EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/55/EU
af 16. april 2014
om elektronisk fakturering i forbindelse med offentlige udbud
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Der findes en række globale, nationale, regionale og proprietære standarder for elektronisk fakturering, som i øjeblikket anvendes i medlemsstaterne. Ingen af disse standarder har forrang, og de fleste af dem er ikke interoperable indbyrdes.
(2)
Da der mangler en fælles standard, beslutter medlemsstaterne at udvikle deres egne tekniske løsninger baseret på de enkelte nationale standarder, når de fremmer anvendelsen af eller gør det obligatorisk at anvende elektroniske fakturaer i forbindelse med offentlige udbud. Det betyder, at antallet af forskellige standarder, der eksisterer sideløbende i medlemsstaterne, er stigende og forventes fortsat at stige i fremtiden.
(3)
De mange forskellige ikkeinteroperable standarder medfører en overdreven kompleksitet, retlig usikkerhed og yderligere driftsomkostninger for de økonomiske aktører, der anvender elektroniske fakturaer på tværs af medlemsstaterne. Økonomiske aktører, der ønsker at gennemføre tværnationale udbudsaktiviteter, er ofte nødt til at overholde en ny elektronisk faktureringsstandard, hver gang de får adgang til et nyt marked. Idet de afskrækker økonomiske aktører fra at udøve tværnationale udbudsaktiviteter, udgør de forskellige retlige og tekniske krav i forbindelse med elektroniske fakturaer hindringer for markedsadgangen ved tværnationale offentlige udbud og virker som handelshindringer Dermed indskrænkes de grundlæggende friheder, hvilket har en direkte virkning på, hvordan det indre marked fungerer.
(4)
Disse hindringer for handel inden for Unionen vil sandsynligvis blive større i fremtiden, når der udvikles flere nationale og proprietære standarder, der ikke er interoperable, og når anvendelsen af elektroniske fakturaer inden for offentlige udbud bliver mere almindelig eller gøres obligatorisk i medlemsstaterne
(5)
De tværnationale handelshindringer, der skyldes flere parallelle retlige krav og tekniske standarder i forbindelse med elektronisk fakturering og manglen på interoperabilitet, bør fjernes eller reduceres. For at nå dette mål bør der udvikles en fælles europæisk standard for den semantiske datamodel til kerneelementerne i en elektronisk faktura (»den europæiske standard for elektronisk fakturering«). Standarden bør fastsætte og beskrive de kerneelementer, som en elektronisk faktura altid skal indeholde, og dermed gøre det lettere at sende og modtage elektroniske fakturaer mellem systemer, som er baseret på forskellige tekniske standarder. Forudsat at de ikke er i strid med denne europæiske standard, bør standarden hverken erstatte eksisterende nationale standarder eller begrænse anvendelsen heraf, og det bør være muligt fortsat at anvende dem sideløbende med den europæiske standard.
(6)
Ved at sikre en semantisk interoperabilitet og forbedre retssikkerheden vil dette direktiv fremme indførelsen af elektronisk fakturering inden for offentlige udbud og derved gøre det muligt for medlemsstaterne, de ordregivende myndigheder, de ordregivende enheder og de økonomiske aktører at skabe betydelige fordele i form af besparelser, miljømæssig indvirkning og en reduktion af den administrative byrde.
(7)
Fordelene ved elektronisk fakturering maksimeres, når genereringen, afsendelsen, transmissionen, modtagelsen og behandlingen af en faktura kan automatiseres fuldstændigt. Derfor bør kun maskinlæsbare fakturaer, som modtageren kan behandle automatisk og digitalt, betragtes som værende i overensstemmelse med den europæiske standard for elektronisk fakturering. En ren billedfil bør ikke kunne betragtes som en elektronisk faktura i henhold til dette direktiv.
(8)
Målet med interoperabilitet er at sikre, at oplysninger kan forelægges og behandles på en ensartet måde i de forskellige forretningssystemer, uanset deres teknologi, applikation eller platform. Fuld interoperabilitet omfatter interoperabilitet på tre forskellige planer: med hensyn til fakturaens indhold (semantik), det anvendte format eller sprog (syntaks) og transmissionsmetoden. Semantisk interoperabilitet indebærer, at den elektroniske faktura indeholder en vis mængde nødvendige oplysninger, og at den nøjagtige betydning af de udvekslede oplysninger bevares og forstås på utvetydig vis uafhængigt af den fysiske præsentations- eller transmissionsform. Syntaktisk interoperabilitet betyder, at dataelementerne i en elektronisk faktura præsenteres i et format, der kan udveksles direkte mellem afsender og modtager og behandles automatisk. Syntaktisk interoperabilitet kan sikres på to måder, nemlig ved anvendelse af en fælles syntaks eller ved hjælp af mapping mellem forskellige syntakser.
(9)
Der anvendes en lang række syntakser. Syntaktisk interoperabilitet sikres i stadig større omfang ved hjælp af mapping. Denne metode er effektiv, såfremt fakturaen indeholder alle de nødvendige dataelementer på det semantiske plan, og hvis disse er utvetydige. Da dette ofte ikke er tilfældet, er der behov for en indsats for at sikre interoperabiliteten på det semantiske plan. For yderligere at forenkle anvendelsen af elektronisk fakturering og for at reducere omkostningerne bør et af målene på lang sigt være at begrænse antallet af anvendte syntakser, fortrinsvis ved at fokusere på de mest udbredte.
(10)
Standardiseringen af elektronisk fakturering supplerer også bestræbelserne på at fremme anvendelsen af e-udbud, som afspejlet i de relevante bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU (4) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU (5).
(11)
Det Europæiske Råd anførte i sine konklusioner den 28. og 29. juni 2012 og den 24. oktober 2013, at der bør gives prioritet til foranstaltninger, der sigter mod en yderligere udvikling af tværnational onlinehandel og modernisering af de offentlige forvaltninger, herunder en lettelse af overgangen til elektronisk fakturering og en hurtig gennemførelse heraf.
(12)
I sin beslutning af 20. april 2012 henviste Europa-Parlamentet til den markedsfragmentation, der skyldes nationale bestemmelser om elektronisk fakturering, understregede de væsentlige fordele, som elektronisk fakturering medfører, og fremhævede betydningen af retssikkerhed, et klart teknisk miljø og åbne og interoperable løsninger for elektronisk fakturering, der bygger på fælles retlige krav, forretningsprocesser og tekniske standarder. Af disse grunde opfordrede Europa-Parlamentet til at gøre elektronisk fakturering i forbindelse med offentlige udbud obligatorisk senest i 2016.
(13)
Det Europæiske Multistakeholderforum for Elektronisk Fakturering (e-fakturering), der blev oprettet ved Kommissionens afgørelse af 2. november 2010 (6), vedtog med enstemmighed en anbefaling om anvendelsen af en semantisk datamodel til støtte for interoperabilitet i forbindelse med elektronisk fakturering i oktober 2013.
(14)
Dette direktiv bør gælde for elektroniske fakturaer, der er modtaget af ordregivende myndigheder og ordregivende enheder, og som er udstedt som følge af en gennemførelse af kontrakter, der er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/81/EF (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU (8), direktiv 2014/24/EU eller direktiv 2014/25/EU. Det er kun elektroniske fakturaer udstedt af den økonomiske aktør, der har fået tildelt den offentlige kontrakt eller koncessionskontrakten (hovedentreprenøren), der bør være omfattet af dette direktiv. Når medlemsstater i henhold til artikel 71 i direktiv 2014/24/EU og artikel 88 i direktiv 2014/25/EU træffer bestemmelse om direkte betaling til underentreprenører, bør de ordninger, der skal fastsættes i udbudsdokumenterne, imidlertid indeholde bestemmelser om, hvorvidt der anvendes elektronisk fakturering i forbindelse med betalinger til underleverandører. Det bør præciseres, at når en kontrakt tildeles en sammenslutning af økonomiske aktører, gælder dette direktiv for elektroniske fakturaer, der både udstedes af sammenslutningen, og af de enkelte økonomiske aktører.
(15)
Dette direktiv bør også finde anvendelse, når koncessionskontrakter, der involverer betalinger, kræver, at den økonomiske aktør, som har fået tildelt kontrakten, udsteder fakturaer. Udtrykket »koncessioner« er defineret i artikel 5, nr. 1), i direktiv 2014/23/EU. Genstanden for koncessionskontrakter er udbud af bygge- og anlægsarbejder eller tjenesteydelser gennem en koncession, som består i retten til at udnytte bygge- og anlægsarbejdet eller tjenesteydelserne eller i denne ret sammen med betaling af en pris.
