KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1067/2013
af 30. oktober 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdierne for de forurenende stoffer dioxiner, dioxinlignende PCB'er og ikke-dioxinlignende PCB'er i lever af landdyr
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (2) er der fastsat maksimalgrænseværdier for indholdet af dioxiner og dioxinlignende polychlorerede biphenyler (PCB'er) i en række fødevarer, herunder i lever af visse landdyr.
(2)
Ekspertpanelet for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (i det følgende benævnt »panelet«) under Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) vedtog den 5. juli 2011 efter anmodning fra Kommissionen en udtalelse om risikoen for folkesundheden i tilknytning til forekomst af store mængder dioxiner og dioxinlignende PCB'er i lever af får og hjorte (3).
(3)
Kommissionen anmodede om, at det i udtalelsen blev angivet, hvorvidt befolkningsgrupper, der indtager sådanne produkter (som f.eks. storforbrugere af produkterne og folk på særlige diæter), potentielt er udsat for en højere sundhedsrisiko. Der skulle i udtalelsen ligeledes redegøres for mulige årsager til de konstaterede høje dioxin- og PCB-niveauer i fåre- og hjortelever samt tilvejebringes videnskabelige argumenter vedrørende det hensigtsmæssige i i fremtidig lovgivning at fastsætte produktbaserede frem for fedtbaserede grænseværdier.
(4)
Panelet konkluderede, at regelmæssig indtagelse af fårelever ville resultere i en gennemsnitlig stigning på omkring 20 % i baggrundseksponeringen for dioxiner og dioxinlignende PCB'er. I enkelttilfælde vil indtagelse af fårelever kunne resultere i høje indtag, der ligger over det tolerable ugentlige indtag (TWI) af disse forurenende stoffer. Panelet konkluderede, at hyppig indtagelse af fårelever, navnlig blandt kvinder i den fødedygtige alder og børn, potentielt vil kunne være sundhedsmæssigt problematisk.
(5)
Panelet konkluderede endvidere, at jord og sedimenter naturligt indeholder lagre af dioxiner og PCB'er. Overførsel af dioxiner og PCB'er fra jordbund til planter via rodnettet er generelt af mindre betydning. I de seneste år er der i en række prøver af fårelever fra forskellige europæiske lande fundet høje koncentrationer af dioxiner og PCB'er, uden at disse har kunnet sættes i forbindelse med specifikke kontamineringskilder. For får er græsningsaktiviteten en primær eksponeringsfaktor. Under græsning kan dyrene komme til at indtage jord via partikler afsat på grøntsager, eller de kan indtage jorden direkte, når de bider foderplanter over tæt ved jordoverfladen. Indtagelsen af jord varierer i bemærkelsesværdig grad og er yderst sæsonbetinget: Der foreligger oplysninger om en middelindtagelse af jord på omkring 8 % af tørstofindtagelsen. Samlet set vil indtagelsen af jord kunne bidrage væsentligt til fårs eksponering for dioxiner og PCB'er. Der foreligger kun begrænsede data om overførsel af dioxiner og/eller PCB'er til fårelever via foderet. Ifølge de modtagne oplysninger varierede overførselsforholdet fra 5 til 175, afhængigt af hvilke polychlorerede dibenzo-p-dioxiner (PCDD)-, polychlorerede dibenzofuraner (PCDF)- eller PCB-kongenere der er tale om, og tallet var ca. fire gange højere for lever end for kød eller nyre.
(6)
EFSA konkluderede desuden, at leveren hos får er et organ, hvor der i betydelig grad lagres dioxiner og PCB'er. Stofskifteforskellene ville delvis kunne forklare, hvorfor der lagres forholdsvis store mængder dioxiner og beslægtede forbindelser i leveren hos får i forhold til hos kvæg.
(7)
EFSA konkluderede, at selv om der muligvis ville finde sekvestrering sted i leveren, og dioxinerne og PCB'erne ikke ville blive fuldstændig associeret til leverens fedtfraktion, ville dette ikke have nogen indflydelse på resultatet, hvad enten dette udtrykkes på fedtbasis eller på grundlag af den ferske vares vægt, idet alle dioxiner og PCB'er ekstraheres i analyseprocessen, uanset hvilken del af leveren de er til stede i.
