KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 9. juli 2014
om støtteordning SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004)
som Spanien har iværksat med afgiftsfritagelse for biobrændstoffer
(meddelt under nummer C(2014) 4530)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/766/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (1), under hensyntagen til deres bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Siden 2006 gennemfører Generaldirektoratet for Konkurrence hvert år ex post-kontrol af et udsnit af medlemsstaternes støtteforanstaltninger. Den spanske ordning for afgiftsfritagelse for biobrændstoffer (sag NN61/2004) blev godkendt af Kommissionen ved beslutning C(2006) 2293 af 6. juni 2006 (»Kommissionens beslutning«). Ordningen med reference MX 17/2009 blev udtaget til kontrol i 2009/2010, hvor Kommissionen undersøgte medlemsstaternes anvendelse af et udsnit af de ordninger, der var i kraft i 2009.
(2)
Kommissionen besluttede atter at medtage ordningen i kontrollen i 2011/2012, hvor Kommissionen undersøgte medlemsstaternes anvendelse af de ordninger, der var i kraft i perioden 2009-2010.
(3)
I lyset af de oplysninger, som Spanien indsendte i forbindelse med kontrollen, nærede Kommissionen tvivl om, hvorvidt de spanske myndigheder anvendte ordningen korrekt. Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Kommissionen meddelte Spanien dette ved brev af 17. juli 2013.
(4)
Den 20. september 2013 fremsendte Spanien sine bemærkninger.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014 (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger.
(6)
Den 5. marts 2014 modtog Kommissionen bemærkninger fra afdelingen for biobrændstoffer under den spanske sammenslutning af producenter af vedvarende energi (»APPA Biocarburantes«). Den videresendte disse bemærkninger til Spanien, som fik mulighed for at kommentere herpå. Den 6. maj 2014 meddelte de spanske myndigheder, at de ikke ønskede at kommentere på bemærkningerne fra tredjeparter.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
(7)
Ordning NN 61/2004 for afgiftsfritagelse for biobrændstoffer består i at anvende en nulsats på den spanske afgift af kulbrinter. Ordningen anvendes for ethanol, som er fremstillet af landbrugsvarer eller vegetabilske varer (bioethanol) defineret i den kombinerede nomenklatur under KN-kode 2207 20, for methanol, som er fremstillet af landbrugsvarer eller vegetabilske varer defineret under KN-kode 2905 11 00, samt for varerne defineret under KN-kode 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 og 1518.
(8)
Nulsatsen blev anvendt på disse varer, uanset om de anvendes som sådan eller efter kemisk forandring. Når biobrændstoffet er blandet med et andet brændstof, blev nulsatsen udelukkende anvendt på den del af blandingen, der består af biobrændstof. Nulsatsen anvendtes for alle biobrændstoffer uanset geografisk oprindelse.
(9)
Ordningen blev godkendt af Kommissionen den 6. juni 2006 og ophørte den 31. december 2012 (3).
(10)
Efter gennemgangen af de oplysninger, som de spanske myndigheder indsendte i forbindelse med kontrollen, opstod der tvivl om, hvorvidt ordningen blev anvendt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning i 2009 og 2010. Der var desuden tvivl om, hvorvidt Spanien ydede overkompensation til modtagerne i 2010. Disse tvivlsspørgsmål er nævnt i betragtning 13 til 29 i afgørelsen af 17. juli 2013.
(11)
Kommissionen anmodede Spanien om:
a)
at dokumentere, at ordningen blev anvendt korrekt i 2009 og 2010
b)
at dokumentere, at der ikke blev ydet overkompensation for bioethanol i 2010, eller, hvis det var tilfældet, at redegøre for de foranstaltninger, der blev truffet for at undgå overkompensation i de efterfølgende år, og
c)
at indsende årsrapporter for hele ordningens varighed.
