisu dohody dalo objektivně předpokládat, že vzorec je chybné povahy a nevede k cenám dohodnutým v doložce o cenovém přizpůsobení.
(58)
V takové situaci by býval soukromý prodávající použil jiný vzorec nebo by se alespoň zasazoval za změnu vzorce, zvlášť když strany ve znění dohody stanovily, že k cenovým přizpůsobením musí docházet podle indexu průmyslového dřeva a že riziko cenových výkyvů ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe (jak je vyjádřeno v doložce o cenovém přizpůsobení).
(59)
Je třeba poznamenat, že vývoj cen v rámci dohody nevyplynul zcela automaticky z matematického výpočtu stanoveného předem podle vzorce. Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, vyplývá z informací poskytnutých během formálního vyšetřovacího řízení Německem, že během doby trvání dohody byl vzorec několikrát přizpůsoben (12).
(60)
Jak jasně vyplývá z přehledu v 52. bodě odůvodnění, tyto předvídatelné negativní dopady vzorce skutečně nastaly, neboť cena zaplacená společností HoKaWe byla zřetelně nižší než cena, která by byla vyplývala z doložky o cenovém přizpůsobení. Cena byla nadto zřetelně nižší než průměrná cena za dřevo z braniborských zemských lesů, tj. než cena, za kterou spolková země Braniborsko prodávala dřevo jiným podnikům (13).
(61)
Z toho vyplývá, že státu bylo známo, že použití vzorce nevedlo k zamýšlenému vývoji cen na základě indexu průmyslového dřeva s odpovídajícím rozložením rizika cenových výkyvů na obě strany, a že tato skutečnost byla akceptována.
Závěr
(62)
Je tudíž přípustný závěr, že doložka o cenovém přizpůsobení by sice pro spolkovou zemi Braniborsko vedla k cenám nižším, než byla cena průměrná, ale tyto ceny by byly přesto v souladu s trhem. Byly založeny na obhajitelných úvahách a jednáních mezi zúčastněnými stranami, takže nelze vyloučit, že i soukromý hospodářský subjekt by uzavřel dohodu za stejných či srovnatelných podmínek.
(63)
Cenová přizpůsobení, která strany skutečně prováděly na základě vzorce, naproti tomu neodrážela takové podmínky odpovídající trhu a vedla k cenám, které byly zřetelně nižší než ceny, které by vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení (a ve zvýšené míře byly zřetelně nižší než průměrná cena pro dřevo ve spolkové zemi Braniborsko).
(64)
Zatímco vývoj ceny na základě doložky o cenovém přizpůsobení odpovídá rozumnému podnikatelskému rozhodnutí a odráží spravedlivé rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, byly ceny vyplývající z uplatňování vzorce zřetelně nižší a neodrážely nadto takovéto rozložení rizika. Na rozdíl od věci SA. 19045 (údajná státní podpora Bavorska (Bayerische Staatsforstverwaltung) ve formě dlouhodobých smluv o dodávkách dřeva s podnikem Klausner) (14), kde Komise považovala za prosté podpory ceny pod tržním průměrem, neboť na trhu byly nadbytečné kapacity a svobodný stát Bavorsko usiloval o získání dlouhodobého pravidelného velkoodběratele, nejsou v dané věci ceny nižší než ceny, jež by bývaly vyplývaly z doložky o cenovém přizpůsobení, opodstatněné skutkovým stavem. Doložka o cenovém přizpůsobení dohodnutá stranami zohledňovala dlouhodobou povahu dohody a kvalitu dřeva, které se prodávalo, a vedla již k cenám nižší, než byla průměrná cena ve spolkové zemi Braniborsko. Nic nenasvědčuje tomu, že soukromý hospodářský subjekt by býval souhlasil s cenami ještě nižšími.
(65)
To je potvrzeno rovněž podáním Německa, z něhož vyplývá, že doložka o cenovém přizpůsobení odrážela skutečné úmysly stran. Poté, co dva právní posudky z roku 2010 uvedené v 16. bodu odůvodnění poukázaly na relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře na dohodu v důsledku používání vzorce, sjednala spolková země Braniborsko roku 2011 změnu dohody, kterou byl chybný vzorec zrušen. Spolková země Braniborsko sjednala tudíž změnu této dohody bez vzorce, aby se prosadily skutečné úmysly stran a aby se ukončily obavy z relevantnosti uplatnění předpisů o státní podpoře.
(66)
Z toho vyplývá, že provádění dohody, zejména cenová přizpůsobení pomocí vzorce, by soukromý prodávající býval neakceptoval a není v souladu s trhem.
(67)
Německo argumentovalo tím, že braniborská vláda se až v průběhu reorganizace lesní správy v roce 2009 poprvé dozvěděla, že ceny, které společnost HoKaWe skutečně platila, neodpovídaly zamýšlenému vývoji cen podle doložky o cenovém přizpůsobení, nýbrž byly zřetelně nižší než ceny, za které dostávaly dodávky dřeva jiné podniky; spolková země Braniborsko tudíž jednala v souladu s tržními podmínkami, když zadala oba znalecké posudky uvedené v 16. bodě odůvodnění a potom sjednala dohodu znovu, což vedlo v roce 2011 ke změně dohody.
