KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 481/2014
af 4. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 for så vidt angår specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 af 17. december 2013 om særlige bestemmelser for støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til målet om europæisk territorialt samarbejde (1), særlig artikel 18, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1299/2013 er det nødvendigt at fastsætte specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer for så vidt angår personaleomkostninger, kontor- og administrationsudgifter, rejse- og opholdsudgifter, udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser samt udgifter til udstyr (i det følgende benævnt »udgiftskategorier«).
(2)
For at give mulighed for fleksibilitet i anvendelsen af støtteberettigelsesbestemmelserne på samarbejdsprogrammer bør medlemsstater, der deltager i et bestemt samarbejdsprogram, have mulighed for at beslutte, at en bestemt udgiftskategori ikke gælder for et bestemt samarbejdsprograms specifikke prioritetsakse.
(3)
Det bør præciseres, hvordan de specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer, der er fastsat i denne forordning, indgår i den generelle retlige ramme for regler om støtteberettigelse, der gælder for alle ESI-fondene som fastsat i artikel 65-71 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (2).
(4)
For hver udgiftskategori bør der fastsættes en liste over forskellige udgiftselementer.
(5)
Det bør præciseres, at gaver som hovedregel er ikke støtteberettigede. Dog bør uddeling af mindre artikler vedrørende PR, kommunikation, reklame eller oplysninger være støtteberettiget.
(6)
De forskellige elementer i personaleomkostningerne bør fastsættes sammen med regler om beregning, bogføring og godtgørelse af personaleomkostninger i almindelighed og af deltidsarbejde og tjenesteydelseskontrakter på timebasis i særdeleshed
(7)
De forskellige elementer i kontor- og administrationsudgifter bør angives sammen med regler om beregning, bogføring og godtgørelse af sådanne udgiftsposter enten som direkte eller indirekte omkostninger, især når de kombineres med faste takster i henhold til forordning (EU) nr. 1303/2013.
(8)
De forskellige elementer i rejse- og opholdsudgifter bør angives sammen med regler om beregning, bogføring og godtgørelse, uanset om udgifterne betales af støttemodtageren eller direkte af dennes personale. Betingelserne for bogføring af rejse- og opholdsudgifter, hvis de afholdes uden for Unionens del af programområdet, jf. artikel 20 i forordning (EU) nr. 1299/2013, bør også præciseres.
(9)
De forskellige elementer i udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser bør angives.
(10)
De forskellige elementer i udgifter til udstyr bør angives sammen med regler om støtteberettigelse vedrørende brugt udstyr.
(11)
For at muliggøre en øjeblikkelig anvendelse af de i denne forordning fastsatte foranstaltninger bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Uden at de støtteberettigelsesbestemmelser, der er fastsat i eller på grundlag af artikel 65-71 i forordning (EU) nr. 1303/2013 derved tilsidesættes, fastsættes ved denne forordning specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer med hensyn til følgende udgiftskategorier:
a)
personaleomkostninger
b)
kontor- og administrationsudgifter
c)
rejse- og opholdsudgifter
d)
udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser
e)
udgifter til udstyr.
2. De deltagende medlemsstater i overvågningsudvalget for et samarbejdsprogram kan aftale, at udgifter henhørende under en eller flere af kategorierne i stk. 1 ikke er støtteberettigede under en eller flere prioritetsakser.
Artikel 2
Generelle bestemmelser
1. Alle udgifter, der er støtteberettigede i overensstemmelse med denne forordning, og som betales af eller på vegne af modtageren, vedrører omkostningerne ved at iværksætte eller iværksætte og gennemføre en operation eller en del af en operation.
2. Følgende udgifter er ikke støtteberettigede:
a)
bøder, morarenter og udgifter til retstvister og retssager
b)
udgifter til gaver, undtagen dem, der ikke overstiger 50 EUR pr. gave, hvis de vedrører PR, kommunikation, reklame eller oplysninger.
c)
omkostninger i forbindelse med udsving i valutakurser.
Artikel 3
Personaleomkostninger
1. Udgifter til personaleomkostninger udgøres af bruttopersonaleudgifter for personale, der er ansat af støttemodtageren på en af følgende måder:
a)
på fuld tid
b)
på deltid med en fast procentdel af arbejdstimer om måneden
c)
på deltid med et varierende antal arbejdstimer om måneden
d)
på timebasis.