(16)
Dette direktiv er underlagt artikel 346 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Dette direktiv finder ikke anvendelse på elektroniske fakturaer, der er udstedt som følge af opfyldelsen af kontrakter (som er erklæret hemmelige eller ledsages af særlige sikkerhedsforanstaltninger), og som er udelukket fra anvendelsesområdet for direktiv 2014/23/EU, direktiv 2014/24/EU og direktiv 2014/25/EU i medfør af henholdsvis artikel 10, stk. 6, artikel 15, stk. 3, og artikel 24, stk. 3, deri. På samme betingelser bør der fastsættes en særlig udelukkelse i dette direktiv for elektroniske fakturaer, der er udstedt som følge af opfyldelsen af sådanne kontrakter (som er erklæret hemmelige eller ledsages af særlige sikkerhedsforanstaltninger), og som henhører under anvendelsesområdet for direktiv 2009/81/EF.
(17)
Definitionerne i dette direktiv bør være i overensstemmelse med anden EU-lovgivning om offentlige udbud.
(18)
Kommissionen bør anvende de relevante bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 (9) for at anmode den relevante europæiske standardiseringsorganisation om at udarbejde en europæisk standard for elektronisk fakturering. I henhold til de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1025/2012 falder Kommissionens afgørelse om en sådan anmodning ind under undersøgelsesproceduren i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (10).
(19)
Den europæiske standard for elektronisk fakturering bør bygge på eksisterende tekniske specifikationer, der er udviklet inden for rammerne af europæiske standardiseringsorganisationer, som f.eks. CEN (CWA 16356-MUG og CWA 16562-CEN BII), og bør tage hensyn til andre relevante tekniske specifikationer, der er udviklet inden for rammerne af internationale standardiseringsorganisationer, som f.eks. UN/CEFACT (CII v. 2.0) og ISO (finansiel faktura baseret på ISO 20022 om metoder). I forbindelse med gennemførelse af anmodningen om standardisering bør den relevante europæiske standardiseringsorganisation også tage hensyn til storskalapilotprojekterne, der gennemføres inden for rammerne af det politiske program til støtte for rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation samt andre relevante organers og organisationers tekniske specifikationer vedrørende elektronisk fakturering, hvis anvendelse er udbredt generelt inden for erhvervslivet. Den europæiske standard for elektronisk fakturering bør også være kompatibel med de eksisterende standarder for betaling for at kunne gøre det muligt at foretage automatisk behandling af betalinger.
(20)
Kommissionen bør i sin anmodning til den relevante europæiske standardiseringsorganisation kræve, at den europæiske standard for elektronisk fakturering skal være teknologineutral for at undgå konkurrenceforvridninger, at den skal være i overensstemmelse med relevante internationale standarder for elektronisk fakturering, så det undgås, at den udgør en teknisk hindring for adgangen til markedet for leverandører fra tredjelande og for at gøre det lettere for europæiske leverandører at sende elektroniske fakturaer til købere i tredjelande, og at den skal overholde Rådets direktiv 2006/112/EF (11). Eftersom elektroniske fakturaer kan indeholde personoplysninger, bør Kommissionen også kræve, at den europæiske standard for elektronisk fakturering tager hensyn til beskyttelsen af personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (12) og principperne om indbygget databeskyttelse, proportionalitet og dataminimering. Ud over disse mindstekrav bør Kommissionen i sin anmodning til den relevante europæiske standardiseringsorganisation fastlægge yderligere krav til indholdet af den europæiske standard for elektronisk fakturering og en frist for dens vedtagelse.
(21)
For at sikre, at små og mellemstore virksomheder også kan få gavn af elektronisk fakturering i forbindelse med offentlige udbud, bør den europæiske standard for elektronisk fakturering give mulighed for at oprette brugervenlige systemer til elektronisk fakturering, dvs. systemer, som er letforståelige og letanvendelige. I denne sammenhæng bør der også tages hensyn til det faktum, at især små og mellemstore virksomheder samt mindre ordregivende myndigheder og ordregivende enheder råder over begrænsede menneskelige og finansielle ressourcer.
(22)
Den europæiske standard for elektronisk fakturering bør også kunne anvendes til handelstransaktioner mellem virksomheder. For at give private økonomiske aktører mulighed for at anvende den nye standard i deres indbyrdes forretningsrelationer bør Kommissionen derfor sikre, at standarden ikke udvikles på en måde, der udelukkende gør den egnet til anvendelse i forbindelse med offentlige udbud.
(23)
Fakturaer, der er udstedt af forskellige erhvervssektorer, kan betyde, at der skal medtages oplysninger, der er specifikke for disse sektorer. Et begrænset antal fælles standardelementer bør dog forefindes i alle fakturaer. Tilstedeværelsen af disse elementer er påkrævet til kontrol af, om fakturaen på en korrekt måde afspejler de underliggende handelstransaktioner, og for at sikre, at fakturaen er retsgyldig. En liste over sådanne elementer, som kræves til momsformål, findes i direktiv 2006/112/EF. Den europæiske standard for elektronisk fakturering bør være kompatibel med dette sæt elementer.
(24)
Den europæiske standard for elektronisk fakturering bør definere semantiske dataelementer, der især henviser til supplerende data om sælger og køber, procesidentifikatorer, fakturakendetegn og -specifikationer, leveringsoplysninger samt betalingsoplysninger og -vilkår. Kerneelementerne i en elektronisk faktura bør medtages i hver enkelt elektronisk faktura. Dette bør sikre en klar og ensartet anvendelse af elektronisk fakturering.
(25)
Afsenderen af en elektronisk faktura bør fortsat have mulighed for at garantere ægtheden af fakturaens oprindelse og integriteten af dens indhold ved hjælp af flere forskellige metoder, herunder ved hjælp af en elektronisk signatur, men når det drejer sig om at sikre overholdelse af direktiv 2006/112/EF bør den europæiske standard for elektronisk fakturering ikke som et af elementerne indeholde et krav om elektronisk signatur.
(26)
For at undgå uforholdsmæssigt store omkostninger og byrder for de ordregivende myndigheder og ordregivende enheder bør den relevante europæiske standardiseringsorganisation anmodes om at udarbejde en liste med et begrænset antal syntakser, som er i overensstemmelse med den europæiske standard for elektronisk fakturering. Denne liste bør ikke udgøre en del af den europæiske standard for elektronisk fakturering. De opstillede syntakser skal allerede anvendes i vid udstrækning og med godt resultat af de økonomiske aktører og de ordregivende myndigheder. For at gøre det lettere og hurtigere for medlemsstaterne at gennemføre syntakserne bør den relevante europæiske standardiseringsorganisation anmodes om at opgive passende syntaktiske bindinger fra den europæiske standard for elektronisk fakturering for alle de syntakser, der er opstillet i listen. Syntaktiske bindinger er retningslinjer for, hvordan standarden kan repræsenteres i de forskellige syntakser. Denne standardiseringspublikation bør supplere den europæiske standard for elektronisk fakturering og de opstillede syntakser.
(27)
For at lette anvendelsen af den europæiske standard for elektronisk fakturering bør den europæiske standardiseringsorganisation også anmodes om at udarbejde retningslinjer vedrørende transmissionsinteroperabilitet. Disse retningslinjer bør ikke udgøre en del af den europæiske standard for elektronisk fakturering eller være bindende for ordregivende myndigheder og ordregivende enheder.
(28)
Forud for indførelsen i medlemsstaterne af den europæiske standard for elektronisk fakturering bør den praktiske anvendelse af standarden testes i tilstrækkelig grad. Denne vurdering bør ske i løbet af processen for udarbejdelse af standarden. Vurderingen bør inddrage slutbrugerne og især omhandle aspekter vedrørende praktisk anvendelighed og brugervenlighed samt godtgøre, at standarden kan gennemføres på en omkostningseffektiv og forholdsmæssigt afpasset måde.
(29)
Hvis den europæiske standard for elektronisk fakturering og den liste over syntakser, der er i overensstemmelse med standarden, og som er udarbejdet af den relevante europæiske standardiseringsorganisation, opfylder kravene i Kommissionens anmodning til den europæiske standardiseringsorganisation, og hvis standarden er blevet testet, offentliggøres henvisningerne til den europæiske standard for elektronisk fakturering og listen over syntakser i Den Europæiske Unions Tidende.
(30)
Bestemmelserne om udvikling af standarden og de andre standardiseringspublikationer, der er fastsat i dette direktiv, er i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1025/2012. For at tage hensyn til dette direktivs særlige karakter er det imidlertid hensigtsmæssigt at fastsætte, at afgørelser om at offentliggøre eller ikke at offentliggøre henvisningerne til standarden og listen over syntakser eller om at offentliggøre dem med begrænsninger vedtages efter undersøgelsesproceduren. Dette bør dog ikke berøre anvendelsen af de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1025/2012 vedrørende formelle indsigelser mod harmoniserede standarder.
(31)
De europæiske standardiseringsorganisationer foretager regelmæssig gennemgang og opdatering af standarderne for at tage hensyn til den teknologiske udvikling. I lyset af den hurtige udvikling i ikt-sektoren bør Kommissionen også have mulighed for at anmode om, at den relevante europæiske standardiseringsorganisation reviderer og opdaterer den europæiske standard for elektronisk fakturering for at tage hensyn til denne udvikling og sikre fortsat interoperabilitet.