(68)
Tyto argumenty však při prošetření neobstály. Za prvé, jak je vysvětleno v 54. až 57. bodě odůvodnění, byly dopady vzorce předvídatelné již v okamžiku podpisu dohody. Za druhé by soukromý prodávající na trhu, který usiluje o provádění dohodnutého řešení ve formě doložky o cenovém přizpůsobení a v souladu s tím pečlivě sleduje cenová přizpůsobení, požadoval nové sjednání ceny neprodleně. Jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, potvrzuje úspěšné nové sjednání dohody ze strany spolkové země Braniborsko spíše to, že vzorec skutečné úmysly stran (jak jsou zachyceny v doložce o cenovém přizpůsobení) neodrážel. Ukazuje nadto, že se společnost HoKaWe nemohla vzepřít zrušení vzorce.
(69)
Z toho vyplývá, že pro společnost HoKaWe byla od okamžiku uzavření dohody (1. června 2006) a do její změny (30. června 2011) vytvářena hospodářská výhoda.
(70)
Rovněž veškerá ostatní kritéria existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou splněna. Výhoda byla selektivní, neboť dohoda výslovně zvýhodňovala určitý podnik. Výhoda byla poskytnuta orgány členského státu, totiž spolkovou zemí Braniborsko. Průměrné množství dřeva, které bylo podle dohody prodáno společnosti HoKaWe, bylo značné; dodávání dřeva za příznivých podmínek vylepšovalo tržní postavení příjemce ve srovnání s jeho konkurenty a narušovalo tak hospodářskou soutěž. Na trhu s dřevem jsou podniky v hospodářské soutěži s podniky z jiných členských států. Dohoda o dodávkách se sice vztahovala pouze na dřevo z lesů v okruhu 70 km od Eberswalde, avšak Eberswalde se nachází velmi blízko hranice s Polskem (30 km). V důsledku toho je podporou dotčen i obchod mezi členskými státy. Proto lze dojít k závěru, že provádění dohody, jež vedlo k tomu, že zaplacené ceny vycházely ze vzorce, představovalo státní podporu.
(71)
Uvedenou změnu dohody, která vstoupila v platnost dne 1. července 2011, je třeba považovat za ukončení opatření podpory. Podle změny muselo od 1. července 2011 docházet k cenovým přizpůsobením podle doložky o cenovém přizpůsobení, čímž se potvrdily a správně provedly původní záměry stran. Dohoda je ve změněné podobě v souladu s trhem, takže Komise dospěla k závěru, že společnosti HoKaWe po 30. červnu 2011 už platbami v rámci dohody nebyla poskytována hospodářská výhoda.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(72)
Právní základ pro slučitelnost podpory není zřejmý, ani se jej Německo nedovolávalo. Výhoda pro společnost HoKaWe, která vyplývá z provádění dohody v období od června 2006 do června 2011, tedy představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
5.3 Výpočet prvku podpory
(73)
Jak je uvedeno ve 43. až 51. bodě odůvodnění, lze doložku o cenovém přizpůsobení považovat za odpovídající tržním podmínkám. Proto podle názoru Komise sestává prvek podpory z rozdílu mezi cenou, která by bývala musela být zaplacena podle doložky o cenovém přizpůsobení, a cenou, která byla na základě vzorce skutečně zaplacena (15).
a)
Skutečně zaplacená cena
(v EUR/m3) (16)
b)
Cena podle doložky o cenovém přizpůsobení
(v EUR/m3)
c)
Rozdíl mezi a) a b) (16)
d)
Skutečně dodaný objem dřeva
(v m3)
e)
Prvek podpory: c) × d)
(v EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Celkem
2 406 415
(74)
Výše podpory, která byla poskytnuta společnosti HoKaWe, tudíž činí 2 406 415 EUR.
6. NAVRÁCENÍ PODPORY
(75)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora má Komise, pokud zjistila, že je určitá podpora neslučitelná s vnitřním trhem, pravomoc rozhodnout, že dotčený členský stát musí tuto podporu zrušit nebo změnit (17). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, slouží k obnovení dřívějšího stavu (18). V tomto směru Soudní dvůr rozhodl, že cíle bude dosaženo, jakmile příjemce podpory vrátí poskytnutou částku považovanou za protiprávní podporu a zřekne se tak výhody, které se těšil oproti svým konkurentům, a jakmile se obnoví situace panující před vyplacením podpory (19).
(76)
Podle judikatury je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (20) obsaženo toto: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […].“
(77)
Jelikož dotčené opatření v rozporu s článkem 108 SFEU nebylo oznámeno Komisi, a představuje tudíž protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, musí být k obnovení situace na trhu před poskytnutím této podpory tato podpora navrácena. Navrácení podpory by se tudíž mělo vztahovat na období, ve kterém příjemci výhody dosahoval, tj. na období mezi okamžikem, kdy byla příjemci podpora poskytnuta, a jejího skutečného navrácení; částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky až do data skutečného navrácení.
7. ZÁVĚR
(78)
Provádění rámcové dohody mezi spolkovou zemí Braniborsko a společností HoKaWe od jejího podpisu (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) zahrnovalo státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Tuto podporu včetně úroků z ní je třeba od společnosti HoKaWe získat zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 2 406 415 EUR, kterou protiprávně poskytlo Německo porušením čl. 108 odst. 3 SFEU společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby příjemce vrátil podporu uvedenou v článku 1.
2. Částka, která má být vrácena, je úročena od data, kdy byla podpora dána příjemci k dispozici, až do dne jejího skutečného vrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21) a nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (22), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se zajistí okamžitě a účinně.
2. Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Německo Komisi následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Německo informuje Komisi o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise Německo neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých, resp. plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí. Německo dále předloží podrobné údaje o částkách podpory a o úrocích, které příjemce dosud uhradil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 6. listopadu 2013.