KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 752/2013
af 31. juli 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 555/2008 for så vidt angår nationale støtteprogrammer og handel med tredjelande i vinsektoren
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 103za og artikel 158a, stk. 4, sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Artikel 4 og 5 i Kommissionens forordning (EF) Nr. 555/2008 (2) fastsætter støttekriterierne for salgsfremstød for vin på tredjelandsmarkeder, der indgår i nationale støtteprogrammer, og for udvælgelsen af sådanne foranstaltninger.
(2)
På baggrund af den særlige karakter af foranstaltningen vedrørende salgsfremstød på tredjelandsmarkeder og i lyset af erfaringerne med gennemførelsen af de nationale støtteprogrammer bør der fastsættes regler for støtteberettigelse for personaleomkostninger og generalomkostninger, som modtageren har afholdt i forbindelse med gennemførelsen af sådanne foranstaltninger.
(3)
Artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter den finansielle forvaltning af investeringsstøtte. For at lette gennemførelsen af investeringsprojekter i programperioden 2014 til 2018 bør lofterne for forskudsbetalinger forhøjes i 2014 og 2015. Det samme princip bør også gælde for gennemførelsen af investeringsprojekter i forbindelse med udløbet af den første programmeringsperiode fra 2009 til 2013. Derfor bør loftet for forskudsbetalinger også forhøjes for 2013.
(4)
Det er hensigtsmæssigt at indføre foranstaltninger, som sikrer en forsvarlig finansiel forvaltning og en bedre kontrol med de EU-midler, der udbetales som forskud til støttemodtagerne inden for rammer af de nationale støtteprogrammer. I betragtning af den tid, som medlemsstaterne har brug for til at iværksætte disse foranstaltninger, bør disse anvendes fra 2014, medmindre medlemsstaterne beslutter at udbetale øgede forskud i 2013 inden for de maksimale lofter, der fastlægges i artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008.
(5)
Afsnit III, kapitel II, afdeling 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter de betingelser, der skal opfyldes ved import af vin, druesaft og druemost til Unionen. Den indeholder bl.a. bestemmelser om forpligtelsen til at udarbejde et V I 1-dokument, som udfærdiges på en V I 1-blanket som vist i bilag IX til samme forordning, underskrives af en ansat ved et officielt organ og af en ansat ved et anerkendt laboratorium, eller et forenklet V I 1- papirdokument for vinavlsprodukter, der indføres i Unionen. Under hensyntagen til udviklingen af elektroniske systemer for denne sektor og for at lette overvågningen af vinavlsprodukters bevægelser og kontrollen med dem er det hensigtsmæssigt også at godkende brugen af EDB-systemer og dermed af elektroniske dokumenter. Brugen af EDB-systemer bør dog være underlagt visse betingelser og Unionens godkendelse af, at det kontrolsystem, der er etableret i et tredjeland, giver tilstrækkelige garantier for så vidt angår art, oprindelse og sporbarhed af de vinavlsprodukter, der importeres til Unionen fra dette tredjeland. Det er derfor nødvendigt at fastsætte minimumskrav for Unionens officielle godkendelse af ækvivalensen af det pågældende tredjelands kontrolsystem med EU-kontrolsystemet.
(6)
Af klarhedshensyn bør tredjelande, der har indført et kontrolsystem, som Unionen har anerkendt som ækvivalent, optages på en liste.
(7)
Efter gennemgangen af ansøgningen fra Chiles ansvarlige myndigheder om at nyde godt af den forenklede procedure, der er fastsat i artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008, og Unionens anerkendelse af, at det eksisterende kontrolsystem i den chilenske vinsektor giver særlige garantier for kontrol og sporbarhed af vin produceret i Chile, bør V I 1-dokumenter udfærdiget af vinproducenter i Chile, som har modtaget en individuel godkendelse fra deres ansvarlige myndigheder og blevet underkastet inspektion af sidstnævnte, betragtes som en attest eller analyseerklæring udarbejdet af organer og laboratorier, der er opført på listen i forordningens artikel 48. Den liste over tredjelande, der er omhandlet i artikel 43, stk. 2, og artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008 og fastsat i forordningens bilag XII, bør suppleres i overensstemmelse hermed.
