KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 26. marts 2013
om fastsættelse af medlemsstaternes årlige emissionstildelinger for perioden fra 2013 til 2020 i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 406/2009/EF
(meddelt under nummer C(2013) 1708)
(2013/162/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 406/2009/EF af 23. april 2009 om medlemsstaternes indsats for at reducere deres drivhusgasemissioner med henblik på at opfylde Fællesskabets forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne frem til 2020 (1), særlig artikel 3, stk. 2, fjerde afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Drivhusgasemissioner fra anlæg, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (2), som de fremgår af Unionens register, Kommissionens beslutninger, nationale tildelingsplaner og officiel korrespondance mellem Kommissionen og de respektive medlemsstater, udgør verificerede emissionsdata som omhandlet i artikel 3, stk. 2, fjerde afsnit, i beslutning nr. 406/2009/EF.
(2)
De samlede drivhusgasemissioner fra gasser og aktiviteter som defineret i artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 406/2009/EF, der i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 280/2004/EF af 11. februar 2004 om en mekanisme til overvågning af emissioner af drivhusgasser i Fællesskabet og til gennemførelse af Kyoto-protokollen (3) i 2012 er rapporteret og fastsat efter den indledende evaluering i 2012, som Kommissionen gennemførte i henhold til retningslinjer for den tekniske gennemgang af drivhusgasemissionsopgørelser i 2012 (4), udgør evaluerede drivhusgasemissionsdata for 2005, 2008, 2009 og 2010 som omhandlet i artikel 3, stk. 2, fjerde afsnit, i beslutning nr. 406/2009/EF.
(3)
For at sikre overensstemmelse mellem fastsættelsen af de årlige emissionstildelinger og de drivhusgasemissioner, der rapporteres for hvert år, bør medlemsstaternes årlige emissionstildelinger også beregnes ved anvendelse værdierne for globalt opvarmningspotentiale fra den fjerde rapport fra Det Mellemstatslige Panel for Klimaændringer (IPCC) vedtaget ved beslutning 15/CP.17. De således beregnede årlige emissionstildelinger bør gælde fra det første år, for hvilket indberetningen om drivhusgasopgørelser, jf. artikel 3 i beslutning nr. 280/2004/EF, under anvendelse af disse nye værdier for globalt opvarmningspotentiale bliver obligatorisk.
(4)
De data, som i øjeblikket indberettes i de nationale drivhusgasopgørelser og i de nationale registre og Unionens register, er ikke tilstrækkelige til, at man for de enkelte medlemsstater kan bestemme de CO2-emissioner fra civil luftfart på nationalt plan, som ikke er omfattet af direktiv 2003/87/EF. CO2-emissioner fra flyvninger, som ikke er omfattet af direktiv 2003/87/EF, udgør kun en meget lille del af de samlede drivhusgasemissioner, og indsamling af supplerende oplysninger om disse emissioner vil føre til en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde. Mængden af CO2-emissioner fra opgørelseskategori »1.A.3.A civil luftfart« bør derfor sættes til lig nul ved fastsættelsen af de årlige emissionstildelinger.
(5)
De årlige emissionstildelinger for en medlemsstat for 2020 bør beregnes ved at trække mængden af verificerede drivhusgasemissioner fra anlæg, der eksisterede i 2005, fra de evaluerede drivhusgasemissioner for 2005 og justere resultatet ved hjælp af den procentsats, der er fastsat i bilag II i beslutning nr. 406/2009/EF.
(6)
Mængden af verificerede drivhusgasemissioner fra anlæg bør fastsættes på følgende måde:
-
For medlemsstater, der har deltaget i emissionshandelssystemet fra 2005: mængden af emissioner fra anlæg, som var omfattet af direktiv 2003/87/EF i 2005, justeret med mængden af drivhusgasemissioner fra de anlæg, som fra 2008 til 2012 blev omfattet af eller undtaget fra emissionshandelssystemet på grund af en tilpasning af det anvendelsesområde, som medlemsstaterne anvendte, og mængden af drivhusgasemissioner fra anlæg, der var midlertidigt undtaget fra emissionshandelssystemet i 2005, men ikke undtaget mellem 2008 og 2012.
-
For medlemsstater, der har deltaget i emissionshandelssystemet fra 2007: Mængden af drivhusgasemissioner fra anlæg, som var omfattet af direktiv 2003/87/EF i 2007.
-
For medlemsstater, der deltager i emissionshandelssystemet fra 2013: Mængden af drivhusgasemissioner fra anlæg, som var omfattet af direktiv 2003/87/EF i 2005 (ifølge de oplysninger, som er indberettet af den pågældende medlemsstat og evalueret af Kommissionen).