(32)
For at reagere på den teknologiske udvikling eller markedskrav bør Kommissionen have mulighed for at vedtage en gennemførelsesretsakt med hensyn til revision og opdatering af listen over syntakser. I tilfælde af mere komplekse tilpasninger bør Kommissionen også have mulighed for at anmode om, at den relevante europæiske standardiseringsorganisation reviderer og opdaterer listen over syntakser.
(33)
Hvis Kommissionen anser det for nødvendigt for at sikre fuldstændig og fortsat interoperabilitet, for at tage hensyn til den teknologiske udvikling eller for at begrænse antallet af syntakser, der skal anvendes, bør den kunne gennemgå en liste over syntakser, der allerede er vedtaget. I forbindelse hermed bør Kommissionen tage hensyn til listen over syntakser, der er fastlagt, gennemgået og opdateret af den relevante europæiske standardiseringsorganisation.
(34)
Ved udløbet af gennemførelsesfristerne i dette direktiv bør de ordregivende myndigheder og ordregivende enheder være forpligtet til at modtage og behandle elektroniske fakturaer, som er i overensstemmelse med den europæiske standard for elektronisk fakturering og med enhver af de syntakser på den liste, som Kommissionen har offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende. Ordregivende myndigheder og ordregivende enheder bør derfor ikke afvise elektroniske fakturaer, der opfylder ovennævnte betingelser, udelukkende på grund af manglende overholdelse af andre krav (for eksempel nationale eller sektorspecifikke krav, eller supplerende tekniske krav af anden art), end dem, der specifikt er omhandlet i dette direktiv. Andre nødvendige afvisningsgrunde, som vedrørende f.eks. kontraktlige betingelser, bør dog ikke berøres af denne forpligtelse. Forud for betaling af fakturaen bør de ordregivende myndigheder og ordregivende enheder under alle omstændigheder frit kunne kontrollere, om indholdet af den elektroniske faktura afspejler den underliggende handelstransaktion korrekt (f.eks. om fakturabeløbet er korrekt), og om fakturaen er blevet udstedt til den rette modtager. Forpligtelsen til ikke at afvise elektroniske fakturaer i henhold til dette direktiv berører ikke Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 2011/7/EU (13).
(35)
Dette direktiv bør kun forpligte modtagerne af en faktura, dvs. de ordregivende myndigheder, indkøbscentralerne og de ordregivende enheder til at acceptere og behandle elektroniske fakturaer. Dette direktiv bør ikke berøre afsenderens ret til at vælge, om han vil sende sin faktura via den europæiske standard for elektronisk fakturering, nationale eller andre tekniske standarder eller i papirformat. Dette direktiv bør dog ikke forhindre medlemsstaterne i at kræve, at der kun sendes elektroniske fakturaer i forbindelse med offentlige udbud. Vælger afsenderen at sende sin faktura via den europæiske standard for elektronisk fakturering, bør modtagerens forpligtelse til at modtage og behandle den kun gælde, hvis fakturaen er udarbejdet i en af de syntakser, der er medtaget på listen over syntakser offentliggjort af Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende. Dette bør ikke berøre afsenderens mulighed for at benytte sig af en tredjemands tjenester for at omsætte sin egen syntaks til en af syntakserne på listen.
(36)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (14) og afgav udtalelse den 11. november 2013 (15). I sin udtalelse offentliggjorde han anbefalinger til sikring af et passende databeskyttelsesniveau i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv. Der bør tages hensyn til disse anbefalinger ved udarbejdelsen af den europæiske standard for elektronisk fakturering og i forbindelse med de ordregivende myndigheders og de ordregivende enheders behandling af personoplysninger. Det skal især gøres klart, at den eksisterende databeskyttelseslovgivning også finder anvendelse på elektronisk fakturering, og at offentliggørelsen af personoplysninger af hensyn til gennemsigtigheden og af regnskabsmæssige grunde skal tilgodese beskyttelsen af privatlivets fred.
(37)
Da direktiv 2006/112/EF indeholder bestemmelser om fakturering, herunder elektronisk fakturering, bør dets forbindelse med dette direktiv præciseres. Nærværende direktiv har et andet formål og et anvendelsesområde, der er forskelligt fra det i direktiv 2006/112/EF, og derfor berører det ikke de bestemmelser om anvendelsen af elektroniske fakturaer til momsformål, som er indeholdt deri. Navnlig vedrører artikel 232 i direktiv 2006/112/EF forholdet mellem handelspartnerne og har til formål at sikre, at modtageren ikke kan påtvinges afsenderens anvendelse af elektroniske fakturaer. Dette bør imidlertid ikke berøre medlemsstaternes ret til at pålægge de ordregivende myndigheder og ordregivende enheder en forpligtelse til at modtage elektroniske fakturaer under visse omstændigheder.
(38)
For at give de ordregivende myndigheder og ordregivende enheder mulighed for korrekt at udforme og træffe de tekniske foranstaltninger efter indførelsen af den europæiske standard for elektronisk fakturering og godkendelsen af listen over syntakser, som er nødvendige for at overholde dette direktiv, og i lyset af nødvendigheden af en hurtig gennemførelse af elektronisk fakturering, bør en gennemførelsesfrist på 18 måneder fra offentliggørelsen af henvisningen til den europæiske standard for elektronisk fakturering og listen over syntakser i Den Europæiske Unions Tidende anses for berettiget. Uanset denne generelle gennemførelsesfrist og med henblik på at lette udbredelsen af elektronisk fakturering for visse ordregivende myndigheder såsom lokale og regionale ordregivende myndigheder og offentlige virksomheder, bør medlemsstaterne have lov til at udskyde anvendelsen af dette direktiv for ikkestatslige ordregivende myndigheder og ordregivende enheder i indtil 30 måneder fra offentliggørelsen af henvisningen til den europæiske standard for elektronisk fakturering og listen over syntakser i Den Europæiske Unions Tidende. Denne mulighed for at udskyde anvendelsen af kravene i dette direktiv bør ikke gælde for indkøbscentraler.
(39)
For at gøre det lettere for ordregivende myndigheder og ordregivende enheder at gennemføre kravene i dette direktiv bør Kommissionen sikre, at medlemsstaterne holdes fuldt og løbende underrettet om, hvordan arbejdet skrider frem med udviklingen af standarden og de andre standardiseringspublikationer, som de relevante europæiske standardiseringsorganisationer skal forestå. Det bør give medlemsstaterne mulighed for at udføre det nødvendige forberedende arbejde med henblik på at afslutte gennemførelsen inden for de vedtagne frister.
(40)
Da de ordregivende myndigheder og ordregivende enheder vil kunne godkende elektroniske fakturaer, som opfylder andre standarder end den europæiske standard for elektronisk fakturering, og fakturaer i papirform, medmindre der findes andre bestemmelser i national lovgivning, indføres der ikke ved dette direktiv yderligere omkostninger eller byrder over for virksomheder, herunder mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder i henhold til Kommissionens henstilling 2003/361/EF (16). Kommissionen og medlemsstaterne bør endvidere gøre deres yderste for at mindske omkostningen ved den europæiske standard for elektronisk fakturering for brugerne heraf, navnlig mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder, således at udbredelsen af den lettes i hele Den Europæiske Union.
(41)
Medlemsstaterne bør i forbindelse med gennemførelsen af dette direktiv tage hensyn til de små og mellemstore virksomheders, mindre ordregivende myndigheders og ordregivende enheders behov og yde den nødvendige støtte til alle ordregivende myndigheder, ordregivende enheder og leverandører, således at den nye europæiske standard for elektronisk fakturering kan tages i anvendelse. Der bør desuden tilbydes uddannelsesforanstaltninger, navnlig for små og mellemstore virksomheder.
(42)
For at lette de tekniske og proceduremæssige tilpasninger, der skal foretages af alle parter involveret i offentlige udbud for at sikre en vellykket gennemførelse af dette direktiv, bør medlemsstaterne om muligt stille støtte fra strukturfondene til rådighed for alle støtteberettigede ordregivende myndigheder, ordregivende enheder og små og mellemstore virksomheder.
(43)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv og for udarbejdelsen, begrænsningen og gennemgangen af listen over syntakser tillægges Kommissionen gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011. Undersøgelsesproceduren bør anvendes til vedtagelsen af gennemførelsesretsakterne vedrørende listen over syntakser, eftersom de tjener til at lette anvendelsen af den europæiske standard for elektronisk fakturering og sikre interoperabilitet og hurtig reaktion på den teknologiske udvikling. Undersøgelsesproceduren bør også anvendes til vedtagelsen af gennemførelsesretsakter for så vidt angår indsigelser mod den europæiske standard for elektronisk fakturering, da sådanne retsakter kan have konsekvenser for forpligtelsen til at modtage og behandle elektroniske fakturaer.