2. Udgifter til personaleomkostninger er begrænset til følgende:
a)
lønudbetalinger i forbindelse med aktiviteter, som enheden ikke ville gennemføre, hvis den pågældende operation ikke blev foretaget, og som er fastsat i en ansættelses- eller arbejdskontrakt, en beslutning om udnævnelse (begge i det følgende benævnt »ansættelsesdokument«) eller ved lov, og som vedrører ansvarsområderne i den pågældende ansattes stillingsbeskrivelse
b)
alle andre omkostninger med direkte tilknytning til lønudbetalinger, der afholdes af arbejdsgiveren, f.eks. beskæftigelsesskatter og social sikring, herunder pension, som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (3), forudsat at:
i)
de er fastsat i et ansættelsesdokument eller ved lov
ii)
de er i overensstemmelse med den i ansættelsesdokumentet anførte lovgivning og med standardpraksis i det land og/eller den organisation, hvor medarbejderen faktisk arbejder
iii)
arbejdsgiveren ikke kan få dem dækket fra anden side.
For så vidt angår litra a) kan betalinger til fysiske personer, der arbejder for støttemodtageren i henhold til en anden kontrakttype end en ansættelses- eller arbejdskontrakt, sidestilles med lønudbetalinger, og sådan en kontrakt kan anses for at være et ansættelsesdokument.
3. Personaleomkostningerne kan godtgøres enten:
i)
på grundlag af de faktiske omkostninger (dokumenteret af ansættelsesdokumentet og lønsedler)
ii)
ved muligheden for forenklede omkostninger som fastsat i artikel 67, stk. 1, litra b)-d), i forordning (EU) nr. 1303/2013
iii)
som et fast beløb i overensstemmelse med artikel 19 i forordning (EU) nr. 1299/2013.
4. Personaleomkostninger vedrørende personer, der arbejder på deltid på operationen, beregnes som enten:
a)
en fast procentdel af bruttopersonaleudgifterne, i overensstemmelse med en fast procentdel af de forbrugte arbejdstimer på operationen, uden pligt til at oprette et særskilt arbejdstidsregistreringssystem
b)
en fleksibel andel af bruttopersonaleudgifterne, der står i forhold til et antal timer, der varierer fra måned til måned, der er forbrugt på operationen, baseret på et tidsregistreringssystem, der dækker 100 % af den ansattes arbejdstid.
5. For deltidsbeskæftigelse i henhold til stk. 4, litra a), udsteder arbejdsgiveren et dokument for hver medarbejder med angivelse af den procentdel af tid, der skal arbejdes på operationen.
6. For deltidsbeskæftigelse i henhold til stk. 4, litra b), beregnes godtgørelsen af personaleomkostningerne på grundlag af en timesats, der bestemmes ved enten:
i)
at dividere de månedlige bruttopersonaleudgifter med den månedlige arbejdstid, der er fastsat i ansættelsesdokumentet, udtrykt i timer
ii)
at dividere de seneste dokumenterede årlige bruttopersonaleudgifter med 1 720 timer i overensstemmelse med artikel 68, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Timetaksten multipliceres med det antal timer, der faktisk er arbejdet på operationen.
7. Med hensyn til personaleomkostninger vedrørende personer, der ifølge ansættelsesdokumentet arbejder på timebasis, er sådanne omkostninger støtteberettigede ved anvendelse af de timer, der faktisk er arbejdet på operationen, på den timetakst, der er aftalt i ansættelsesdokumentet, baseret på et system til registrering af arbejdstid.
Artikel 4
Kontor- og administrationsudgifter
Kontor- og administrationsudgifter er begrænset til følgende elementer:
a)
kontorleje
b)
forsikring og afgifter i forbindelse med de bygninger, hvor personalet befinder sig, og kontorudstyr (f.eks. brand- og tyveriforsikringer)
c)
forsyning (f.eks. elektricitet, opvarmning, vand)
d)
kontorartikler
e)
almindelig regnskabsførelse hos støttemodtageren
f)
arkiver
g)
vedligeholdelse, rengøring og reparationer
h)
sikkerhed
i)
IT-systemer
j)
kommunikation (f.eks. telefon, fax, internet, posttjenester, visitkort)
k)
bankgebyrer for åbning og forvaltning af en konto/konti, hvis gennemførelsen af en operation kræver, at der åbnes en særskilt konto
l)
gebyrer til finanstransaktioner på tværs af grænserne.