(8)
Forordning (EF) nr. 555/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(9)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 555/2008 foretages følgende ændringer:
1)
I afsnit II, kapitel II, afdeling 1, indsættes følgende som artikel 5a:
»Artikel 5 a
Støtteberettigede udgifter
1. Personaleudgifter afholdt af støttemodtageren, jf. artikel 4, skal anses for at være støtteberettigede, hvis de er afholdt i forbindelse med forberedelsen, gennemførelsen og opfølgningen af det pågældende støttede salgsfremmende projekt, herunder også evalueringen. Det omfatter omkostninger til personale, som støttemodtageren ansætter specifikt i forbindelse med det salgsfremmende projekt, og de omkostninger, der svarer til den andel af arbejdstiden, som fastansat personale hos støttemodtageren bruger på det salgsfremmende projekt.
Medlemsstaterne accepterer kun personaleudgifter som støtteberettigede, hvis støttemodtagerne fremlægger dokumentation med nærmere oplysninger om faktisk udført arbejde i forbindelse med et bestemt støttet salgsfremmende projekt.
2. Generalomkostninger afholdt af støttemodtageren betragtes kun som støtteberettigede, hvis:
a)
de vedrører forberedelse, gennemførelse eller opfølgning af projektet, og
b)
de ikke overstiger 4 % af de faktiske omkostninger for gennemførelsen af projekterne.
Medlemsstaterne kan beslutte, om disse omkostninger er støtteberettigede på grundlag af en fast sats eller på grundlag af forelagt støttedokumentation. I sidstnævnte tilfælde skal beregningen af disse omkostninger baseres på de regnskabsmæssige principper, regler og metoder, der anvendes i støttemodtagerens hjemland.«
2)
Artikel 19, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
»Forskuddet må ikke overstige 20 % af den offentlige støtte til investeringen, og betalingen er betinget af, at der er stillet bankgaranti eller tilsvarende sikkerhed for 110 % af forskuddet. I tilfælde af investeringer, for hvilke den enkelte beslutning om at yde støtte træffes i regnskabsårene 2013, 2014 eller 2015, kan forskuddet dog forhøjes indtil 50 % af den offentlige støtte til den pågældende investering. I forbindelse med Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 (3) er det en forpligtelse at bruge det samlede forskud til gennemførelsen af den pågældende operation to år efter, at det er udbetalt.
3)
I afsnit II, kapitel III, indsættes som artikel 37b:
»Artikel 37b
Meddelelse vedrørende forskud
1. Hvis forskud ydes i henhold til artikel 5, stk. 7, artikel 9, stk. 2, artikel 19, stk. 2, og artikel 24, stk. 3, opfordres støttemodtagerne til for hvert projekt årligt at meddele betalingsorganerne følgende oplysninger:
a)
udgiftserklæringer, som for hver foranstaltning begrunder brugen af forskud frem til den 15. oktober, og
b)
en bekræftelse af det uudnyttede forskud, der resterer den 15. oktober, for hver foranstaltning.
Medlemsstaterne fastlægger i deres nationale regler datoen for fremsendelsen af oplysningerne, således at de kan indgå i de aktuelle årsregnskaber for de betalingsorganer, der er omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 885/2006, inden for den frist, der er fastsat i artikel 7, stk. 2, i nævnte forordning.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på årsregnskabet for 2013, undtagen hvis der er ydet forskud på over 20 % og op til 50 % af den offentlige støtte i forbindelse med investeringerne i henhold til artikel 19, stk. 2, andet afsnit.
3. I forbindelse med artikel 18, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012, skal den dokumentation, der fremlægges som godtgørelse for endelig ret, være den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af det restbeløb, der er omhandlet i stk. 1.