III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(12)
Den 5. marts 2014 modtog Kommissionen bemærkninger fra APPA Biocarburantes, som ret nøje svarede til Spaniens bemærkninger (se afsnit IV). Sammenslutningen fremførte, at ordningen var blevet anvendt korrekt.
(13)
Hvis priserne på biobrændstoffer sammenlignes med priserne uden afgift på fossile brændstoffer på tankstationer, lader der til at have været underkompensation for såvel bioethanol som biodiesel i hele perioden, undtagen i 2010 hvad angår bioethanol, og i 2012 hvad angår biodiesel. Ifølge APPA Biocarburantes er denne metode ikke korrekt, eftersom prisen uden afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne omfatter alle omkostninger i relation til transport og distribution af brændstoffet frem til den endelige forbruger, mens disse logistiske omkostninger ikke er medregnet i priserne på biobrændstof i den komparative analyse. Ifølge sammenslutningen er det mere hensigtsmæssigt at sammenligne produktionsomkostningerne relateret til biobrændstoffer med de internationale priser på fossile brændstoffer. På baggrund af denne metode er det tydeligt, at der var større underkompensation for biobrændstoffer i løbet af ordningens varighed, og at der på intet tidspunkt blev ydet overkompensation.
(14)
Endelig fremfører APPA Biocarburante, at selv når man sammenligner priserne på biobrændstoffer med priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne, har de to eneste tilfælde af overkompensation været rent midlertidige og skyldes selve karakteren af den skattemæssige støtteordning for biobrændstoffer (hvor mængden fastsættes ex ante og evalueringen foretages ex post) og de meget volatile priser på landbrugsråvarer, som udgør størstedelen af biobrændstoffernes produktionsomkostninger. Det var ikke nødvendigt at tilpasse ordningen, eftersom der ikke var tegn på eventuel overkompensation for bioethanol i de efterfølgende år (2011 og 2012), og den eventuelle overkompensation for biodiesel kun fandt sted i løbet af det sidste år af ordningens varighed (2012). Det ville under alle omstændigheder ikke have været muligt at foretage tilpasninger med henblik på fremtiden, eftersom ordningen ophørte.
IV. BEMÆRKNINGER FRA SPANIEN
(15)
De spanske myndigheder indsendte deres bemærkninger den 20. september 2013. Den 6. maj 2014 meddelte de, at de ikke ønskede at kommentere på de bemærkninger, som tredjeparter havde indsendt.
(16)
Ved brev af 20. september 2013 indsendte de spanske myndigheder oplysninger om omkostningerne i forbindelse med produktion af bioethanol og biodiesel samt oplysninger om priserne på fossile brændstoffer i perioden 2004-2012. De indsendte også sammenligningstabeller over priserne på biobrændstoffer og priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne. Disse tabeller findes i bilag 1.
(17)
Tallene og analyserne i tabellerne er baseret på følgende præmisser:
a)
Der tages udgangspunkt i de faktiske tal vedrørende de spanske anlægs årlige produktionsomkostninger, hvortil der lægges en indtjeningsmargin på 5 %. Tallene tilpasses efter forskellene i energiindholdet i biobrændstoffer og de fossile brændstoffer, de blandes med, ved at anvende tallene i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF (4), dvs. 1,52 og 1,09 for henholdsvis bioethanol og biodiesel.
b)
Priserne sammenlignes med priserne på de brændstoffer, de erstatter, dvs. benzin og diesel. Her anvendes prisen på det pågældende brændstof før afgift på tankstationen, og den omfatter derfor bruttodistributionsavancen. Forskellen mellem biobrændstoffernes produktionsomkostninger og priserne på de fossile brændstoffer, de erstatter, udgør den maksimale kompensationsmargin.
c)
Den faktiske kompensation svarer til den kulbrinteafgift, der ville skulle anvendes for bioethanol og biodiesel. Uden fritagelsen ville disse varer i forbindelse med den særlige afgift på kulbrinter være underlagt en afgiftssats, der svarer til satsen på henholdsvis benzin og diesel (5).
