KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1394/2014
af 20. oktober 2014
om fastsættelse af en udsmidsplan for visse pelagiske fiskerier i de sydvestlige farvande
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 6, og artikel 18, stk. 1 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1380/2013 tager sigte på gradvist at bringe udsmid til ophør i alle EU-fiskerier, ved at der indføres en forpligtelse til at lande arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger.
(2)
Ved artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 tillægges Kommissionen beføjelser til ved hjælp af delegerede retsakter at vedtage planer vedrørende udsmid for en periode på højst tre år på grundlag af fælles henstillinger, som medlemsstaterne udarbejder i samråd med de relevante rådgivende råd.
(3)
Belgien, Spanien, Frankrig, Nederlandene og Portugal har en direkte interesse i spørgsmål vedrørende fiskeriforvaltning i de sydvestlige farvande. Disse medlemsstater har efter høring af Det Rådgivende Råd for Pelagiske Bestande, Det Rådgivende Råd for det Åbne Hav/Højsøflåden og Det Rådgivende Råd for de Sydvestlige Farvande forelagt Kommissionen en fælles henstilling med specifikke foranstaltninger. Der er indhentet videnskabelige udtalelser fra de relevante videnskabelige organer. Foranstaltningerne i den fælles henstilling er i overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 og bør derfor i overensstemmelse med samme forordnings artikel 18, stk. 3, fastsættes i nærværende forordning.
(4)
Når det gælder de sydvestlige farvande kommer landingsforpligtelsen i henhold til artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1380/2013 til at gælde for alle fartøjer, der fisker efter små og store pelagiske arter, når der er tale om arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger, fra den 1. januar 2015.
(5)
I henhold til den fælles henstilling bør udsmidsplanen fra den 1. januar 2015 omfatte fiskeriet efter visse små og store pelagiske arter, nemlig fiskeriet efter hestemakrel, almindelig makrel, brisling, ansjos, hvid tun, blåhvilling og blå hestemakrel i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0.
(6)
Ifølge den fælles henstilling bør ansjos, hestemakrel, blå hestemakrel og almindelig makrel fanget i notfiskeri i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0 være undtaget fra landingsforpligtelsen, fordi der er tale om arter, som ifølge den videnskabelige dokumentation udviser en høj overlevelsesrate som omhandlet i artikel 15, stk. 4, litra b), i forordning (EU) nr. 1380/2013. Den fælles henstilling indeholder videnskabelig dokumentation til støtte for en høj overlevelsesrate, hvori der henvises til en bestemt videnskabelig undersøgelse af fisks overlevelsesrater i forbindelse med udslipning af fisk i notfiskeriet i EU's sydlige farvande. Overlevelsesraten afhænger ifølge undersøgelsen af, hvor længe fiskene har været samlet i noten, og hvor mange fisk der har været i noten samtidig, to faktorer, der typisk er begrænsede i disse fiskerier. Disse oplysninger er gennemgået af STECF (på komitéens andet plenarmøde i 2014). STECF har konkluderet, at forudsat at resultaterne af overlevelsesundersøgelsen er repræsentative for overlevelsesraterne i erhvervsfiskeriet, vil andelen af fisk, der overlever udslipning, være over 50 %. I artikel 19b, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 850/98 (2) nedlægges der forbud mod at lade makrel og sild slippe ud, før nettet er taget helt om bord på et fiskerfartøj med tab af døde eller døende fisk til følge. Undtagelsen anfægter ikke det gældende forbud, eftersom fiskene slippes ud på et tidspunkt i fangstarbejdet, hvor fiskene efterfølgende udviser en stor overlevelsesrate. En sådan undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(7)
Den fælles henstilling omfatter desuden fire de minimis-undtagelser fra landingsforpligtelsen for visse fiskerier og op til visse niveauer. Den dokumentation, som medlemsstaterne har indsendt, er gennemgået af STECF, som konkluderer, at den fælles henstilling er velbegrundet, når det gælder de højere omkostninger ved at håndtere uønskede fangster, idet begrundelsen i nogle tilfælde endog er understøttet af en kvalitativ vurdering af omkostningerne. I lyset af ovenstående og i mangel af videnskabelige oplysninger, der viser det modsatte, bør der fastsættes de minimis-undtagelser i overensstemmelse med procentsatserne i den fælles henstilling og på niveauer, som ikke overstiger dem, der er tilladt i henhold til artikel 15, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1380/2013.