For så vidt angår forskud i henhold til artikel 9, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, i nærværende forordning, forelægges den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af restbeløbet, jf. stk. 1 og 2, inden udgangen af det andet regnskabsår efter deres udbetaling.«
4)
I afsnit III, kapitel II, indsættes som artikel 45a:
»Artikel 45 a
Elektronisk dokument
1. V I 1-dokumenter, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 43 og 45, kan erstattes af et elektronisk dokument vedrørende import til Unionen af vinavlsprodukter fra tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen har accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionens lovgivning.
Et kontrolsystem i et tredjeland kan blive accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionen, hvis det mindst opfylder følgende betingelser:
a)
det giver tilstrækkelige garantier med hensyn til art, oprindelse og sporbarhed for vinavlsprodukter, der fremstilles eller handles på det pågældende tredjelands område
b)
det sikrer adgang til dataene i det anvendte elektroniske system, navnlig med hensyn til registrering og identifikation af erhvervsdrivende, kontrolorganer og laboratorier
c)
det sikrer, at der er mulighed for at kontrollere de data, der er omhandlet i litra b), inden for rammerne af et gensidigt administrativt samarbejde.
Tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen anerkender som værende ækvivalent, jf. andet afsnit, optages på den liste, der er fastsat i bilag XII, del C.
2. Det elektroniske dokument, der er omhandlet i stk. 1, skal mindst indeholde de oplysninger, der er nødvendige for oprettelsen af V I 1-dokumentet.
Det elektroniske dokument tildeles en unik administrativ referencekode af eller under tilsyn af den ansvarlige myndighed i eksporttredjelandet. Denne kode er angivet på de kommercielle dokumenter, der kræves ved indførsel til Unionens område.
3. Adgang til det elektroniske dokument eller de nødvendige data til at generere det gives på enhver anmodning af de ansvarlige myndigheder i destinationsmedlemsstaten.
Der kan eventuelt blive anmodet om dataene i første afsnit i form af et papirdokument, hvori dataene skal vises i form af dataelementer og anføres på samme måde som i det elektroniske dokument.«
5)
Bilag XII affattes som anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. juli 2013.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 752/2013
ze dne 31. července 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 555/2008, pokud jde o vnitrostátní programy podpory a obchod se třetími zeměmi v odvětví vína
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 103za a čl. 158a odst. 4 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Články 4 a 5 nařízení Komise (ES) č. 555/2008 (2) stanoví kritéria způsobilosti pro akce na propagaci vína na trzích třetích zemí zahrnuté do vnitrostátních programů podpory a kritéria pro výběrové řízení týkající se těchto akcí.
(2)
Vzhledem ke zvláštní povaze opatření propagace vína na trzích třetích zemí a s ohledem na zkušenosti získané při provádění vnitrostátních programů podpory by měla být stanovena pravidla způsobilosti pro personální a režijní náklady, které příjemci vznikly během provádění těchto opatření.
(3)
V čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 555/2008 je stanoveno finanční řízení investičních opatření. Aby se zjednodušilo provádění investičních projektů v rámci provádění programového období 2014-2018, je v roce 2014 a 2015 třeba zvýšit maximální stropy pro zálohy. V souvislosti s ukončením prvního programového období 2009-2013 by se měl stejný přístup použít i pro realizaci investičních projektů. Proto by maximální stropy pro zálohy měly být zvýšeny rovněž pro rok 2013.
(4)
Je vhodné zavést opatření, která by zaručila řádné finanční řízení a zlepšila kontrolu finančních prostředků poskytovaných Unií na zálohy příjemcům v rámci vnitrostátních programů podpory. Uvedená opatření by se vzhledem k době, kterou členské státy potřebují k jejich provedení, měla začít používat od roku 2014, s výjimkou případů, kdy se členské státy rozhodnou poskytnout zvýšené zálohy v roce 2013 až do výše maximálních stropů stanovených v čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 555/2008.