(44)
Målene for dette direktiv, nemlig at fjerne markeds- og handelshindringer, der er en følge af de forskellige nationale bestemmelser og standarder, og sikre interoperabiliteten kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Anvendelsesområde
Dette direktiv finder anvendelse på elektroniske fakturaer, der er udstedt som følge af opfyldelse af kontrakter, som direktiv 2009/81/EF, direktiv 2014/23/EU, direktiv 2014/24/EU eller direktiv 2014/25/EU finder anvendelse på.
Dette direktiv finder ikke anvendelse på elektroniske fakturaer udstedt som følge af opfyldelse af kontrakter, der henhører under direktiv 2009/81/EF, hvis udbuddet og opfyldelsen af kontrakten er erklæret hemmelig eller skal ledsages af særlige sikkerhedsforanstaltninger i overensstemmelse med gældende love eller administrative bestemmelser i en medlemsstat, og forudsat at medlemsstaten har fastslået, at de berørte væsentlige interesser ikke kan sikres ved mindre indgribende foranstaltninger.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »elektronisk faktura«: en faktura, der er udstedt, sendt og modtaget i et struktureret elektronisk format, der gør det muligt at behandle den automatisk og elektronisk
2) »kerneelementer i en elektronisk faktura«: et sæt væsentlige oplysninger, som en elektronisk faktura skal indeholde for at sikre den tværnationale interoperabilitet, herunder de nødvendige oplysninger til at sikre overholdelsen af lovgivningen
3) »semantisk datamodel«: et struktureret og logisk indbyrdes forbundet sæt termer og deres betydning, der specificerer kerneelementerne i en elektronisk faktura
4) »syntaks«: et maskinlæsbart sprog eller dialekt, der anvendes til at repræsentere dataelementerne i en elektronisk faktura
5) »syntaktiske bindinger«: retningslinjer for hvordan en semantisk datamodel til en elektronisk faktura kan repræsenteres i de forskellige syntakser
6) »ordregivende myndigheder«: ordregivende myndigheder, jf. artikel 1, nr. 17), i direktiv 2009/81/EF, artikel 6, stk. 1, i direktiv 2014/23/EU og artikel 2, stk. 1, nr. 1), i direktiv 2014/24/EU
7) »ikkestatslige ordregivende myndigheder«: ikkestatslige ordregivende myndigheder, jf. artikel 2, stk. 1, nr. 3, i direktiv 2014/24/EU
8) »indkøbscentraler«: indkøbscentraler, jf. artikel 2, stk. 1, nr. 16, i direktiv 2014/24/EU
9) »ordregivende enheder«: ordregivende enheder, jf. artikel 1, nr. 17), i direktiv 2009/81/EF, artikel 7, stk. 1 og 2, i direktiv 2014/23/EU og artikel 4, stk. 1, i direktiv 2014/25/EU
10) »international standard«: en international standard, jf. artikel 2, nr. 1), litra a), i forordning (EU) nr. 1025/2012
11) »europæisk standard«: europæisk standard, jf. artikel 2, stk. 1, litra b) i forordning (EU) nr. 1025/2012.
Artikel 3
Udarbejdelse af en europæisk standard
1. Kommissionen anmoder den relevante europæiske standardiseringsorganisation om at udarbejde en europæisk standard for den semantiske datamodel til kerneelementerne i en elektronisk faktura (»den europæiske standard for elektronisk fakturering«).
Kommissionen kræver, at den europæiske standard for elektronisk fakturering mindst opfylder følgende betingelser:
-
den er teknologisk neutral
-
den er kompatibel med relevante internationale standarder for elektronisk fakturering
-
den tager hensyn til behovet for beskyttelse af personoplysninger i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF og til overholdelse af principperne om indbygget databeskyttelse, proportionalitet, dataminimering og formålsbegrænsning
-
den er i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i direktiv 2006/112/EF
-
den gør det muligt at indføre praktiske, brugervenlige, fleksible og omkostningseffektive systemer til elektronisk fakturering
-
den tager hensyn til de små og mellemstore virksomheders, ikkestatslige ordregivende myndigheders og ordregivende enheders særlige behov
-
den er anvendelig til brug for handelstransaktioner mellem virksomheder.
Kommissionen anmoder om, at den relevante europæiske standardiseringsorganisation udarbejder en liste over et begrænset antal syntakser, der overholder den europæiske standard for elektronisk fakturering, passende syntaktiske bindinger og retningslinjer med hensyn til transmissionsinteroperabilitet med henblik på at lette anvendelsen af en sådan standard.
Anmodningerne vedtages i overensstemmelse med proceduren i artikel 10, stk. 1-5, i forordning (EU) nr. 1025/2012.
Som led i den relevante europæiske standardiseringsorganisations arbejde med at udarbejde standarden og inden for den frist, der er fastsat i stk. 2, testes den praktiske anvendelse af standarden for en slutbruger. Kommissionen har det overordnede ansvar for testfasen og sikrer, at der under udførelsen af testen tages særligt hensyn til overholdelsen af kriterierne for anvendelighed, brugervenlighed og de mulige gennemførelsesomkostninger i henhold til stk. 1, andet afsnit. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om resultatet af testen.
2. Hvis den europæiske standard for elektronisk fakturering, som er udarbejdet i overensstemmelse med kravet i stk. 1, opfylder kravene deri, og hvis en testfase i henhold til stk. 1, femte afsnit, er gennemført, offentliggør Kommissionen henvisningen til en sådan standard i Den Europæiske Unions Tidende sammen med listen over et begrænset antal syntakser udarbejdet i overensstemmelse med anmodningen i stk. 1. Offentliggørelsen foretages senest den 27. maj 2017.
Artikel 4
Formelle indsigelser mod den europæiske standard
1. Er en medlemsstat eller Europa-Parlamentet af den mening, at den europæiske standard for elektronisk fakturering og listen over syntakser ikke fuldt ud overholder de krav, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, underretter medlemsstaten eller Europa-Parlamentet Kommissionen herom med en nærmere forklaring, hvorefter Kommissionen beslutter:
a)
at offentliggøre eller ikke at offentliggøre henvisningerne til den pågældende europæiske standard for elektronisk fakturering og liste over syntakser i Den Europæiske Unions Tidende eller at offentliggøre henvisningerne med begrænsninger
b)
at opretholde, opretholde med begrænsninger eller at tilbagetrække henvisningerne til den pågældende europæiske standard for elektronisk fakturering og liste over syntakser i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Kommissionen offentliggør på sit websted oplysninger om den europæiske standard for elektronisk fakturering og listen over syntakser, der har været genstand for en afgørelse som omhandlet i stk. 1.
3. Kommissionen underretter den berørte europæiske standardiseringsorganisation om sin afgørelse som omhandlet i stk. 1 og anmoder om nødvendigt om ændring af den pågældende europæiske standard for elektronisk fakturering eller liste over syntakser.
4. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede afgørelser vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 10, stk. 2.
Artikel 5
Vedligeholdelse og videreudvikling af den europæiske standard og liste over syntakser
1. For at tage hensyn til den teknologiske udvikling og for at sikre fuldstændig og fortsat interoperabilitet inden for elektronisk fakturering i forbindelse med offentlige udbud kan Kommissionen:
a)
opdatere eller revidere den europæiske standard for elektronisk fakturering
b)
opdatere eller revidere listen over syntakser offentliggjort af Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Beslutter Kommissionen at foretage en handling som omhandlet i stk. 1, litra a), fremsætter den en anmodning til den relevante europæiske standardiseringsorganisation. Denne anmodning fremsættes efter proceduren i artikel 3, stk. 1, uden at fristerne der finder anvendelse.
3. Artikel 4 finder anvendelse på opdateringer eller revisioner, der foretages i henhold til stk. 1, litra a).
4. Beslutter Kommissionen at foretage en handling som omhandlet i stk. 1, litra b), gør den det enten efter undersøgelsesproceduren i artikel 10, stk. 2, eller ved at fremsætte en anmodning til den relevante europæiske standardiseringsorganisation. Denne anmodning fremsættes efter proceduren i artikel 3, stk. 1, uden at fristerne deri finder anvendelse.
Artikel 6
Kerneelementer i en elektronisk faktura
Kerneelementerne i en elektronisk faktura er bl.a.:
a)
proces- og fakturaidentifikatorer
b)
faktureringsperiode
c)
sælgeroplysninger
d)
køberoplysninger
e)
oplysninger om betalingsmodtager
f)
oplysninger om sælgers fiskale repræsentant
g)
kontraktreference
h)
leveringsoplysninger
i)
betalingsinstrukser
j)
oplysninger om tillæg eller rabat
k)
vareoplysninger
l)
samlet fakturabeløb
m)
momsoplysninger.
Artikel 7
Modtagelse og behandling af en elektronisk faktura
Medlemsstaterne sikrer, at de ordregivende myndigheder og ordregivende enheder modtager og behandler elektroniske fakturaer, som er i overensstemmelse med den europæiske standard for elektronisk fakturering, for hvilken henvisningen er blevet offentliggjort i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, og med en af syntakserne på den liste, der er offentliggjort i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2.