(8)
De minimis-undtagelsen for blåhvilling (Micromesistius poutassou) på op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 af de samlede årlige fangster, der tages i pelagisk trawlfiskeri til industriformål efter nævnte bestand i ICES-underområde VIII med henblik på forarbejdning om bord til råvare til surimifremstilling, er begrundet i det faktum, at det ikke er muligt at øge selektiviteten i dette fiskeri, og at omkostningerne ved håndtering af de uønskede fangster er uforholdsmæssigt store. STECF konkluderer, at undtagelsen er velbegrundet. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(9)
De minimis-undtagelsen på op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 for hvid tun (Thunnus alalunga) af de samlede årlige fangster af hvid tun i det direkte fiskeri efter denne art med pelagisk partrawl (PTM) i ICES-underområde VIII er begrundet i de uforholdsmæssigt store omkostninger ved håndtering af uønskede fangster. Der er tale om omkostninger i forbindelse med oplagring og håndtering på havet og på land. STECF gør i sin vurdering opmærksom på, at der er risiko for highgrading. Undtagelsen anfægter dog ikke artikel 19a i forordning (EF) nr. 850/98. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(10)
De minimis-undtagelsen på op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2017 af de samlede årlige fangster i det pelagiske trawlfiskeri efter ansjos (Engraulis encrasicolus), almindelig makrel (Scomber scombrus) og hestemakrel (Trachurus spp.) i ICES-under område VIII er begrundet i den kendsgerning, at det er vanskeligt at øge selektiviteten i dette fiskeri. STECF konkluderer, at undtagelsen er velbegrundet, når det gælder almindelig makrel og hestemakrel, og nævner, at der er en vis risiko for highgrading, når det gælder ansjos. Undtagelsen anfægter dog ikke artikel 19a i forordning (EF) nr. 850/98. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(11)
Endelig er der foreslået en de minimis-undtagelse for notfiskeriet i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0 efter følgende arter: op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2017 af de samlede årlige fangster af hestemakrel (Trachurus spp.) og almindelig makrel (Scomber scombrus) og op til højst 2 % i 2015 og 2016 og 1 % i 2017 af de samlede årlige fangster af ansjos (Engraulis encrasicolus). STECF konkluderer, at denne undtagelse er underbygget af overbevisende argumenter, som viser, at det vil være vanskeligt at forbedre selektiviteten i dette fiskeri. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(12)
Endelig indeholder den fælles erklæring en bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse på 9 cm for to fiskerier efter ansjos med det formål at sikre beskyttelsen af ungfisk af denne art. STECF har vurderet denne foranstaltning og har konkluderet, at den ikke vil have nogen indvirkning på unge individer af denne art, at den vil øge den andel af fangsten, der kan anvendes til konsum uden at øge fiskeridødeligheden, og at den kan være en fordel, når det gælder kontrol og håndhævelse. Den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse i ansjosfiskeriet bør derfor fastsættes til 9 cm.