(8)
EU-referencelaboratoriet (EURL) for dioxiner og PCB'er i foderstoffer og fødevarer blev af Kommissionen anmodet om at undersøge, hvordan forskellige ekstraktionsmetoder påvirker indholdet af dioxiner og PCB'er i fårelever med hensyn til rapportering af analyseresultatet på basis af henholdsvis fedt og vådvægt. EU-referencelaboratoriet konkluderede, at udsvingene i koncentrationerne af dioxiner og PCB'er var betydeligt større for fedtbaserede analyseresultater end for resultater baseret på vådvægt. Koncentrationerne af dioxiner og PCB'er i fårelever på fedtbasis afhang af de(n) anvendte ekstraktionsmetode/opløsningsmidler og derved af det deraf følgende fedtindhold. Ved sammenholdelse af vådvægtsbaserede resultater var dioxin- og PCB-niveauerne nogenlunde sammenlignelige.
(9)
For at sikre sammenlignelige resultater og en ensartet håndhævelse i hele Unionen for så vidt angår dioxiner og PCB'er i lever af landdyr bør grænseværdierne derfor fastsættes på basis af vådvægt, sådan som det allerede er tilfældet for fiskelever og produkter heraf.
(10)
Det bør fastsættes, at grænseværdierne ikke gælder for fødevarer, der lovligt er markedsført inden anvendelsesdatoen.
(11)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringsbestemmelser
I bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 affattes punkt 5.2 således:
»5.2
Lever af de i punkt 5.1 angivne landdyr, undtagen får og produkter heraf
0,30 pg/g vådvægt
0,50 pg/g vådvægt
3,0 ng/g vådvægt
Lever af får og produkter heraf
1,25 pg/g vådvægt
2,00 pg/g vådvægt
3,0 ng/g vådvægt«
Artikel 2
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning finder ikke anvendelse på produkter, der er markedsført inden den 1. januar 2014 i overensstemmelse med de regler, der var gældende på det tidspunkt.
2. Fødevarevirksomhedslederen skal kunne dokumentere, hvornår produkterne blev markedsført.
Artikel 3
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. oktober 2013.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1067/2013
ze dne 30. října 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity kontaminujících látek, a to dioxinů, PCB s dioxinovým efektem a PCB bez dioxinového efektu v játrech suchozemských zvířat
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity pro dioxiny a polychlorované bifenyly s dioxinovým efektem v řadě potravin včetně jater některých suchozemských zvířat.
(2)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (Výbor) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) přijal 5. července 2011 na žádost Komise stanovisko k posouzení rizika pro veřejné zdraví v souvislosti s výskytem vysokých hladin dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v játrech ovcí a jelenovitých (3).
(3)
Na žádost Komise by mělo stanovisko určit, zda může u spotřebitelů z podskupin obyvatelstva, které tyto výrobky konzumují (nadměrní konzumenti, lidé se zvláštními požadavky na stravu), dojít ke zvýšení zdravotního rizika. Stanovisko by také mělo posoudit možné příčiny výskytu zvýšených hladin dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v játrech ovcí a jelenovitých a poskytnout vědecké informace o tom, zda by bylo v budoucnosti vhodné stanovit regulační hodnoty v játrech na základě výrobku, ne na základě obsahu tuku.
(4)
Výbor dospěl k závěru, že pravidelná konzumace ovčích jater by vedla k nárůstu expozice dioxinům a PCB s dioxinovým efektem v průměru přibližně o 20 %. V ojedinělých případech by mohla konzumace ovčích jater vést k příjmům převyšujícím tolerovatelný týdenní příjem těchto kontaminujících látek. Výbor dospěl k závěru, že častá konzumace ovčích jater, zejména u žen v plodném věku a dětí, může představovat zdravotní riziko.