(18)
På grundlag af disse tal anfører Spanien, at der i perioden 2004-2012 var tale om en akkumuleret underkompensation for begge typer brændstof (455,96 EUR/1 000 l for biodiesel og 897,22 EUR/1 000 l for bioethanol). Når der ses på hvert år enkeltvis, fremgår det, at der var tale om underkompensation i alle årene, undtagen i 2010 hvad angår bioethanol, og i 2012 hvad angår biodiesel.
(19)
Med hensyn til bioethanol anfører Spanien, at underkompensationen i 2010 skyldtes et ekstraordinært fald i råvarepriserne, især landbrugsråvarer, mellem januar og juni 2010. Det drejede sig derfor om en enkeltstående, reversibel og uforudsigelig situation, som der under alle omstændigheder blev rettet op på året efter som følge af en stigning i råvarepriserne. Der var derfor ingen grund til, at de spanske myndigheder traf særlige foranstaltninger. Spanien har indsendt udførlige oplysninger om prisudviklingen på råvarer samt en figur, der illustrerer trenden i prisindekset for sukker og korn (basisår 2002-2004 = 100).
Udvikling i råvarepriserne i perioden 2009-2011 (6)
(20)
Med hensyn til biodiesel anførte Spanien, at der lod til at være en overkompensation i 2012, men at ordningen ophørte den 31. december samme år.
(21)
Spanien fremførte, at den pris, der er brugt som reference for de fossile brændstoffer (dvs. prisen før afgift på tankstationer), er den strammeste blandt de forskellige muligheder, og at det ville være mere hensigtsmæssigt at basere en sammenligning på en pris, der ligger tættere på varernes internationale priser. De spanske myndigheder har også indsendt tabeller, hvor priserne på biobrændstoffer sammenlignes med de internationale priser på fossile brændstoffer, og understreger, at der i dette tilfælde ikke i nogen af årene er tale om overkompensation for biodiesel, mens den eventuelle overkompensation for bioethanol bliver mindre (2 EUR/1 000 l i forhold til 142,13 EUR/1 000 l med udgangspunkt i priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationer). I forhold til den anden metode er den akkumulerede underkompensation langt større.
(22)
De spanske myndigheder fremfører, at de i overensstemmelse med Rådets direktiv 2008/118/EF (7) har indsendt oplysninger om alle de virksomheder, der producerer, transformerer, oplagrer, modtager og afsender afgiftspligtigt brændstof.
(23)
I direktivets artikel 4, stk. 1, defineres en godkendt oplagshaver som en fysisk eller juridisk person, der som led i udøvelsen af sit erhverv har lov til at fremstille, forarbejde, oplægge, modtage eller afsende afgiftspligtige varer under en afgiftssuspensionsordning i et afgiftsoplag. Ifølge direktivets artikel 8 er det den godkendte oplagshaver, der skal betale afgiften.
(24)
De spanske myndigheder redegør for, hvorfor de udelukkende har indsendt skatteoplysninger for en af de to virksomheder, der har indgået en underentrepriseaftale om produktion af fedtsyremethylester (»FAME«) af soja og palme. Eftersom denne aftale omfatter varer, der er afgiftspligtige, for så vidt angår besiddelse, omsætning og kontrol, finder direktiv 2008/118/EF anvendelse. De spanske myndigheder anfører, at ejeren af varen ikke er omfattet af definitionen af »godkendt oplagshaver« i direktivets artikel 4, nr. 1).
V. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
(25)
Kommissionen fandt allerede i sin beslutning i sag NN61/2004, at foranstaltningen udgjorde støtte efter artikel 107 i TEUF. Den havde vurderet støtteordningen med udgangspunkt i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (8) og konkluderet, at den var forenelig med det indre marked.