(7)
Den gennemsnitlige mængde af drivhusgasemissioner i 2009 for en medlemsstat med et positivt loft for drivhusgasemissioner i henhold til bilag II i beslutning nr. 406/2009/EF bør beregnes ved, at en gennemsnitlig mængde af verificerede drivhusgasemissioner fra anlæg, som var omfattet af direktiv 2003/87/EF i 2008, 2009 og 2010 i den pågældende medlemsstat, trækkes fra medlemsstatens gennemsnitlige samlede evaluerede drivhusgasemissioner for 2008, 2009 og 2010.
(8)
De årlige emissionstildelinger for en medlemsstat med et positivt loft for drivhusgasemissioner i henhold til bilag II i beslutning nr. 406/2009/EF for årene 2013 til 2019 bør defineres ved et lineært forløb, der begynder ved den pågældende medlemsstats gennemsnitlige mængde af drivhusgasemissioner i 2009 og slutter ved medlemsstatens årlige emissionstildeling for 2020.
(9)
Den årlige emissionstildeling for en medlemsstat med et negativt loft for drivhusgasemissioner i henhold til bilag II i beslutning nr. 406/2009/EF for 2013, bør beregnes ved, at den gennemsnitlige mængde af verificerede drivhusgasemissioner fra anlæg, der var omfattet af direktiv 2003/87/EF i 2008, 2009 og 2010 i den pågældende medlemsstat, trækkes fra medlemsstatens gennemsnitlige samlede evaluerede drivhusgasemissioner for 2008, 2009 og 2010.
(10)
Den årlige emissionstildeling for en medlemsstat med et negativt loft for drivhusgasemissioner i henhold til bilag II i beslutning nr. 406/2009/EF for årene 2014 til 2019 bør defineres ved et lineært forløb, der begynder ved den pågældende medlemsstats årlige emissionstildeling for 2013 og slutter ved medlemsstatens årlige emissionstildeling for 2020.
(11)
De verificerede drivhusgasemissioner fra anlæg, som er medtaget ensidigt i emissionshandelssystemet i henhold til artikel 24 i direktiv 2003/87/EF i perioden fra 2008 til 2012, bør ikke medregnes i den gennemsnitlige mængde af verificerede drivhusgasemissioner fra anlæg, der er omfattet af direktiv 2003/87/EF for 2008, 2009 og 2010, da dette vil føre til, at drivhusgasemissionerne ved fremtidige tilpasninger af de årlige emissionstildelinger i henhold til artikel 10 i beslutning nr. 406/2009/EF bliver regnet med to gange.
(12)
Med henblik på Kroatiens tiltrædelse af Unionen bør landets årlige emissionstildeling for hvert år i perioden fra 2013 til 2020 fastlægges efter samme fremgangsmåde som for de øvrige medlemsstater. Disse værdier bør finde anvendelse fra datoen for Kroatiens tiltrædelse.
(13)
På baggrund af vedtagelsen af Det Europæiske Råds afgørelse 2012/419/EU af 11. juli 2012 om ændring af Mayottes status i forhold til Den Europæiske Union (5) fra 2014 beregnes de årlige emissionstildelinger for Frankrig med virkning fra 2014 under hensyntagen til de relevante evaluerede drivhusgasemissioner.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De årlige emissionstildelinger for hver medlemsstat for hvert år i perioden fra 2013 til 2020 er fastsat i bilag I og finder anvendelse med forbehold af eventuelle tilpasninger, som offentliggøres i henhold til artikel 10 i beslutning nr. 406/2009/EF.
Artikel 2
Uanset artikel 1 gælder det, at når det i en retsakt, som er vedtaget i henhold til artikel 3 i beslutning nr. 280/2004/EF, foreskrives, at medlemsstaterne skal indgive opgørelser over drivhusgasemissioner, som er beregnet ved hjælp af værdier for globalt opvarmningspotentiale fra den fjerde IPCC-vurderingsrapport vedtaget ved beslutning 15/CP.17 på partskonferencen under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, finder de årlige emissionstildelinger i bilag II anvendelse fra det første år, for hvilket en sådan indberetning om drivhusgasopgørelser bliver obligatorisk.
Artikel 3
De årlige emissionstildelinger for Kroatien som fastsat i bilag I finder anvendelse fra datoen for ikrafttrædelsen af traktaten om Kroatiens tiltrædelse.