(13)
Eftersom foranstaltningerne i denne forordning har en direkte indvirkning på de økonomiske aktiviteter og planlægningen af EU-fiskerflådens fangstsæson, bør denne forordning træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen. For at overholde de frister, der er fastsat i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør den anvendes fra den 1. januar 2015. Denne forordning bør i overensstemmelse med nævnte forordnings artikel 15, stk. 6, højst anvendes i en periode på tre år -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes de nærmere bestemmelser for gennemførelsen fra den 1. januar 2015 af den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, i de sydvestlige farvande som defineret i nævnte forordnings artikel 4, stk. 2, litra d), i de fiskerier, der er anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Undtagelse begrundet i en høj overlevelsesrate
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 anvendes landingsforpligtelsen ikke på fangster af ansjos, hestemakrel, blå hestemakrel og almindelig makrel, der er fanget i ikkeindustrielt notfiskeri. Sådanne fangster må slippes ud, forudsat at noten ikke er halet helt om bord.
Artikel 3
De minimis-undtagelser
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må følgende mængder smides ud:
a)
når det gælder blåhvilling (Micromesistius poutassou) op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 af de samlede årlige fangster, der tages i pelagisk trawlfiskeri til industriformål efter nævnte art i ICES-underområde VIII med henblik på forarbejdning om bord til råvare til surimifremstilling
b)
op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 for hvid tun (Thunnus alalunga) af de samlede årlige fangster af hvid tun i det direkte fiskeri efter denne art med pelagisk partrawl (PTM) i ICES-underområde VIII
c)
op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2917 af de samlede årlige fangster i det pelagiske trawlfiskeri efter ansjos (Engraulis encrasicolus), almindelig makrel (Scomber scombrus) og hestemakrel (Trachurus spp.) i ICES-under område VIII
d)
i notfiskeriet i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0 efter følgende arter: op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2017 af de samlede årlige fangster af hestemakrel (Trachurus spp.) og almindelig makrel (Scomber scombrus) og op til højst 2 % i 2015 og 2016 og 1 % i 2017 af de samlede årlige fangster af ansjos (Engraulis encrasicolus).
Artikel 4
Bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse
Den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for ansjos (Engraulis encrasicolus) fanget i ICES-underområde IX og i CECAF-afsnit 34.1.2 er på 9 cm.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015 til den 31. december 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 2014.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1394/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů pro určité druhy pelagického rybolovu v jihozápadních vodách
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je zavést povinnosti vykládky úlovků druhů podléhajících omezením odlovu, a postupně tím odstranit výměty při veškerém rybolovu Unie.
(2)
Ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 zmocňuje Komisi přijmout plány výmětů prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci na maximálně tři roky na základě společných doporučení vypracovaných členskými státy po konzultaci s příslušnými poradními sbory.
(3)
Na řízení rybolovu v jihozápadních vodách mají přímý zájem Belgie, Španělsko, Francie, Nizozemsko a Portugalsko. Uvedené členské státy předložily Komisi společné doporučení, které obsahuje zvláštní opatření poté, co konzultovaly poradní sbor pro pelagický rybolov, poradní sbor pro dálkový rybolov a poradní sbor pro jihozápadní vody. Vědecké mínění rovněž poskytly příslušné vědecké subjekty. Opatření obsažená ve společném doporučení splňují ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013, a proto by v souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013 měla být zařazena do tohoto nařízení.
(4)
Pokud jde o jihozápadní vody, podle čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 se má povinnost vykládky vztahovat na veškerá plavidla, která se zabývají drobným pelagickým rybolovem a pelagickým rybolovem velkých druhů, pokud jde o výlov ryb u druhů rybolovu, pro které platí omezení odlovu nejpozději od 1. ledna 2015.
(5)
V souladu se společným doporučením má plán výmětů zahrnovat některé druhy drobného pelagického rybolovu a pelagického rybolovu velkých druhů, konkrétně rybolov kranase obecného, makrely obecné, šprota obecného, sardele obecné, tuňáka křídlatého, tresky modravé a kranase souměrného v oblastech ICES VIII, IX a X a v oblastech CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0 s platností ode dne 1. ledna 2015.