(5)
Dále výbor dospěl k závěru, že půda a sedimenty jsou přirozenými zásobárnami dioxinů a PCB. Přenos dioxinů a PCB s dioxinovým efektem z půdy na rostliny přes kořenový systém je však celkově zanedbatelný. V minulých několika letech byly v řadě vzorků ovčích jater z různých zemí Evropy zjištěny vysoké koncentrace dioxinů a PCB, i když nebyly spojeny s konkrétními zdroji kontaminace. V případě ovcí je hlavním způsobem expozice pastva. Při pastvě mohou ovce přijmout i půdu, a to buď skrze částice, které ulpěly na rostlinách, nebo přímo při konzumaci pastvinné vegetace blízko povrchu země. Příjem půdy je značně proměnlivý a velmi se liší v závislosti na ročním období: průměrný příjem půdy činí podle zjištění asi 8 % z příjmu sušiny. Celkově může příjem půdy podstatně zvýšit expozici ovcí dioxinům a PCB. O přenosu dioxinů nebo PCB z krmiva do ovčích jater je k dispozici jen omezené množství údajů. V závislosti na polychlorovaném dibenzo-p-dioxinu (PCDD), polychlorovaném dibenzofuranu (PCDF) nebo kongenerech PCB se zaznamenané přenosové poměry pohybovaly mezi 5 a 175 a byly asi čtyřikrát vyšší v játrech než v mase nebo ledvinách.
(6)
Úřad EFSA dospěl k závěru, že ovčí játra jsou významným orgánem k ukládání dioxinů a PCB. Rozdíly v metabolismu by částečně mohly vysvětlit poměrně vysoké ukládání dioxinů a podobných sloučenin v játrech ovcí ve srovnání se skotem.
(7)
Dále úřad EFSA dospěl k závěru, že i kdyby byla možná sekvestrace jater a výskyt dioxinů a PCB by nebyl úplně spojen s tukovým podílem jater, nemělo by to žádný vliv na výsledek, ať už vyjádřený v poměru k tuku nebo čerstvé tkáni, protože veškeré dioxiny a PCB se extrahují analytickým postupem, bez ohledu na to, v jaké části jater se vyskytují.
(8)
Komise požádala referenční laboratoř Evropské unie (EURL) pro dioxiny a PCB v krmivech a potravinách, aby přezkoumala, jaký vliv mají různé metody extrakce na hladiny dioxinů a PCB v játrech ovcí s ohledem na uvedení analytického výsledku v poměru k tuku nebo čerstvé hmotnosti. Laboratoř EURL dospěla k závěru, že rozdíly v koncentracích dioxinů a PCB byly podstatně vyšší v poměru k tuku než v poměru k čerstvé hmotnosti. Koncentrace dioxinů a PCB v poměru k tuku v ovčích játrech závisely na použité metodě extrakce nebo rozpouštědlech, a tedy na výsledném obsahu tuku. Při porovnání výsledků v poměru k čerstvé hmotnosti byly hladiny dioxinů a PCB srovnatelné.
(9)
Aby byly zaručeny srovnatelné výsledky a zajištěn jednotný postup prosazování v celé Unii, pokud jde o dioxiny a PCB v játrech suchozemských zvířat, je proto vhodné stanovit maximální limity v poměru k čerstvé hmotnosti, jak už byly stanoveny pro rybí játra a výrobky z nich.
(10)
Je třeba zajistit, aby se tyto maximální limity nevztahovaly na potraviny, které jsou v souladu s právními předpisy uváděny na trh před datem použitelnosti.
(11)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pozměňovací ustanovení
V příloze nařízení (ES) č. 1881/2006 se bod 5.2 nahrazuje tímto:
„5.2
Játra suchozemských zvířat uvedených v bodě 5.1 kromě jater ovcí a výrobků z nich
0,30 pg/g čerstvé hmotnosti
0,50 pg/g čerstvé hmotnosti
3,0 ng/g čerstvé hmotnosti
Ovčí játra a výrobky z nich
1,25 pg/g čerstvé hmotnosti
2,00 pg/g čerstvé hmotnosti
3,0 ng/g čerstvé hmotnosti“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se nepoužije na výrobky uvedené na trh před 1. lednem 2014 v souladu s ustanoveními použitelnými k tomuto datu.
2. Prokázat, kdy byly produkty uvedeny na trh, je úkolem hospodářského subjektu v potravinářském odvětví.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. října 2013.