Artikel 8
Databeskyttelse
1. Dette direktiv berører ikke gældende EU-ret og national ret om databeskyttelse.
2. Såfremt der ikke fastlægges andet i EU-retten eller den nationale ret og med forbehold af undtagelser og begrænsninger fastsat i artikel 13 i direktiv 95/46/EF, må personoplysninger, der er indhentet med henblik på en elektronisk faktura, kun anvendes til dette formål eller til formål i overensstemmelse hermed.
3. Med forbehold af undtagelser og begrænsninger fastsat i artikel 13 i direktiv 95/46/EF sikrer medlemsstaterne, at offentliggørelsen, af hensyn til gennemsigtighed og faktureringsformål, af personoplysninger indsamlet i forbindelse med elektronisk fakturering stemmer overens med formålet for offentliggørelsen og lever op til princippet om beskyttelse af privatlivets fred.
Artikel 9
Brug af elektroniske fakturaer til momsformål
Dette direktiv berører ikke bestemmelserne i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 10
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 11
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager, offentliggør og anvender de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 27. november 2018. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser.
2. Som en undtagelse fra stk. 1 vedtager, offentliggør og anvender medlemsstaterne senest 18 måneder efter offentliggørelsen af henvisningen til den europæiske standard for elektronisk fakturering i Den Europæiske Unions Tidende de nødvendige bestemmelser for at efterkomme forpligtelsen i artikel 7 til at modtage og behandle elektroniske fakturaer.
Medlemsstaterne kan udskyde den i første afsnit omhandlede anvendelse heraf med hensyn til ikkestatslige ordregivende myndigheder og ordregivende enheder indtil 30 måneder efter offentliggørelsen af henvisningen til den europæiske standard for elektronisk fakturering i Den Europæiske Unions Tidende.
Efter offentliggørelsen af henvisningen til den europæiske standard for elektronisk fakturering offentliggør Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende den endelige dato for ikrafttrædelsen af foranstaltningerne i første afsnit.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 12
Revision
Kommissionen undersøger, hvordan dette direktiv påvirker det indre marked, og hvordan elektronisk fakturering indføres inden for offentlige udbud, og forelægger rapport herom for Europa-Parlamentet og for Rådet inden for tre år efter fristen for den maksimale udsættelse fastsat for ikkestatslige myndigheder i artikel 11, stk. 2, andet afsnit. Om nødvendigt ledsages rapporten af en konsekvensanalyse af behovet for yderligere foranstaltninger.
Artikel 13
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/55/EU
ze dne 16. dubna 2014
o elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V členských státech v současné době existuje a používá se řada celosvětových, celostátních, regionálních i soukromých norem pro elektronickou fakturaci. Žádná z těchto norem nepřevažuje a většina z nich není navzájem interoperabilní.
(2)
Jelikož neexistuje žádná společná norma, členské státy v případě, kdy prosazují používání elektronických faktur při zadávání veřejných zakázek nebo toto používání povinně ukládají, volí vytvoření vlastního technického řešení založeného na vlastní vnitrostátní normě. V důsledku toho počet odlišných norem koexistujících v rámci všech členských států narůstá a je pravděpodobné, že poroste i do budoucna.
(3)
Velké množství norem, které nejsou interoperabilní, vede k nadměrné složitosti, právní nejistotě a dodatečným provozním nákladům pro hospodářské subjekty, které elektronické faktury v různých členských státech používají. Od hospodářských subjektů, které se chtějí účastnit přeshraničního zadávání veřejných zakázek, se tak často vyžaduje, aby se pokaždé, kdy vstoupí na nový trh, řídily novou normou elektronické fakturace. Odlišné právní a technické požadavky na elektronické faktury odrazují hospodářské subjekty od přeshraničního zadávání veřejných zakázek, a vytvářejí tak překážky přístupu na trh přeshraničního zadávání veřejných zakázek a překážky obchodu. Znemožňují tím využívání základních svobod, a mají proto přímý účinek na fungování vnitřního trhu.
(4)
Tyto překážky obchodu uvnitř Unie budou v budoucnu pravděpodobně dále narůstat, neboť vzhledem k tomu, že používání elektronických faktur při zadávání veřejných zakázek se v členských státech rozšiřuje nebo se stává povinným, vzniká čím dál více vnitrostátních a soukromých norem, které nejsou interoperabilní.
(5)
Překážky přeshraničního obchodu plynoucí z koexistence vícera souborů právních požadavků a technických norem v oblasti elektronické fakturace a ze skutečnosti, že tyto normy nejsou interoperabilní, by měly být odstraněny nebo zmírněny. K dosažení tohoto cíle by měla být vytvořena společná evropská norma pro sémantický datový model základních prvků elektronické faktury (dále jen „evropská norma pro elektronickou fakturaci“). Tato norma by měla stanovit a charakterizovat základní prvky, které musí elektronická faktura vždy obsahovat, a usnadnit tak zasílání a přijímání elektronických faktur mezi systémy založenými na různých technických normách. Za předpokladu, že stávající vnitrostátní technické normy nejsou s touto evropskou normou v rozporu, neměla by je tato norma nahrazovat ani omezovat jejich používání a rovněž by měla být zachována možnost pokračovat v jejich uplatňování souběžně s evropskou normou.
(6)
Zajištěním sémantické interoperability a zvýšením právní jistoty tato směrnice podpoří využívání elektronické fakturace při zadávání veřejných zakázek, čímž bude mít pro členské státy, veřejné zadavatele, zadavatele a hospodářské subjekty zásadní přínos z hlediska úspor, dopadu na životní prostředí a snížení administrativní zátěže.
(7)
Přínosy elektronické fakturace jsou maximalizovány, pokud lze vystavování, zasílání, předávání, příjem a zpracování faktur plně automatizovat. Z tohoto důvodu by za slučitelné s evropskou normou pro elektronickou fakturaci měly být považovány pouze strojově čitelné faktury, které může příjemce zpracovávat automaticky a digitálně. Pouhý obrázkový soubor by neměl být považován za elektronickou fakturu pro účely této směrnice.
(8)
Cílem interoperability je umožnit jednotnou prezentaci a zpracovávání informací mezi obchodními systémy bez ohledu na jejich technologii, použití nebo platformu. Úplnou interoperabilitou se rozumí schopnost být interoperabilní na třech odlišných úrovních: z hlediska obsahu faktury (úroveň sémantická), formátu nebo použitého jazyka (úroveň syntaktická) a způsobu předání faktury. Sémantickou interoperabilitou se rozumí, že elektronická faktura obsahuje určité nezbytné informace a je zachován přesný význam vyměňovaných informací, jemuž je jednoznačně porozuměno nezávisle na způsobu, jímž jsou tyto informace fyzicky ztvárněny nebo předány. Syntaktickou interoperabilitou se rozumí, že datové prvky jsou na elektronické faktuře uváděny v takovém formátu, který umožňuje jejich přímou výměnu mezi odesílatelem a příjemcem a automatické zpracování. Syntaktickou interoperabilitu lze zajistit jedním ze dvou způsobů, a sice použitím společné syntaxe nebo pomocí mapování různých syntaxí.
(9)
Na trhu se používá značné množství syntaxí. Syntaktická interoperabilita je stále častěji zajišťována pomocí mapování. Tento způsob je účinný, pokud faktura obsahuje všechny nezbytné datové prvky na sémantické úrovni a jejich význam je jednoznačný. Jelikož tomu tak ale často není, je třeba přijmout opatření k zajištění interoperability na sémantické úrovni. V zájmu dalšího zjednodušení používání elektronické fakturace a snížení nákladů by jedním z dlouhodobých cílů mělo být omezení počtu používaných syntaxí, pokud možno soustředěním se pouze na nejpoužívanější z nich.
(10)
Normalizace elektronické fakturace rovněž doplňuje snahy o podporu využívání elektronického zadávání zakázek, jak je odrážejí příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (4) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU (5).
(11)
Evropská rada v závěrech ze zasedání ve dnech 28. a 29. června 2012 a 24. října 2013 uvedla, že prioritou by měla být opatření zaměřená na další rozvoj přeshraničního elektronického obchodování a modernizaci veřejné správy, mimo jiné usnadněním přechodu k elektronické fakturaci a jejím urychleným zavedením.
(12)
Evropský parlament v usnesení ze dne 20. dubna 2012 poukázal na roztříštěnost trhu způsobenou různými vnitrostátními pravidly pro elektronickou fakturaci, vyzdvihl podstatné výhody, které elektronická fakturace nabízí, a zdůraznil význam právní jistoty, jasného technického prostředí a otevřených a interoperabilních řešení elektronické fakturace na základě společných právních požadavků, obchodních postupů a technických norem. Z těchto důvodů Evropský parlament vyslovil požadavek, aby se elektronická fakturace při zadávání veřejných zakázek stala do roku 2016 povinnou.
(13)
Evropské mnohostranné fórum pro elektronickou fakturaci (e-fakturaci) zřízené rozhodnutím Komise ze dne 2. listopadu 2010 (6) přijalo v říjnu 2013 jednomyslně doporučení týkající se využití sémantického datového modelu na podporu interoperability elektronické fakturace.