(26)
De spanske myndigheder har nu indsendt detaljerede oplysninger til Konkurrencegeneraldirektoratet, herunder relevant information om produktionsomkostningerne i forbindelse med bioethanol og biodiesel i løbet af ordningens varighed. Det fremgår af sammenligningen mellem produktionsomkostningerne i forbindelse med biobrændstoffer og prisen før afgift på fossile brændstoffer på tankstationer, jf. tabellerne i bilaget, at der har været to situationer med overkompensation: i 2010 for bioethanol og i 2012 for biodiesel.
(27)
Hvad angår den alternative sammenligningsmetode foreslået af Spanien, der tager udgangspunkt i de internationale priser på fossile brændstoffer, anfører Kommissionen, at den adskiller sig fra den metode, der blev foreslået af Spanien og anvendt af Kommissionen i forbindelse med vurderingen af foranstaltning NN61/2004. Eftersom Kommissionen ønsker at undersøge, om Spanien har anvendt støtteordningen korrekt i overensstemmelse med beslutningen om godkendelse i sag NN61/2004, kan den alternative metode ikke accepteres.
(28)
Kommissionen konstaterer dog, at der ikke synes at være en fast tendens til overkompensation. Når der ses på støtten i hele ordningens varighed, lader der heller ikke til at være tegn på en generel overkompensation. Kommissionen tager hensyn til Spaniens redegørelse (se betragtning 18,19,20 og 22).
(29)
Med hensyn til bioethanol finder Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at tilpasse ordningen for at rette op på overkompensationen. Spanien har kunnet påvise, at der blev rettet op på situationen med overkompensation som følge af den betydelige stigning i råvarepriserne i juni 2010. Der er således ikke konstateret tilfælde af overkompensation for bioethanol i 2011 og 2012.
(30)
Hvad angår biodiesel konstaterer Kommissionen en mindre overkompensation på 41,85 EUR/1 000 l i 2012. Denne overkompensation fandt sted, uden at ordningen eller især støtteniveauet blev ændret. Denne situation skyldtes faktorer, der lå uden for ordningen, nemlig prisstigningerne på fossil diesel i Spanien. Kommissionen noterer sig, at dieselprisen i 2012 var 8 % højere end i 2011, ca. 36 % højere end i 2010 og godt 71 % højere end i 2009. Til sammenligning lå produktionsomkostningerne i forbindelse med biodiesel i 2012 på samme niveau som i 2011, ca. 16 % højere end i 2010 og godt 25 % højere end i 2009. Kommissionen konstaterer, at ordningen ophørte i 2012, og det var derfor ikke muligt at tilpasse afgiftsfritagelsen i overensstemmelse med betragtning 19 i beslutningen i sag NN61/2004 for at forhindre en fremtidig overkompensation. Kommissionen konstaterer også, at der hverken i 2013 eller derefter er ydet støtte under ordningen. Endelig kan der, jf. betragtning 28, ikke konstateres nogen generel overkompensation i hele ordningens varighed, heller ikke når der tages højde for oplysningerne for 2012. Det forekommer derfor, at Spanien kunne basere sig på den ex ante-beregningsmetode, der er fastsat for ordningen.
(31)
Efter at have undersøgt oplysningerne fra de spanske myndigheder finder Kommissionen, at Spanien ikke tilsidesatte sine forpligtelser efter betragtning 19 i Kommissionens beslutning i sag NN61/2004.
(32)
På grundlag af de oplysninger, som Spanien har indsendt vedrørende anvendelsen af direktiv 2008/118/EF, finder Kommissionen, at de spanske myndigheder har givet oplysninger om alle de relevante virksomheder.