Artikel 5
Rejse- og opholdsudgifter
1. Rejse- og opholdsudgifter er begrænset til følgende elementer:
a)
rejseudgifter (f.eks. billetter, rejse- og bilforsikring, brændstof, kilometertal, bompenge og parkeringsafgifter)
b)
udgifter til forplejning
c)
udgifter til logi
d)
visumudgifter
e)
dagpenge.
2. Ethvert element anført i stk. 1, litra a)-d), der dækkes af dagpenge, godtgøres ikke ud over dagpengene.
3. Rejse- og opholdsudgifter til eksterne eksperter og tjenesteudbydere falder ind under udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser som anført i artikel 6.
4. Direkte betaling af udgifter i henhold til denne artikel af en ansat hos støttemodtageren skal dokumenteres af et bevis for modtagerens tilbagebetaling til den pågældende ansatte.
5. For operationer vedrørende teknisk bistand eller PR-aktiviteter og kapacitetsopbygning er udgifter afholdt uden for Unionens del af programområdet støtteberettigede, hvis de er afholdt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
6. Forvaltningsmyndigheden kan acceptere udgifter til logi og forplejning, der indtages hos virksomheder beliggende uden for Unionens del af programområdet, som støtteberettigede, hvis de er afholdt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1299/2013. Dette gælder også lokale rejseudgifter på stedet for et arrangement eller en foranstaltning uden for Unions del af programområdet.
7. For så vidt angår personale hos støttemodtagere, der befinder sig uden for Unionens del af programområdet, kan forvaltningsmyndigheden acceptere udgifter omhandlet i stk. 1, herunder udgifter til transport til og fra stedet for et arrangement eller en foranstaltning inden for eller uden for Unionens del af programområdet, som støtteberettigede, hvis de er afholdt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
8. For så vidt angår personale hos støttemodtagere, der befinder sig inden for Unionens del af programområdet, anses udgifter omhandlet i stk. 1, herunder til transport til og fra stedet for et arrangement eller en foranstaltning inden for eller uden for Unionens del af programområdet, som støtteberettigede i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
Artikel 6
Udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser
Udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser er begrænset til følgende tjenesteydelser og ekspertbistand, der ydes af et offentligretligt eller et privatretligt organ eller en fysisk person bortset fra operationens støttemodtager:
a)
undersøgelser (f.eks. vurderinger, strategier, konceptnoter, konstruktionstegninger, håndbøger)
b)
uddannelse
c)
oversættelser
d)
IT-systemer og udvikling, ændring og ajourføring af websteder
e)
PR-aktiviteter, kommunikation, reklame eller oplysninger vedrørende en operation eller et samarbejdsprogram som sådan
f)
finansiel forvaltning
g)
tjenester i forbindelse med tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer eller møder (herunder leje, catering og tolkning)
h)
deltagelse i arrangementer (f.eks. registreringsgebyrer)
i)
juridisk rådgivning og notarialtjenester, teknisk og finansiel ekspertbistand, andre konsulent- og regnskabstjenester
j)
intellektuelle ejendomsrettigheder
k)
verificering i henhold til artikel 125, stk. 4, litra a), i forordning (EU) nr. 1303/2013 og artikel 23, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
l)
attesterings- og revisionsudgifter på programniveau i henhold til artikel 126 og 127 i forordning (EU) nr. 1303/2013
m)
garantistillelse fra en bank eller en anden finansiel institution, hvis det kræves i henhold til EU-lovgivningen eller den nationale lovgivning, eller i et programmeringsdokument vedtaget af overvågningsudvalget.
n)
rejse- og opholdsudgifter til eksterne eksperter, talere, mødeformænd og tjenesteudbydere
o)
anden specifik ekspertbistand og andre specifikke tjenesteydelser, der er nødvendige for operationerne.
Artikel 7
Udgifter til udstyr
1. Udgifter til finansiering af andet udstyr, der købes, lejes eller leases af støttemodtageren for operationen, end det, der er omhandlet i artikel 4, er begrænset til følgende:
a)
kontorudstyr
b)
IT-hardware og -software
c)
møbler og udstyr
d)
laboratorieudstyr
e)
maskiner og instrumenter
f)
værktøj eller redskaber
g)
køretøjer
h)
andet specifikt udstyr, der er nødvendigt til operationerne.