(14)
Tato směrnice by se měla použít na elektronické faktury přijímané veřejnými zadavateli a zadavateli a vystavované v rámci plnění zakázek, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/81/ES (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU (8), směrnice 2014/24/EU nebo směrnice 2014/25/EU. Tato směrnice by se měla vztahovat pouze na elektronické faktury vystavené hospodářským subjektem, jemuž byla přidělena veřejná zakázka nebo koncese (hlavní dodavatel). Pokud však členské státy podle článku 71 směrnice 2014/24/EU a článku 88 směrnice 2014/25/EU stanoví přímou úhradu subdodavatelům, mělo by se v zadávací dokumentaci rovněž stanovit, zda se v souvislosti s platbami subdodavatelům má či nemá používat elektronická fakturace. Mělo by být jasně stanoveno, že pokud je zakázka zadána skupině hospodářských subjektů, vztahuje se tato směrnice na elektronické faktury vystavené skupinou jako takovou i jednotlivými hospodářskými subjekty.
(15)
Tato směrnice by se měla rovněž uplatnit, pokud koncese v souvislosti s platbou vyžaduje, aby hospodářský subjekt, kterému byla koncese udělena, vystavil fakturu. Pojem „koncesef“ je vymezen v čl. 5 bodu 1 směrnice 2014/23/EU. Předmětem udělování koncesí je zajištění stavebních prací nebo služeb prostřednictvím koncese, kdy protiplnění za tuto koncesi spočívá v právu požívat výnosů z daných stavebních prací nebo služeb nebo v tomto právu společně s platbou.
(16)
Tato směrnice podléhá článku 346 Smlouvy o fungování EU. Tato směrnice se nevztahuje na elektronické faktury vystavené na základě plnění (prohlášeného za utajené nebo doprovázeného zvláštními bezpečnostními opatřeními) zakázek, které jsou vyloučeny z oblasti působnosti směrnice 2014/23/EU podle čl. 10 odst. 6 uvedené směrnice, směrnice 2014/24/EU podle čl. 15 odst. 3 uvedené směrnice a směrnice 2014/25/EU podle čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice. Za stejných podmínek by měla být v této směrnici stanovena výjimka pro elektronické faktury vystavené na základě plnění (prohlášeného za utajené nebo doprovázeného zvláštními bezpečnostními opatřeními) těchto zakázek, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/81/ES.
(17)
Definice používané v této směrnici by měly být v souladu s jinými unijními právními předpisy v oblasti veřejných zakázek.
(18)
Komise by měla uplatňovat příslušná ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (9) a o vypracování evropské normy pro elektronickou fakturaci požádat příslušnou evropskou normalizační organizaci. Podle příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 1025/2012 se rozhodnutí Komise, kterým se taková žádost stanoví, přijímá přezkumným postupem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).
(19)
Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla vycházet ze stávajících technických specifikací, které byly vypracovány v rámci evropských normalizačních organizací, jako jsou CEN (CWA 16356-MUG a CWA 16562-CEN BII), a měla by zohledňovat jiné příslušné technické specifikace vypracované v rámci mezinárodních normalizačních organizací, jako jsou UN/CEFACT (CII v. 2.0) a ISO (finanční faktura založená na metodice ISO 20022). Při plnění žádosti o vypracování normy by příslušná evropská normalizační organizace měla rovněž zohlednit výsledky rozsáhlých pilotních projektů prováděných v rámci programu na podporu politiky rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace a technické specifikace elektronické fakturace jakýchkoli jiných příslušných subjektů a organizací, které jsou podnikatelskou sférou hojně využívány. Evropská norma pro elektronickou fakturaci by zároveň měla být slučitelná se stávajícími normami provádění plateb, aby bylo možné platby automaticky zpracovávat.
(20)
Ve své žádosti určené příslušné evropské normalizační organizaci by Komise měla požadovat, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci byla technologicky neutrální s cílem zabránit jakémukoli narušení hospodářské soutěže, aby byla slučitelná s příslušnými mezinárodními normami pro elektronickou fakturaci s cílem zabránit tomu, aby se dodavatelé ze třetích zemí potýkali s technickými překážkami pro přístup na trh, a usnadnit evropským dodavatelům zasílání elektronických faktur kupujícím ze třetích zemí, a aby byla v souladu se směrnicí Rady 2006/112/ES (11). Jelikož elektronické faktury mohou obsahovat osobní údaje, měla by Komise rovněž požadovat, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci brala ohled na ochranu osobních údajů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12) a na zásadu ochrany údajů již ve fázi návrhu, zásadu proporcionality a zásadu minimalizace údajů. Vedle těchto minimálních požadavků by Komise měla ve své žádosti určené příslušné evropské normalizační organizaci stanovit další požadavky na obsah evropské normy pro elektronickou fakturaci a lhůtu pro její přijetí.
(21)
Aby bylo zajištěno, že elektronickou fakturaci při zadávání veřejných zakázek mohou využívat i malé a střední podniky, měla by evropská norma pro elektronickou fakturaci umožňovat zavedení uživatelsky vstřícných systémů elektronické fakturace, tedy těch, které jsou snadno srozumitelné a snadno použitelné. V této souvislosti je rovněž třeba zohlednit skutečnost, že zejména malé a střední podniky, jakož i menší veřejní zadavatelé a zadavatelé mají omezený počet zaměstnanců a omezené finanční prostředky.
(22)
Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla být rovněž vhodná pro použití při obchodním styku mezi podniky. Aby mohly novou normu využívat i soukromé hospodářské subjekty ve vzájemných obchodních vztazích, měla by tedy Komise zajistit, aby norma nebyla vypracována tak, že by byla vhodná pouze pro použití v oblasti zadávání veřejných zakázek.
(23)
Faktury vydávané v různých hospodářských odvětvích mohou vyžadovat zahrnutí informací specifických pro dané odvětví. Součástí všech faktur by však měl být omezený počet společných standardních prvků. Přítomnost těchto prvků je nezbytná k ověření toho, zda faktura řádně zachycuje příslušné základní obchodní plnění, a k zajištění právní platnosti faktury. Seznam těchto prvků vyžadovaných pro účely DPH je stanoven ve směrnici 2006/112/ES. Evropská norma pro elektronickou fakturaci by proto měla být s tímto souborem prvků v souladu.
(24)
Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla vymezit sémantické datové prvky týkající se zejména komplementárních údajů o prodávajícím a kupujícím, identifikátorů procesu, atributů faktury, fakturačních položek, informací o dodání, údajů o platbě a platebních podmínek. Základní prvky elektronické faktury by měla obsahovat každá elektronická faktura. Tím by se zajistilo jasné a jednotné uplatňování elektronické fakturace.
(25)
Přestože odesílatel elektronické faktury by měl mít nadále možnost zaručit pravost původu a integritu obsahu faktury několika způsoby, včetně elektronickým podpisem, neměla by evropská norma pro elektronickou fakturaci v zájmu zajištění souladu se směrnicí 2006/112/ES jako jeden ze svých prvků obsahovat požadavek elektronického podpisu.
(26)
S cílem zabránit vzniku nadměrných nákladů a zátěže pro veřejné zadavatele a zadavatele by příslušná evropská normalizační organizace měla mít za úkol určit seznam omezeného počtu syntaxí splňujících evropskou normu pro elektronickou fakturaci. Tento seznam by neměl být součástí evropské normy pro elektronickou fakturaci. Takto určené syntaxe musí být již hojně a úspěšně používány hospodářskými subjekty a veřejnými zadavateli. V zájmu usnadnění a urychlení provedení v členských státech by příslušná evropská normalizační organizace měla být požádána, aby zajistila vhodné syntaktické vazby mezi evropskou normou pro elektronickou fakturaci a všemi syntaxemi uvedenými na seznamu. Syntaktické vazby jsou pokyny o způsobu, jakým by norma mohla být v jednotlivých syntaxích vyjádřena. Produkt této normalizace by měl doplnit evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí.
(27)
Za účelem usnadnění používání evropské normy pro elektronickou fakturaci by měla být Evropská normalizační organizace rovněž vyzvána, aby navrhla pokyny týkající se interoperability přenosu. Tyto pokyny by neměly být součástí evropské normy pro elektronickou fakturaci ani být závazné pro veřejné zadavatele a zadavatele.
(28)
Před zavedením evropské normy pro elektronickou fakturaci v členských státech by mělo být dostatečně otestováno její praktické používání. Toto posouzení by mělo být provedeno během vypracovávání normy. Měli by do něj být zapojeni koneční uživatelé a mělo by se zejména zaměřit na aspekty praktičnosti a uživatelské vstřícnosti a mělo by prokázat, že normu lze zavést nákladově efektivním a přiměřeným způsobem.