VI. KONKLUSION
(33)
Kommissionen finder, at Spanien har anvendt støtteordning NN61/2004 korrekt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning om godkendelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den spanske statsstøtteordning NN 61/2004 er forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF og er blevet anvendt korrekt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning NN 61/2004.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Spanien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2014.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 9. července 2014
režim podpory SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004)
[zavedený Španělskem] týkající se osvobození od spotřební daně u biopaliv
(oznámeno pod číslem C(2014) 4530)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/766/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Od roku 2006 provádí Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž každoročně monitorování ex post vzorku opatření podpory uplatňovaných členskými státy. Španělský režim osvobození od spotřební daně u biopaliv (věc č. NN61/2004) schválila Komise rozhodnutím C (2006) 2293 ze dne 6. června 2006 (dále jen „rozhodnutí Komise“). Tento režim byl zahrnut pod referenčním číslem MX 17/2009 do monitorování v letech 2009/2010, v rámci kterého Komise zkoumala, jak členské státy uplatňovaly vzorek platných režimů v průběhu roku 2009.
(2)
Komise se rozhodla tento režim znovu zahrnout do monitorování v letech 2011/2012, v rámci kterého zkoumala, jak členské státy uplatňovaly vzorek platných režimů v období 2009-2010.
(3)
Vzhledem k informacím poskytnutým Španělskem během monitorování měla Komise pochybnosti o správném uplatňování režimu španělskými orgány. Rozhodla se proto zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Komise o svém rozhodnutí informovala Španělsko dopisem ze dne 17. července 2013.
(4)
Španělsko předložilo své připomínky dne 20. září 2013.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 7. února 2014 (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek.
(6)
Komise obdržela dne 5. března 2014 připomínky od sekce pro biopaliva Španělského sdružení výrobců energie z obnovitelných zdrojů (APPA Biocarburantes). Předala je Španělsku, čímž mu umožnila vyjádřit se k nim. Dne 6. května 2014 španělské orgány uvedly, že se k připomínkám předloženým třetími stranami nechtějí vyjádřit.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
(7)
Režim osvobození od spotřební daně u biopaliv NN 61/2004 spočívá v používání nulové sazby španělské daně na uhlovodíky. Vztahuje se na ethylalkohol vyráběný z produktů zemědělského nebo rostlinného původu (bioethanol), zařazený do kódu kombinované nomenklatury KN 2207 20, na methylalkohol získávaný z produktů zemědělského nebo rostlinného původu, zařazený do kódu KN 2905 11 00, a na produkty zařazené do kódů KN 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 a 1518.
(8)
Nulová daňová sazba se na tyto produkty vztahovala bez ohledu na to, zda se používaly nezpracované, či po chemické úpravě. V případech, kdy bylo biopalivo smícháno s jiným palivem, se snížená sazba uplatnila pouze na biopalivovou část směsi. Snížená sazba spotřební daně se týkala všech biopaliv bez ohledu na jejich zeměpisný původ.
(9)
Režim byl Komisí schválen dne 6. června 2006 a jeho platnost skončila dne 31. prosince 2012 (3).
(10)
Na základě vyhodnocení informací poskytnutých španělskými orgány během monitorování vyvstaly pochybnosti o tom, zda byl režim v letech 2009 a 2010 uplatňován v souladu s rozhodnutím Komise. Kromě toho existovaly obavy, že Španělsko mohlo v roce 2010 poskytnout příjemcům nadměrné vyrovnání. Své výhrady Komise uvedla ve 13. až 29. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 17. července 2013.
(11)
Komise Španělsko požádala, aby:
a)
prokázalo, že režim byl v letech 2009 a 2010 uplatňován správně;
b)
prokázalo, že v roce 2010 nedošlo k nadměrnému vyrovnání u bioethanolu, nebo pokud k němu došlo, aby vysvětlilo, jaká opatření byla přijata s cílem zamezit nadměrnému vyrovnání v pozdějších letech;
c)
předložilo výroční zprávy za celou dobu trvání režimu.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(12)
Dne 5. března 2014 obdržela Komise připomínky od sdružení APPA Biocarburantes, jež byly velmi podobné připomínkám španělských orgánů (viz oddíl IV). Sdružení uvádělo, že režim byl uplatňován správně.