2. Udgifter til køb af brugt udstyr kan være støtteberettiget på følgende betingelser:
a)
Der er ikke modtaget nogen anden støtte til det fra ESI-fondene.
b)
Prisen overstiger ikke den almindeligt accepterede pris på det pågældende marked.
c)
Det har de tekniske karakteristika, der kræves til operationen, og er i overensstemmelse med gældende normer og standarder.
Artikel 8
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. marts 2014.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 481/2014
ze dne 4. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013, pokud jde o zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosince 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (1), a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013 je nezbytné stanovit zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o náklady na zaměstnance, kancelářské a administrativní výdaje, náklady na cestování a ubytování, náklady na externí odborné poradenství a na služby a výdaje na vybavení (dále jen „kategorie výdajů“).
(2)
S cílem umožnit pružné uplatnění pravidel způsobilosti na programy spolupráce by mělo být členským státům účastnícím se daného programu spolupráce umožněno rozhodnout, že se daná kategorie výdajů nevztahuje na konkrétní prioritní osu daného programu spolupráce.
(3)
Je třeba upřesnit, jak se zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce stanovená tímto nařízením slučují s obecným právním rámcem pro pravidla způsobilosti platným pro všechny evropské strukturální a investiční fondy a stanoveným v článcích 65 až 71 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (2).
(4)
Pro každou kategorii výdajů by měl být stanoven seznam různých položek výdajů.
(5)
Mělo by být vyjasněno jako obecné pravidlo, že dary jsou nezpůsobilé. Nicméně distribuce malých položek souvisejících s propagací, komunikací, reklamou nebo informováním by měly být způsobilé.
(6)
Měly by být určeny jednotlivé položky nákladů na zaměstnance a pravidla pro výpočet, účtování a úhradu nákladů na zaměstnance obecně, a zejména pro přiřazení zaměstnanců na částečný úvazek a dohody na hodinovém základě.
(7)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky kancelářských a administrativních výdajů spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu těchto nákladových prvků buď jako nákladů přímých, nebo nepřímých, zejména pokud jsou kombinovány s paušálními sazbami podle nařízení (EU) č. 1303/2013.
(8)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na cestování a ubytování spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu bez ohledu na to, zda tyto výdaje vzniknou příjemci nebo přímo jeho zaměstnancům. Vyjasněny by měly být rovněž podmínky, za kterých by se náklady na cestování a ubytování měly účtovat, jsou-li vynaloženy mimo unijní část programové oblasti podle článku 20 nařízení (EU) č. 1299/2013.
(9)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na externí odborné poradenství a na služby.
(10)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky výdajů na vybavení spolu s pravidly pro způsobilost použitého vybavení.
(11)
S cílem umožnit co nejrychlejší použití opatření stanovených tímto nařízením by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Aniž jsou dotčena pravidla způsobilosti stanovená články 65 až 71 nařízení (EU) č. 1303/2013 nebo na jejich základě, toto nařízení stanoví zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o tyto kategorie výdajů:
a)
náklady na zaměstnance;
b)
kancelářské a administrativní výdaje;
c)
náklady na cestování a ubytování;
d)
náklady na externí odborné poradenství a služby a
e)
výdaje na vybavení.
2. Zúčastněné členské státy se v rámci monitorovacího výboru programu spolupráce mohou dohodnout, že výdaje spadající do jedné nebo více kategorií uvedených v odstavci 1 nejsou způsobilé v rámci jedné nebo více prioritních os.
Článek 2
Obecná ustanovení
1. Veškeré výdaje způsobilé podle tohoto nařízení vynaložené příjemcem nebo z jeho pověření se vztahují na náklady spojené se zahájením nebo se zahájením a prováděním operace nebo části operace.
2. Způsobilé nejsou tyto náklady:
a)
pokuty, finanční sankce a výdaje na právní spory a soudní spory;
b)
náklady na dary, s výjimkou těch, jejichž hodnota nepřesahuje 50 EUR za dar, pokud souvisejí s propagací, komunikací, publicitou nebo informováním;
c)
náklady související s kolísáním směnných kurzů.