(29)
Pokud evropská norma pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí vyhovujících této normě, které vypracuje příslušná evropská normalizační organizace, splní požadavky obsažené v žádosti Komise podané evropské normalizační organizaci a pokud byla tato norma otestována, měly by být odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
(30)
Ustanovení této směrnice týkající se vypracování normy a dalších produktů normalizace jsou v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (EU) č. 1025/2012. S ohledem na specifika této směrnice je však vhodné stanovit, že rozhodnutí zveřejnit, nezveřejnit nebo zveřejnit s omezením odkazy na normu a seznam syntaxí se mají přijímat přezkumným postupem. Tím by však nemělo být dotčeno použití příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 1025/2012 o formálních námitkách proti harmonizovaným normám.
(31)
Evropské normalizační organizace provádějí pravidelnou revizi a aktualizaci norem, aby odpovídaly technologickému vývoji. Vzhledem k rychlosti tohoto vývoje v odvětví informačních a komunikačních technologií by měla Komise rovněž mít možnost příslušnou evropskou normalizační organizaci požádat, aby provedla revizi a aktualizaci evropské normy pro elektronickou fakturaci s cílem zohlednit tento vývoj a zajistit i nadále interoperabilitu.
(32)
S cílem reagovat na technologický vývoj nebo požadavky trhu by měla mít Komise možnost přijmout prováděcí akt, kterým reviduje a aktualizuje seznam syntaxí. V případě složitějších úprav by Komise rovněž měla mít možnost příslušnou normalizační organizaci požádat, aby provedla revizi a aktualizaci seznamu syntaxí.
(33)
Komise by měla mít možnost revidovat již zveřejněný seznam syntaxí, považuje-li to za nezbytné k zajištění úplné a trvalé interoperability, k zohlednění technologického vývoje nebo k omezení počtu používaných syntaxí. Měla by při tom vzít v úvahu seznam syntaxí, které určila, revidovala a aktualizovala příslušná evropská normalizační organizace.
(34)
Po uplynutí lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu stanovených v této směrnici by měly být veřejní zadavatelé a zadavatelé povinni přijímat a zpracovávat elektronické faktury, které vyhovují požadavkům evropské normy pro elektronickou fakturaci a kterékoli ze syntaxí uvedených na seznamu zveřejněném Komisí v Úředním věstníku Evropské unie. Veřejní zadavatelé a zadavatelé by tedy neměli odmítat elektronické faktury, které splňují výše uvedené podmínky, pouze z důvodu nesplnění požadavků (například vnitrostátních nebo odvětvových požadavků nebo doplňujících technických požadavků jakéhokoli druhu) jiných než těch, které jsou konkrétně stanoveny v této směrnici. Jiné závažné důvody pro odmítnutí, například důvody týkající se smluvních podmínek, by však touto povinností dotčeny být neměly. Veřejní zadavatelé a zadavatelé by v každém případě měli mít nadále možnost před zaplacením faktury ověřit, zda obsah elektronické faktury řádně zachycuje příslušné základní obchodní plnění (například zda je fakturovaná částka správná) a zda faktura byla zaslána správnému příjemci. Zákazem odmítnout elektronické faktury podle této směrnice není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU (13).
(35)
Tato směrnice by měla ukládat povinnost přijímat a zpracovávat elektronické faktury pouze příjemcům, tj. veřejným zadavatelům, centrálním zadavatelům a zadavatelům. Touto směrnicí by nemělo být dotčeno právo odesílatele faktury rozhodnout se mezi vystavením faktury v souladu s evropskou normou pro elektronickou fakturaci, v souladu s vnitrostátními nebo jinými technickými normami nebo v papírové podobě. Tato směrnice by však členským státům neměla bránit ve stanovení toho, že v rámci zadávání veřejných zakázek by měly být vystavovány pouze elektronické faktury. Pokud se odesílatel rozhodne vystavit fakturu za použití evropské normy pro elektronickou fakturaci, měla by povinnost příjemce přijmout a zpracovat tuto fakturu platit pouze v případě, že je daná faktura vystavena v jedné ze syntaxí uvedených na seznamu syntaxí, který Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie. Tím by neměla být dotčena možnost odesílatele využít služeb třetí osoby k převodu mezi jeho vlastní syntaxí a jednou ze syntaxí na daném seznamu.
(36)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (14) a vydal dne 11. listopadu 2013 (15) stanovisko. Ve svém stanovisku zveřejnil doporučení k zajištění dostatečné ochrany údajů při uplatňování této směrnice. Tato doporučení by měla být zohledněna při vypracovávání evropské normy pro elektronickou fakturaci a při zpracovávání osobních údajů veřejnými zadavateli a zadavateli. Mělo by být zejména jasně stanoveno, že stávající zákony týkající se ochrany údajů platí rovněž v oblasti elektronické fakturace a že zveřejňování osobních údajů pro účely transparentnosti a odpovědnosti musí být ve vyváženém poměru s ochranou soukromí.
(37)
Jelikož směrnice 2006/112/ES obsahuje pravidla fakturace, včetně elektronické fakturace, je třeba vyjasnit její vztah k této směrnici. Tato směrnice sleduje odlišný cíl, má odlišnou oblast působnosti než směrnice 2006/112/ES, a proto nemá vliv na ustanovení uvedené směrnice týkající se používání elektronických faktur pro účely DPH. Článek 232 směrnice 2006/112/ES upravuje vztahy mezi obchodními partnery a jeho cílem je zajistit, aby s používáním elektronických faktur musel příjemce souhlasit. Tím by však nemělo být dotčeno právo členských států uložit veřejným zadavatelům a zadavatelům povinnost přijímat za určitých podmínek elektronické faktury.
(38)
Aby veřejní zadavatelé a zadavatelé mohli řádně připravit a přijmout technická opatření, která jsou v návaznosti na zavedení evropské normy pro elektronickou fakturaci a schválení seznamu syntaxí nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí, a s ohledem na potřebu urychleného zavedení elektronické fakturace by se mělo považovat za opodstatněné stanovení lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu v délce osmnácti měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie. Odchylně od této obecné lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu by členské státy, s cílem usnadnit přijetí elektronické fakturace na straně některých veřejných zadavatelů, jako jsou místní a regionální veřejní zadavatelé a veřejné podniky, měly mít možnost odložit uplatňování této směrnice na veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni a zadavatele na třicet měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie. Tato možnost odložit uplatňování požadavků této směrnice by se neměla vztahovat na centrální zadavatele.
(39)
S cílem usnadnit provádění požadavků této směrnice pro veřejné zadavatele a zadavatele by Komise měla zajistit, aby byly členské státy v plném rozsahu a pravidelně informovány o pokroku prací, které budou z hlediska vypracování normy a souvisejících produktů normalizace vykonávat příslušné evropské normalizační organizace. Členské státy by tak měly možnost provést nezbytné přípravné práce, s cílem dokončit provádění v rámci dohodnutých lhůt.
(40)
Vzhledem k tomu, že veřejní zadavatelé a zadavatelé budou moci přijímat elektronické faktury odpovídající i jiným normám než evropské normě pro elektronickou fakturaci, jakož i faktury papírové, nestanoví-li vnitrostátní právní předpisy jinak, nevytváří tato směrnice žádné dodatečné náklady ani zatížení podniků, včetně mikropodniků a malých a středních podniků ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES (16). Komise i členské státy by se dále měly vynasnažit, aby minimalizovaly náklady na evropskou normu pro elektronickou fakturaci pro její uživatele, zejména mikropodniky a malé a střední podniky, a usnadnily tak její přijetí v celé Evropské unii.
(41)
Členské státy by měly při provádění této směrnice zohledňovat potřeby malých a středních podniků i menších veřejných zadavatelů a zadavatelů a měly by všem veřejným zadavatelům, zadavatelům a dodavatelům poskytovat potřebnou podporu, aby mohli evropskou normu pro elektronickou fakturaci používat. Kromě toho by měla být stanovena opatření ke vzdělávání, zejména pro malé a střední podniky.
(42)
V zájmu usnadnění technických a procesních úprav, které musí všechny strany zapojené do zadávání veřejných zakázek provést, aby zajistily úspěšné provedení této směrnice, by členské státy měly v rámci možností zpřístupnit pomoc ze strukturálních fondů všem způsobilým veřejným zadavatelům, zadavatelům a malým a středním podnikům.
(43)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice a sestavení, omezení a revize seznamu syntaxí by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. Prováděcí akty týkající se seznamu syntaxí by měly být přijímány přezkumným postupem, jelikož tyto akty slouží k usnadnění používání evropské normy pro elektronickou fakturaci a zajišťují interoperabilitu a rychlou reakci na technologický vývoj. Přezkumný postup by měl být rovněž používán k přijetí prováděcích aktů ohledně námitek proti evropské normě pro elektronickou fakturaci, neboť tyto akty by mohly mít důsledky pro povinnost přijímat a zpracovávat elektronické faktury.