(13)
Porovnají-li se náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici, lze jak u bioethanolu, tak u bionafty pozorovat nedostatečné vyrovnání během celého období, s výjimkou roku 2010, pokud jde o bioethanol, a roku 2012, pokud jde o bionaftu. Podle sdružení APPA Biocarburantes je tato metodika nesprávná, neboť součástí ceny fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici jsou všechny náklady na přepravu a distribuci paliv až do chvíle, kdy se produkt dostane ke konečnému spotřebiteli, zatímco do ceny biopaliv se ve zmíněné srovnávací analýze tyto logistické náklady nezahrnuly. Sdružení se domnívá, že by bylo vhodnější porovnat náklady na výrobu biopaliv s mezinárodně stanovenými cenami fosilních paliv. Při použití této metodiky se projeví výraznější nedostatečné vyrovnání u biopaliv v době trvání režimu a neprokážou se žádné případy nadměrného vyrovnání.
(14)
Sdružení APPA Biocarburantes rovněž uvádí, že i když se porovnají náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici, jediné dva případy možného nadměrného vyrovnání byly čistě přechodné a byly způsobeny samotnou povahou režimu daňové podpory pro biopaliva (absolutní částky stanovené ex ante a hodnocení realizované ex post) a velmi nestálými cenami zemědělských surovin, které představují hlavní složku nákladů na výrobu biopaliv. Režim nebylo nutné nijak upravovat, protože v případě bioethanolu nebylo v následujících letech (2011 a 2012) zaznamenáno možné nadměrné vyrovnání a v případě bionafty bylo možné nadměrné vyrovnání pozorováno v posledním roce, tj. v roce 2012. Kromě toho již nebylo možné do budoucna provést žádné úpravy, jelikož platnost režimu skončila.
IV. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKA
(15)
Španělské orgány zaslaly své připomínky dne 20. září 2013. Dne 6. května 2014 uvedly, že se nechtějí vyjádřit k připomínkám třetích stran, které jim byly předloženy.
(16)
V dopise ze dne 20. září 2013 poskytly španělské orgány informace o nákladech na výrobu bioethanolu a bionafty a údaje o cenách fosilních paliv v období let 2004 až 2012. Zároveň předložily tabulky, v nichž byly porovnány náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici. Tyto tabulky jsou uvedeny v příloze.
(17)
Údaje a analýza v příslušných tabulkách se zakládají na těchto předpokladech:
a)
Vychází se ze skutečných údajů o ročních nákladech na produkci rostlin ve Španělsku, k nimž se připočte ziskové rozpětí produkce ve výši 5 %. Provedou se úpravy z důvodu rozdílu v energetickém obsahu mezi biopalivem a fosilním palivem, s nímž se smíchá, na základě údajů uvedených v příloze III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (4), tj. 1,52 v případě bioethanolu a 1,09 v případě bionafty.
b)
Tyto náklady se porovnají s údaji o cenách paliva, které nahrazují, tj. benzinu a nafty. V úvahu se bere cena tohoto paliva před zdaněním na čerpací stanici, která tak zahrnuje hrubou obchodní distribuční marži. Rozdíl mezi náklady na výrobu biopaliva a cenou nahrazeného fosilního paliva je maximální rozpětí vyrovnání.
c)
Skutečně uplatněné vyrovnání se rovná spotřební dani na uhlovodíky odpovídající bioethanolu a bionaftě. Bez osvobození by sazba uplatněná na tyto výrobky jako spotřební daň na uhlovodíky odpovídala sazbě za benzin v případě bioethanolu a za naftu v případě bionafty (5).
(18)
Na základě příslušných údajů Španělsko uvedlo, že v období 2004-2012 bylo možné zaznamenat kumulované nedostatečné vyrovnání u obou druhů paliva (455,96 EUR/1 000 l v případě bionafty a 897,22 EUR/1 000 l v případě bioethanolu). Analyzuje-li se každý rok zvlášť, je patrné nedostatečné vyrovnání ve všech uvedených letech, s výjimkou roku 2010, pokud jde o bioethanol, a roku 2012, pokud jde o bionaftu.