Článek 3
Náklady na zaměstnance
1. Výdaje na náklady na zaměstnance se skládají z hrubých mzdových nákladů na zaměstnance zaměstnávané příjemcem jedním z těchto způsobů:
a)
na plný úvazek;
b)
na částečný úvazek s pevně stanoveným procentním podílem odpracované doby za měsíc;
c)
na částečný úvazek s pružným počtem odpracovaných hodin za měsíc, nebo
d)
na hodinovém základě.
2. Výdaje na náklady na zaměstnance jsou omezeny na:
a)
vyplácení platů souvisejících s činnostmi, které by subjekt nevykonával, kdyby příslušná operace nebyla prováděna, stanovenými v pracovní smlouvě/dohodě, rozhodnutí o jmenování (dále jen „doklad o zaměstnání“) nebo zákonem a souvisejícími s odpovědností uvedenou v popisu pracovní náplně příslušného zaměstnance;
b)
jakékoli další náklady přímo spojené s vyplácením platů, vzniklé a vynaložené zaměstnavatelem, jako jsou daně z mezd a příspěvky na sociální zabezpečení, včetně důchodů, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (3), pokud:
i)
jsou stanoveny v dokladu o zaměstnání nebo zákonem,
ii)
jsou v souladu s právními předpisy, na které odkazuje doklad o zaměstnání, a s obvyklými postupy v zemi a/nebo organizaci, kde příslušný zaměstnanec skutečně pracuje, a
iii)
nemohou být zaměstnavateli nahrazeny.
Pokud jde o písmeno a), na platby fyzickým osobám pracujícím pro příjemce na základě jiné smlouvy než pracovní smlouvy/dohody lze pohlížet jako na vyplácení platu a takovou smlouvu lze považovat za doklad o zaměstnání.
3. Náklady na zaměstnance lze uhradit buď:
i)
na základě skutečných nákladů (prokázaných dokladem o zaměstnání a výplatními páskami), nebo
ii)
na základě zjednodušeného vykazování nákladů podle čl. 67 odst. 1 písm. b) až d) nařízení (EU) č. 1303/2013, nebo
iii)
paušálně v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1299/2013.
4. Náklady na zaměstnance vztahující se k jednotlivcům, kteří pracují na dané operaci na částečný úvazek, se vypočítají buď jako:
a)
pevně stanovený procentní podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s pevně stanoveným procentním podílem doby odpracované na operaci, bez povinnosti zavést zvláštní systém zaznamenávání pracovní doby, nebo
b)
pružný podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s počtem hodin odpracovaných na operaci a měnících se každý měsíc, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby, který pokrývá 100 % pracovní doby zaměstnance.
5. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. a) zaměstnavatel vydá pro každého zaměstnance doklad uvádějící procentní podíl pracovní doby, který se má odpracovat na operaci.
6. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. b) se úhrada nákladů na zaměstnance vypočítá na základě hodinové sazby, která se stanoví buď:
i)
podílem měsíčních hrubých mzdových nákladů a měsíční pracovní doby stanovené v dokladu o zaměstnání a vyjádřené v hodinách, nebo
ii)
podílem posledních doložených ročních hrubých mzdových nákladů a 1 720 hodin v souladu s čl. 68 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Hodinová sazba se vynásobí počtem hodin skutečně odpracovaných na operaci.
7. Pokud jde o náklady na zaměstnance vztahující se na jednotlivce, kteří podle dokladu o zaměstnání pracují na hodinovém základě, tyto náklady jsou způsobilé, když se počet hodin skutečně odpracovaných na operaci vynásobí hodinovou sazbou dohodnutou v dokladu o zaměstnání, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby.
Článek 4
Kancelářské a administrativní výdaje
Kancelářské a administrativní výdaje jsou omezeny na tyto prvky:
a)
nájem kancelářských prostorů;
b)
pojištění a daně související s budovami, v nichž se nacházejí zaměstnanci, a s vybavením kanceláře (např. pojištění proti požáru, krádeži);
c)
veřejné služby (např. elektřina, topení, voda);
d)
kancelářské potřeby;
e)
všeobecné účetnictví zajišťované uvnitř organizace, která je příjemcem;
f)
archivy;
g)
údržba, úklid a opravy;
h)
bezpečnost;
i)
systémy informačních technologií;
j)
komunikace (např. telefon, fax, internet, poštovní služby, vizitky);
k)
bankovní poplatky za otevření a správu účtu nebo účtů, jestliže provádění operace vyžaduje otevření zvláštního účtu;
l)
poplatky za nadnárodní finanční transakce.