(6)
Společné doporučení obsahuje výjimku z povinnosti vykládky v případě sardele obecné, kranase obecného, kranase souměrného a makrely obecné odlovených košelkovými nevody v oblastech ICES VIII, IX a X a v oblastech CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2, která je založena na vědeckých důkazech vysoké míry přežití v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1380/2013. Vědecké důkazy potvrzující vysokou míru přežití byly poskytnuty v rámci společného doporučení, které odkázalo na konkrétní vědeckou studii o přežití vypuštěných ryb při lovu košelkovými nevody v evropských jižních vodách. V rámci studie bylo zjištěno, že míra přežití závisí na délce tlačení ryb a jejich hustotě v síti, přičemž u tohoto druhu rybolovu je obojí obvykle omezeno. Tyto informace přezkoumal VTHVR (na svém druhém plenárním zasedání v roce 2014). VTHVR došel k závěru, že za předpokladu, že jsou výsledky studie o přežití, pokud jde o míru přežití u komerčních rybolovných operací, reprezentativní, podíl přeživších vypuštěných ryb je pravděpodobně vyšší než 50 %. Zákaz vypouštět makrelu obecnou a sledě obecného dříve, než je síť zcela vytažena na palubu rybářského plavidla, což by mohlo vést ke ztrátám v podobě mrtvých nebo umírajících ryb, je stanoven v čl. 19b odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 850/98 (2). Touto výjimkou ohledně míry přežití není dotčen platný zákaz, jelikož ryby budou vypouštěny ve fázi rybolovné činnosti, ve které bude míra přežití ryb po vypuštění vysoká. Proto by taková výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(7)
Společné doporučení rovněž zahrnuje čtyři výjimky de minimis z povinnosti vykládky, které platí u některých druhů rybolovu a do určité velikosti. Důkazní informace poskytnuté členskými státy přezkoumal VTHVR, který došel k závěru, že společná doporučení obsahují odůvodněné argumenty týkající se nárůstu nákladů při manipulaci s nežádoucími úlovky, které v několika případech podpořilo kvalitativní posouzení nákladů. Vzhledem k výše uvedenému a protože neexistují odlišné vědecké informace, je vhodné stanovit výjimky de minimis podle procentního podílu navrženého ve společném doporučení, a to na úrovních, jež nepřekračují úrovně podle čl. 15 odst. 5 nařízení (EU) č. 1380/2013.
(8)
Výjimka de minimis pro lov tresky modravé (Micromesistius poutassou) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu tohoto druhu pomocí vlečných sítí v oblasti ICES VIII, při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi, se zakládá na skutečnosti, že zvýšení selektivity není možné a náklady na manipulaci s nežádoucími úlovky jsou nepřiměřené. VTHVR se domnívá, že tato výjimka je dostatečně odůvodněná. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(9)
Výjimka de minimis pro lov tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků tuňáka křídlatého v rámci cíleného rybolovu pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VIII vychází z nepřiměřených nákladů na manipulaci s nežádoucími úlovky. Jedná se o náklady na skladování a manipulaci na moři i pevnině. VTHVR ve svém hodnocení poukázal na riziko odlovu nejkvalitnější části populace ryb. Touto výjimkou však není dotčen článek 19a nařízení (ES) č. 850/98. Proto by dotyčná výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(10)
Výjimka de minimis pro lov sardele obecné (Engraulis encrasicolus), makrely obecné (Scomber scombrus) a kranase obecného (Trachurus spp.) ve výši maximálně 5 % v letech 2015 a 2016 a 4 % v roce 2017 celkových ročních úlovků těchto druhů v rámci pelagického rybolovu pomocí vlečných sítí v oblasti ICES VIII vychází ze skutečnosti, že je u tohoto druhu rybolovu obtížné zlepšit selektivitu. Výbor VTHVR vyslovil názor, že uvedená výjimka je dostatečně odůvodněná v případě makrely obecné a kranase obecného, přičemž u sardele obecné výbor konstatuje částečné riziko odlovu nejkvalitnější části populace ryb. Touto výjimkou však není dotčen článek 19a nařízení (ES) č. 850/98. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(11)