(19)
Co se týče bioethanolu, Španělsko objasnilo, že zjevné nadměrné vyrovnání zaznamenané v roce 2010 bylo důsledkem jednorázového poklesu cen surovin, zejména zemědělských, mezi lednem a červnem 2010. Jednalo se tedy o jednotlivou, zvratitelnou a nepředvídatelnou situaci, jež se navíc v následujícím roce automaticky napravila růstem cen surovin. Nebyl proto důvod, aby španělské orgány přijímaly jakákoli opatření. Španělsko poskytlo podrobné informace o vývoji cen surovin a graf znázorňující vývoj indexů cen cukru a obilovin (základ 2002-2004 = 100).
Vývoj cen surovin v období 2009-2011 (6)
(20)
V souvislosti s bionaftou Španělsko uvedlo, že případ nadměrného vyrovnání byl podle všeho zaznamenán v roce 2012, ale 31. prosince téhož roku skončila platnost režimu.
(21)
Španělsko tvrdilo, že cena použitá v této metodice jako referenční hodnota pro nahrazovaná paliva - cena před zdaněním na čerpací stanici - je nejpřísnější z dostupných možností a že by bylo vhodnější provést srovnání s hodnotou bližší cenám těchto produktů na světovém trhu. Španělské orgány rovněž předložily tabulky, v nichž byly porovnány náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv na světovém trhu, a zdůraznily, že v tomto případě není u bionafty v žádném z posuzovaných roků patrné nadměrné vyrovnání a možné nadměrné vyrovnání za bioethanol je zanedbatelné (2 EUR/1 000 l ve srovnání se 142,13 EUR/1 000 l, jestliže se jako referenční hodnota použije cena fosilního paliva před zdaněním na čerpací stanici). Kumulované nedostatečné vyrovnání by bylo v porovnání s předchozí metodikou několikanásobně vyšší.
(22)
Španělské orgány uvedly, že v souladu se směrnicí Rady 2008/118/ES (7) poskytly informace o všech podnicích, které vyrábí, zpracovávají, drží, přijímají nebo odesílají zboží podléhající spotřební dani.
(23)
Podle definice v čl. 4 odst. 1 této směrnice je „oprávněným skladovatelem“ fyzická nebo právnická osoba oprávněná v rámci své podnikatelské činnosti vyrábět, zpracovávat, držet, přijímat nebo odesílat zboží podléhající spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně v daňovém skladu. V článku 8 směrnice se uvádí, že oprávněný skladovatel je osobou povinnou ke vzniklé daňové povinnosti ke spotřební dani.
(24)
Španělské orgány objasnily, proč poskytly daňové údaje jen jednoho ze dvou podniků, které podepsaly dohodu, že budou na subdodavatelské bázi vyrábět methylestery mastných kyselin ze sóje a palmového oleje. Jelikož se tato smlouva týká výrobků podléhajících spotřební dani ve smyslu jejich držení, pohybu a sledování, řídí se směrnicí 2008/118/ES. Španělské orgány uvádí, že vlastník výrobku nespadá do definice „oprávněného skladovatele“ podle čl. 4 odst. 1 zmíněné směrnice.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(25)
Komise již ve svém rozhodnutí ve věci NN61/2004 dospěla k závěru, že dotčené opatření představuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU. Komise režim posoudila na základě pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001 (8) a konstatovala, že je slučitelný s vnitřním trhem.
(26)
Španělské orgány nyní poskytly Generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž podrobné informace včetně příslušných údajů týkajících se nákladů na výrobu bioethanolu a bionafty během celého trvání režimu. Pokud se porovnají náklady na výrobu biopaliv s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici, jak je uvedeno v tabulkách v příloze tohoto rozhodnutí, je možné zaznamenat dva případy nadměrného vyrovnání: v roce 2010 v případě bioethanolu a v roce 2012 v případě bionafty.