(5)
Hlava III kapitola II oddíl 2 nařízení (ES) č. 555/2008 stanoví požadavky, které musí být splněny pro dovoz vína, hroznové šťávy a hroznového moštu do Unie. Oddíl zejména stanoví povinnost předložit pro vinařské výrobky dovážené do Unie doklad V I 1, který byl vyplněn na formuláři V I 1, jenž odpovídá vzoru z přílohy IX uvedeného nařízení, a který byl podepsán odpovědným pracovníkem úředního subjektu a odpovědným pracovníkem uznané laboratoře, nebo zjednodušený tištěný doklad V I 1. S přihlédnutím k rozvoji systémů elektronického zpracování dat v uvedeném odvětví a s cílem usnadnit sledování pohybu a kontroly výrobků z révy vinné je vhodné povolit také použití systémů elektronického zpracování dat, a tudíž elektronických dokumentů. Nicméně použití systémů elektronického zpracování dat by mělo podléhat dodržování určitých podmínek a stanovisku Unie, že systém kontrol zavedený ve třetí zemi poskytuje dostatečné záruky, pokud jde o povahu, původ a sledovatelnost vinařských výrobků dovážených do Unie z uvedené třetí země. Je proto nezbytné stanovit minimální požadované podmínky pro to, aby Unie mohla úředně schválit rovnocennost systému kontrol používaného v dotyčné třetí zemi se systémem platným v Unii.
(6)
V zájmu jasnosti by třetí země, které zavedly systém kontrol uznaný Unií za rovnocenný, měly být zařazeny do seznamu.
(7)
Po posouzení žádosti, kterou podaly příslušné orgány Chile s cílem využívat zjednodušeného postupu podle článku 45 nařízení (ES) č. 555/2008, a poté, co Unie uznala, že systém kontrol používaný v Chile v odvětví vína poskytuje zvláštní záruky pro kontrolu a sledovatelnost vín vyrobených v Chile, by doklady V I 1 vystavené producenty vína v Chile, kteří od příslušných chilských orgánů obdrželi individuální schválení a u nichž byla těmito orgány provedena inspekce, měly být považovány za osvědčení a zprávy o výsledku rozboru vydané subjekty a laboratořemi, které jsou zařazeny na seznam uvedený v článku 48 daného nařízení. Seznam třetích zemí uvedený v čl. 43 odst. 2 a článku 45 nařízení (ES) č. 555/2008 a uvedený v příloze XII daného nařízení by měl být odpovídajícím způsobem doplněn.
(8)
Nařízení (ES) č. 555/2008 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 555/2008 se mění takto:
1)
V hlavě II kapitole II oddílu 1 se doplňuje článek 5a, který zní:
„Článek 5a
Způsobilé náklady
1. Personální náklady příjemce podle článku 4 se považují za způsobilé, pokud vzniknou v souvislosti s přípravou, prováděním nebo návazným opatřením konkrétního podporovaného propagačního projektu, včetně hodnocení. To zahrnuje náklady na personál, který příjemce najal konkrétně na propagační projekt, a náklady na podíl pracovních hodin, které v rámci propagačního projektu odpracovali stálí zaměstnanci příjemce.
Členské státy považují osobní náklady za způsobilé pouze tehdy, pokud příjemci předloží podklady podrobně uvádějící činnost skutečně provedenou v rámci konkrétního podporovaného propagačního projektu.
2. Režijní náklady, které příjemci vznikly, se považují za způsobilé pouze v případě, že:
a)
souvisejí s přípravou, prováděním nebo následným opatřením projektu a
b)
nepřesahují 4 % skutečných nákladů na provádění projektů.
O způsobilosti těchto režijních nákladů mohou členské státy rozhodnout na základě paušální sazby nebo na základě předložení podkladů. Pokud rozhodují na základě předložených podkladů, vychází výpočet těchto nákladů z účetních zásad, pravidel a metod používaných v zemi příjemce.“
2)
V čl. 19 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Částka zálohy nepřekročí 20 % veřejné podpory související s investicí a podmínkou jejího vyplacení je poskytnutí bankovní záruky nebo rovnocenné záruky ve výši 110 % částky zálohy. Avšak v případě investic, pro které bude individuální rozhodnutí o poskytnutí podpory přijato v rozpočtových letech 2013, 2014 nebo 2015, lze částku zálohy zvýšit až o 50 % veřejné podpory související s danou investicí. Pro účely prováděcího nařízení Komise (EU) č. 282/2012 (3) se stanoví povinnost vyčerpat celkovou částku zálohy při provádění dotčené akce do dvou let od jejího vyplacení.