Výjimka de minimis pro rybolov pomocí košelkových nevodů v oblastech ICES VIII, IX a X a v oblastech CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0, který se zaměřuje na odlov následujících druhů: maximálně 5 % v letech 2015 a 2016 a 4 % v roce 2017 celkových ročních úlovků kranase obecného (Trachurus spp.) a makrely obecné (Scomber scombrus); a maximálně 2 % v letech 2015 a 2016 a 1 % v roce 2017 celkových ročních úlovků sardele obecné (Engraulis encrasicolus). VTHVR se domnívá, že tuto výjimku podporují odůvodněné argumenty, které prokazují obtíže při zlepšování selektivity u tohoto druhu rybolovu. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(12)
Společné doporučení dále obsahuje minimální referenční velikost pro zachování zdrojů činící 9 cm pro dva druhy rybolovu sardele obecné, která má zajistit ochranu nedospělých jedinců tohoto druhu. VTHVR posoudil toto opatření a dospěl k závěru, že nebude mít negativní dopad na nedospělé jedince sardele obecné, že se díky němu zvýší objem úlovků, které bude možné prodávat pro lidskou spotřebu, aniž by došlo ke zvýšení úmrtnosti ryb způsobené rybolovem, a že toto opatření může mít pozitivní vliv na kontrolu a vymáhání práva. Proto by u dotčených druhů rybolovu sardele obecné měla být minimální referenční velikost pro zachování zdrojů stanovena na 9 cm.
(13)
Vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení mají přímý dopad na související hospodářské činnosti a plánování období rybolovu rybářských plavidel Unie, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost okamžitě po svém vyhlášení. Mělo by se začít používat od 1. ledna 2015, aby byl dodržen časový rámec stanovený v článku 15 nařízení (EU) č. 1380/2013. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by se toto nařízení nemělo používat déle než tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti provádění povinnosti vykládky stanovené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013, jež platí ode dne 1. ledna 2015 pro jihozápadní vody, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení, a vztahuje se na druhy rybolovu, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Výjimka na základě míry přežití
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se povinnost vykládky nevztahuje na úlovky sardele obecné, kranase obecného, kranase souměrného a makrely obecné v rámci tradičního rybolovu košelkovými nevody. Veškeré takové úlovky lze vypustit za předpokladu, že síť ještě nebyla zcela vytažena na palubu.
Článek 3
Výjimky de minimis
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 lze jako výměty vyřadit následující množství:
a)
v případě tresky modravé (Micromesistius poutassou) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu pomocí vlečných sítí, který se zaměřuje na tento druh v oblasti ICES VIII a při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi;
b)
v případě tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci cíleného rybolovu tuňáka křídlatého pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VIII;
c)
v případě sardele obecné (Engraulis encrasicolus), makrely obecné (Scomber scombrus) a kranase obecného (Trachurus spp.) maximálně 5 % v letech 2015 a 2016 a 4 % v roce 2017 celkových ročních úlovků těchto druhů v rámci pelagického rybolovu pomocí vlečných sítí v oblasti ICES VIII;
d)
v rámci rybolovu pomocí košelkových nevodů v oblastech ICES VIII, IX a X a v oblastech CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0, který se zaměřuje na odlov následujících druhů: maximálně 5 % v letech 2015 a 2016 a 4 % v roce 2017 celkových ročních úlovků kranase obecného (Trachurus spp.) a makrely obecné (Scomber scombrus) a maximálně 2 % v letech 2015 a 2016 a 1 % v roce 2017 celkových ročních úlovků sardele obecné (Engraulis encrasicolus).
Článek 4
Minimální referenční velikost pro zachování zdrojů
Minimální referenční velikost pro zachování zdrojů se pro sardel obecnou (Engraulis encrasicolus) ulovenou v podoblasti ICES IX a oblasti CECAF 34.1.2 je 9 cm.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 a jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. října 2014.