(27)
Co se týče alternativní metodiky navržené Španělskem, v níž se jako referenční hodnoty použijí ceny fosilních paliv na světovém trhu, Komise konstatuje, že tato metodika se liší od metodiky, kterou Španělsko navrhlo a Komise použila pro posouzení opatření NN61/04. Jelikož Komise ověřuje, zda Španělsko uplatňovalo režim podpory správně v souladu s rozhodnutím ve věci NN61/04, kterým byl schválen, nelze navrženou alternativní metodiku přijmout.
(28)
Komise nicméně konstatuje, že nebyla zaznamenána trvalá tendence poskytovat nadměrné vyrovnání. Posoudí-li se kromě toho podpora během celého trvání režimu, nic nenasvědčuje tomu, že by vyrovnání bylo celkově nadměrné. Komise bere na vědomí objasnění předložená Španělskem (viz 18., 19., 20. a 22. bod odůvodnění).
(29)
Pokud jde o bioethanol, Komise se domnívá, že nebylo nutné provádět úpravy k nápravě nadměrného vyrovnání. Španělsko v tomto případě prokázalo, že k nápravě nadměrného vyrovnání došlo zejména díky významnému růstu cen surovin od června 2010. V letech 2011 a 2012 nebylo u bioethanolu skutečně žádné nadměrné vyrovnání zaznamenáno.
(30)
Co se týče bionafty, Komise konstatuje, že v roce 2012 bylo možné pozorovat nepatrné nadměrné vyrovnání ve výši 41,85 EUR/1 000 l. K tomuto nadměrnému vyrovnání došlo, aniž by byly dané opatření, a zejména úroveň podpory jakkoli změněny. Danou situaci způsobily faktory nesouvisející s režimem, konkrétně vysoký nárůst ceny fosilní nafty ve Španělsku. Komise poznamenává, že cena nafty byla v roce 2012 o 8 % vyšší než v roce 2011, o 36 % vyšší než v roce 2010 a o 71 % vyšší než v roce 2009. Náklady na výrobu bionafty byly naproti tomu v roce 2012 na stejné úrovni jako v roce 2011, o 16 % vyšší než v roce 2010 a o 25 % vyšší než v roce 2009. Komise konstatuje, že platnost režimu skončila ke konci roku 2012, a proto nebylo možné provést úpravy osvobození od spotřební daně k zamezení budoucímu nadměrnému vyrovnání v souladu s 19. bodem odůvodnění rozhodnutí Komise ve věci NN61/04. Komise rovněž konstatuje, že v roce 2013 ani později nebyla na základě režimu poskytnuta žádná podpora. Jak je též uvedeno ve 28. bodě odůvodnění, i při zohlednění údajů za rok 2012 nelze pro celé trvání režimu konstatovat nadměrné vyrovnání. To lze tak považovat za důkaz, že Španělsko mohlo vycházet z metodiky výpočtu ex ante předpokládané pro daný režim.
(31)
Po posouzení dodatečných informací poskytnutých Španělskem se Komise domnívá, že Španělsko neporušilo své povinnosti uvedené v 19. bodě odůvodnění rozhodnutí Komise ve věci NN61/04.
(32)
Na základě objasnění poskytnutých Španělskem v souvislosti s uplatňováním směrnice 2008/118/ES Komise souhlasí s tím, že španělské orgány předložily informace o všech příslušných podnicích.
VI. ZÁVĚR
(33)
Komise konstatuje, že Španělsko uplatňovalo režim podpory NN 61/04 správně, v souladu s rozhodnutím Komise, kterým byl schválen,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státní podpory NN 61/2004, zavedený Španělskem, je slučitelný s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a byl uplatňován správně, v souladu s rozhodnutím Komise ve věci NN 61/2004.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
V Bruselu dne 9. července 2014.