Článek 5
Náklady na cestování a ubytování
1. Výdaje na náklady na cestování a ubytování jsou omezeny na tyto prvky:
a)
náklady na cestování (např. jízdenky, cestovní pojištění a pojištění motorových vozidel, palivo, počet ujetých kilometrů, dálniční poplatky a parkovací poplatky);
b)
náklady na jídlo;
c)
náklady na ubytování;
d)
náklady na víza;
e)
denní příspěvky.
2. Žádné prvky uvedené v odst. 1 písm. a) až d), na něž se vztahuje denní příspěvek, nesmí být hrazeny nad rámec denního příspěvku.
3. Výdaje na cestování a ubytování externích odborníků a poskytovatelů služeb spadají do nákladů na externí odborné poradenství a služby uvedených v článku 6.
4. Přímá platba výdajů podle tohoto článku prostřednictvím zaměstnance příjemce musí být doložena dokladem prokazujícím, že příjemce uhradil výdaje zaměstnanci.
5. U operací, které se týkají technické pomoci nebo propagačních činností a budování kapacit, jsou výdaje vzniklé mimo unijní část programové oblasti způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 3 nařízení (EU) č. 1299/2013.
6. Řídící orgán může uznat náklady na ubytování a jídlo poskytnuté v zařízeních nacházejících se mimo unijní část programové oblasti za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013. To platí také pro místní náklady na cestování v místě události nebo akce mimo unijní část programové oblasti.
7. U zaměstnanců příjemců nacházejících se mimo unijní část programové oblasti může řídící orgán uznat náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013.
8. U zaměstnanců příjemců nacházejících se uvnitř unijní části programové oblasti jsou náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013.
Článek 6
Náklady na externí odborné poradenství a služby
Výdaje na externí odborné poradenství a služby jsou omezeny na následující služby a poradenství poskytované subjektem veřejného nebo soukromého práva nebo fyzickou osobou jinou než příjemce operace:
a)
studie nebo šetření (např. hodnocení, strategie, koncepční poznámky, konstrukční výkresy, příručky);
b)
odborná příprava;
c)
překlady;
d)
vývoj, úpravy a aktualizace systémů informačních technologií a internetových stránek;
e)
podpora, komunikace, propagace nebo informování související s operací nebo programem spolupráce jako takovým;
f)
finanční řízení;
g)
služby související s pořádáním a prováděním událostí nebo zasedání (včetně nájmu, stravování nebo tlumočení);
h)
účast na událostech (např. registrační poplatky);
i)
právní poradenství a notářské služby, technické a finanční odborné poradenství, jiné poradenské a účetní služby;
j)
práva duševního vlastnictví;
k)
ověření podle čl. 125 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 a čl. 23 odst. 4 nařízení (EU) č. 1299/2013;
l)
náklady na certifikaci a audit výdajů na úrovni programu podle článků 126 a 127 nařízení (EU) č. 1303/2013;
m)
poskytnutí záruk bankou nebo jinou finanční institucí, pokud to vyžadují unijní nebo vnitrostátní právní předpisy nebo programový dokument přijatý monitorovacím výborem;
n)
cestování a ubytování externích odborníků, přednášejících, osob předsedajících zasedáním a poskytovatelů služeb;
o)
jiné specifické odborné poradenství a služby potřebné pro operace.
Článek 7
Výdaje na vybavení
1. Výdaje na financování koupě, pronájmu nebo leasingu vybavení příjemcem operace, a to s výjimkou výdajů, na které se vztahuje článek 4, jsou omezeny na:
a)
kancelářské vybavení;
b)
hardware a software informačních technologií;
c)
nábytek a vybavení;
d)
laboratorní vybavení;
e)
stroje a přístroje;
f)
nástroje nebo zařízení;
g)
vozidla;
h)
jiné specifické vybavení potřebné pro operace.
2. Náklady na nákup použitého vybavení mohou být způsobilé za těchto podmínek:
a)
nebyla na ně obdržena žádná jiná pomoc z evropských strukturálních a investičních fondů;
b)
jeho cena nepřevyšuje obecně přijímanou cenu na daném trhu;
c)
má technické vlastnosti nezbytné pro operaci a splňuje použitelné normy a standardy.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. března 2014.