3)
V hlavě II kapitole III se doplňuje článek 37b, který zní:
„Článek 37b
Sdělení týkající se záloh
1. V případě poskytnutí záloh v souladu s čl. 5 odst. 7, čl. 9 odst. 2, čl. 19 odst. 2 a čl. 24 odst. 3 jsou příjemci povinni poskytnout platebním agenturám každoročně pro každý projekt tyto informace:
a)
výkazy nákladů - pro jednotlivá opatření - zdůvodňující čerpání záloh do 15. října a
b)
potvrzení - pro jednotlivá opatření - o zůstatku nevyčerpaných záloh ke dni 15. října.
Členské státy ve svých vnitrostátních předpisech stanoví datum předání těchto informací, aby mohly být zařazeny do stávající ročních účetních závěrek platebních agentur uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 885/2006 ve lhůtě stanovené v čl. 7 odst. 2 zmíněného nařízení.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na roční účetní závěrky za rok 2013, s výjimkou případů, kdy se zálohy na více než 20 % a až do výše 50 % veřejné podpory související s investicemi poskytují v souladu s čl. 19 odst. 2 druhým pododstavcem.
3. Pro účely čl. 18 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 282/2012 se jako doklady o prokázání nároku na konečné poskytnutí zálohy předkládá poslední výkaz nákladů a potvrzení o zůstatku uvedené v odstavci 1.
Pokud jde o zálohy podle čl. 9 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 tohoto nařízení, předloží se poslední výkaz nákladů a potvrzení o zůstatku uvedené v odstavcích 1 a 2 do konce druhého rozpočtového roku po vyplacení záloh.“
4)
V hlavě III kapitole II se vkládá nový článek 45a, který zní:
„Článek 45a
Elektronický doklad
1. Doklady V I 1 vystavené v souladu s články 43 a 45 lze nahradit elektronickým dokladem pro dovoz vinařských výrobků do Unie ze třetích zemí, které používají systém kontrol uznaný Unií za rovnocenný se systémem, který byl pro stejné výrobky stanoven právními předpisy Unie.
Systém kontrol ve třetí zemi lze uznat za rovnocenný se systémem, který byl pro stejné výrobky stanoven Unií, pokud splňuje alespoň tyto podmínky:
a)
poskytuje dostatečné záruky, pokud jde o povahu, původ a sledovatelnost vinařských výrobků vyrobených na území dané třetí země nebo s nimiž se na tomto území obchoduje;
b)
zaručuje přístup k údajům shromážděným v používaném elektronickém systému, zejména pokud jde o registraci a identifikaci hospodářských subjektů, kontrolních subjektů a laboratoří provádějících analýzu;
c)
zaručuje možnost kontrolovat údaje uvedené v písmeni b) v rámci vzájemné administrativní spolupráce.
Třetí země, které používají systém kontrol uznaný Unií za rovnocenný v souladu s druhým pododstavcem, se zařadí na seznam uvedený v příloze XII části C.
2. Elektronický doklad uvedený v odstavci 1 obsahuje alespoň informace nezbytné pro vystavení dokladu V I 1.
Příslušné orgány třetí země vývozu přiřadí elektronickému dokladu jedinečný správní referenční kód nebo se tento kód přiřadí pod jejich dohledem. Tento kód je uveden v obchodních dokladech požadovaných pro dovoz na území Unie.
3. Přístup k elektronickému dokladu nebo k údajům nutným pro jeho vystavení se uděluje na žádost příslušných orgánů členského státu určení.
Údaje uvedené v prvním pododstavci lze požadovat v podobě tištěného dokladu, na němž jsou údaje uvedeny formou datových prvků vyjádřených stejným způsobem jako v elektronickém dokladu.“
5)
Příloha XII se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 31. července 2013.