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. marts 2013.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. března 2013
o stanovení ročních emisních přídělů členských států na období 2013-2020 v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 1708)
(2013/162/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Údaje o emisích skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2), získané z registru Unie, rozhodnutí Komise, národních alokačních plánů a úřední korespondence mezi Komisí a příslušnými členskými státy, představují ověřené údaje o emisích ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(2)
Údaje o celkovém množství emisí skleníkových plynů z plynů a činností uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES, předložené v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (3), sestavené v návaznosti na počáteční přezkum z roku 2012 provedený Komisí v souladu s pokyny k technickému přezkumu inventur emisí skleníkových plynů z roku 2012 (4), představují přehodnocené údaje o emisích skleníkových plynů v letech 2005, 2008, 2009 a 2010 ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(3)
Aby byla zajištěna soudržnost mezi stanovením ročních emisních přídělů a vykazovanými emisemi skleníkových plynů za každý rok, měly by být roční emisní příděly členských států vypočteny rovněž s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17. Takto vypočtené roční emisní příděly by měly být použitelné od prvního roku, za který se vykazování inventur skleníkových plynů s pomocí těchto nových hodnot potenciálu globálního oteplování stane povinným v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
(4)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují na úrovni členských států k tomu, aby bylo možno na národní úrovni stanovit emise CO2 z civilního letectví, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Emise CO2 z letů, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze zanedbatelnou část celkového množství emisí skleníkových plynů a shromažďování dodatečných informací o těchto emisích by přineslo nepřiměřenou administrativní zátěž. Množství emisí CO2 spadající do kategorie „1.A.3.A civilní letectví“ inventury by proto mělo být za účelem stanovení ročních emisních přídělů považováno za rovné nule.
(5)
Roční emisní příděly členského státu pro rok 2020 by měly být vypočteny odečtením množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, která v roce 2005 již existovala, od přehodnocených emisí skleníkových plynů v roce 2005 a upravením výsledku podle procentního podílu stanoveného v příloze II rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(6)
Množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení by se mělo stanovit takto:
-
V případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2005: množství emisí ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/EC, v roce 2005 upravené o množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, která se po úpravě oblasti působnosti použité členskými státy zařadila do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012 nebo se z něj vyloučila, a množství emisí skleníkových plynů ze zařízení dočasně vyloučených ze systému obchodování s emisemi v roce 2005, avšak zařazených do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2007: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2007,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2013: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2005 (podle údajů oznámených příslušným členským státem a ověřených Komisí).
(7)
Průměrné množství emisí skleníkových plynů členského státu v roce 2009, který má kladnou mezní hodnotu emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES, by mělo být vypočteno odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě, od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(8)
Roční emisní příděly členského státu s kladnou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2013-2019 by se měly určit z lineární spojnice, která začíná průměrným množstvím emisí skleníkových plynů uvedeného členského státu v roce 2009 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(9)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES pro rok 2013 by měl být vypočten odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(10)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2014-2019 by se měl určit z lineární spojnice, která začíná ročním emisním přídělem uvedeného členského státu pro rok 2013 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(11)
Ověřené emise skleníkových plynů ze zařízení jednostranně zapojených do systému obchodování s emisemi v souladu s článkem 24 směrnice 2003/87/ES během období 2008-2012 by se neměly započítávat do průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010, neboť by to mělo za následek dvojnásobné započtení emisí skleníkových plynů během budoucích úprav ročních emisních přídělů v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(12)
S ohledem na přistoupení Chorvatska k Unii by se jeho roční emisní příděl za každý rok období 2013-2020 měl stanovit stejnou metodou jako v případě ostatních členských států. Tyto hodnoty by měly být použitelné od data přistoupení Chorvatska.
(13)
Vzhledem k tomu, že Evropská rada přijala rozhodnutí 2012/419/EU ze dne 11. července 2012, kterým se mění status ostrova Mayotte vůči Evropské unii (5) od roku 2014, zohlední se při výpočtu ročních emisních přídělů pro Francii od roku 2014 příslušné ověřené emise skleníkových plynů.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Roční emisní příděly každého členského státu pro každý rok období 2013-2020 jsou stanoveny v příloze I a použijí se s výhradou případných úprav zveřejněných v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Bez ohledu na článek 1 se v případě, že akt přijatý v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES stanoví pro členské státy povinnost předložit inventury emisí skleníkových plynů určené s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17 konference smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, použijí roční emisní příděly stanovené v příloze II od prvního roku, za který se toto vykazování inventur skleníkových plynů stane povinným.
Článek 3
Roční emisní příděly Chorvatska stanovené v příloze I se použijí od data, kdy vstoupí v platnost smlouva o přistoupení Chorvatska.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 26. března 2013.