(44)
Jelikož cílů této směrnice, totiž odstranění překážek trhu a obchodu vytvořených existencí odlišných vnitrostátních pravidel a norem a v zajištění interoperability, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se použije na elektronické faktury vystavované na základě plnění zakázek, na něž se vztahuje směrnice 2009/81/ES, 2014/23/EU, 2014/24/EU nebo 2014/25/EU.
Tato směrnice se nevztahuje na elektronické faktury vystavované na základě plnění zakázek, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/81/ES, pokud bylo zadání a plnění zakázky v souladu s platnými právními a správními předpisy členského státu prohlášeno za utajené nebo musí být doprovázeno zvláštními bezpečnostními opatřeními a pokud daný členský státy stanovil, že dotyčné základní zájmy nelze zaručit mírnějšími opatřeními.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„elektronickou fakturou“ faktura, která byla vystavena, předána a přijata ve strukturovaném elektronickém formátu, jenž umožňuje její automatizované a elektronické zpracování;
2)
„základními prvky elektronické faktury“ soubor zásadních informačních prvků, které musí elektronická faktura obsahovat, aby umožňovala přeshraniční interoperabilitu, včetně informací nezbytných k zajištění souladu s právními předpisy;
3)
„sémantickým datovým modelem“ strukturovaný a logicky vzájemně propojený soubor pojmů a jejich významů, které určují základní prvky elektronické faktury;
4)
„syntaxí“ strojově čitelný jazyk nebo dialekt jazyka použitý k vyjádření datových prvků obsažených v elektronické faktuře;
5)
„syntaktickými vazbami“ pokyny o způsobu, jakým by sémantický datový model pro elektronické faktury mohl být v jednotlivých syntaxích vyjádřen;
6)
„veřejnými zadavateli“ veřejní zadavatelé ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2009/81/ES, čl. 6 odst. 1 směrnice 2014/23/EU a čl. 2 odst. 1 bodu 1 směrnice 2014/24/EU;
7)
„veřejnými zadavateli na nižší úrovni“ veřejní zadavatelé na nižší úrovni ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 3 směrnice 2014/24/EU;
8)
„centrálním zadavatelem“ centrální zadavatel ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 16 směrnice 2014/24/EU;
9)
„zadavateli“ zadavatelé ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2009/81/ES, čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice 2014/23/EU a čl. 4 odst. 1 směrnice 2014/25/EU;
10)
„mezinárodní normou“ mezinárodní norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1025/2012;
11)
„evropskou normou“ evropská norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1025/2012.
Článek 3
Vytvoření evropské normy
1. Komise požádá příslušnou evropskou normalizační organizaci, aby navrhla evropskou normu pro sémantický datový model základních prvků elektronické faktury (dále jen „evropská norma pro elektronickou fakturaci“).
Komise vznese požadavek, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci splňovala alespoň tato kritéria:
-
byla technologicky neutrální,
-
byla slučitelná s příslušnými mezinárodními normami pro elektronickou fakturaci,
-
zohledňovala potřebu ochrany osobních údajů v souladu se směrnicí 95/46/ES, přístup ochrany údajů již od návrhu a zásady proporcionality, minimalizace údajů a omezení účelu,
-
byla soudržná s příslušnými ustanoveními směrnice 2006/112/ES,
-
umožňovala zavedení praktických, uživatelsky vstřícných a nákladově efektivních systémů elektronické fakturace,
-
zohledňovala zvláštní potřeby malých a středních podniků, jakož i veřejných zadavatelů na nižší úrovni a zadavatelů,
-
byla vhodná pro použití při obchodním styku mezi podniky.
Komise příslušnou evropskou normalizační organizaci požádá, aby poskytla omezený seznam syntaxí, které splňují evropskou normu pro elektronickou fakturaci, vhodné syntaktické vazby a pokyny týkající se interoperability předávání s cílem usnadnit používání takové normy.
Tyto žádosti se přijímají postupem stanoveným v čl. 10 odst. 1 až 5 nařízení (EU) č. 1025/2012.
Norma musí být v rámci svého vypracovávání příslušnou evropskou normalizační organizací ve lhůtě stanovené v odstavci 2 otestována z hlediska praktické použitelnosti pro konečného uživatele. Celkovou odpovědnost za toto testování nese Komise, která zajistí, aby během provádění testu byl brán zvláštní zřetel na dodržení kritérií praktičnosti, uživatelské vstřícnosti a případných nákladů na zavedení v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem. Zprávu o výsledku testování předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě.
2. Pokud evropská norma pro elektronickou fakturaci vypracovaná v souladu se žádostí uvedenou v odstavci 1 splňuje požadavky, jež jsou v této žádosti uvedeny, a poté, co byla dokončena testovací fáze podle odst. 1 pátého pododstavce, zveřejní Komise odkaz na tuto normu v Úředním věstníku Evropské unie společně se seznamem omezeného počtu syntaxí vypracovaným v souladu s žádostí uvedenou v odstavci 1. Toto zveřejnění musí být dokončeno do 27. května 2017.
Článek 4
Formální námitky proti evropské normě
1. Má-li členský stát nebo Evropský parlament za to, že evropská norma pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí zcela nesplňují požadavky stanovené v čl. 3 odst. 1, uvědomí o tom Komisi a připojí podrobné vysvětlení; Komise poté rozhodne:
a)
zveřejnit, nezveřejnit nebo zveřejnit s omezením odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie;
b)
zachovat, zachovat s omezením nebo zrušit odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Komise zveřejní na svých internetových stránkách informace o evropské normě pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí, které byly předmětem rozhodování podle odstavce 1.
3. Komise vyrozumí příslušnou evropskou normalizační organizaci o rozhodnutí uvedeném v odstavci 1 a případně ji požádá o revizi dané evropské normy pro elektronickou fakturaci nebo seznamu syntaxí.
4. Rozhodnutí uvedená v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 5
Udržování a další vývoj evropské normy a seznamu syntaxí
1. V zájmu zohlednění technologického vývoje a zajištění plné a trvalé interoperability v elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek může Komise:
a)
provádět aktualizace nebo revize evropské normy pro elektronickou fakturaci;
b)
provádět aktualizace nebo revize seznamu syntaxí, který zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Pokud se Komise rozhodne přistoupit k opatření uvedenému v odst. 1 písm. a), podá žádost u příslušné evropské normalizační organizace. Tato žádost se podává postupem podle čl. 3 odst. 1 bez použití lhůt v něm stanovených.
3. Článek 4 se použije na každou aktualizaci nebo revizi provedenou v souladu s odst. 1 písm. a) tohoto článku.
4. Pokud se Komise rozhodne přistoupit k opatření uvedenému v odst. 1 písm. b), učiní tak přezkumným postupem podle čl. 10 odst. 2 nebo podáním žádosti u příslušné evropské normalizační organizace. Tato žádost se podává postupem podle čl. 3 odst. 1 bez použití lhůt v něm stanovených.
Článek 6
Základní prvky elektronické faktury
Základními prvky elektronické faktury jsou mimo jiné:
a)
identifikátory procesu a faktury;
b)
fakturační období;
c)
údaje o prodávajícím;
d)
údaje o kupujícím;
e)
údaje o plátci;
f)
údaje o daňovém zástupci prodávajícího;
g)
referenční číslo zakázky;
h)
informace o dodání;
i)
pokyny k platbě;
j)
informace o přeplatcích nebo nedoplatcích;
k)
informace o fakturačních položkách podle řádků;
l)
celkové fakturované částky;
m)
rozdělení DPH.
Článek 7
Přijetí a zpracování elektronických faktur
Členské státy zajistí, aby veřejní zadavatelé a zadavatelé přijímali a zpracovávali elektronické faktury, které splňují evropskou normu pro elektronickou fakturaci, na niž byl zveřejněn odkaz podle čl. 3 odst. 2, a odpovídají kterékoli ze syntaxí uvedených na seznamu zveřejněném podle čl. 3 odst. 2.
Článek 8
Ochrana údajů
1. Touto směrnicí není dotčeno platné právo Unie a vnitrostátní právo v oblasti ochrany údajů.
2. Nestanoví-li právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy jinak, a aniž jsou dotčeny výjimky a omezení podle článku 13 směrnice 95/46/ES, lze osobní údaje získané za účelem elektronické fakturace použít pouze k tomuto účelu nebo případně k účelům s ním slučitelným.
3. Aniž jsou dotčeny výjimky a omezení podle článku 13 směrnice 95/46/ES, členské zajistí, aby právní úprava zveřejňování osobních údajů shromážděných při elektronické fakturaci pro účely transparentnosti a určení odpovědnosti byla v souladu s účelem tohoto zveřejnění a se zásadou ochrany soukromí.
Článek 9
Používání elektronických faktur pro účely DPH
Touto směrnicí není dotčena směrnice 2006/112/ES.
Článek 10
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 11
Provedení do vnitrostátního práva
1. Členské státy přijmou, zveřejní a uplatňují právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. listopadu 2018. Jejich znění sdělí neprodleně Komisi.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy do osmnácti měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci v Úředním věstníku Evropské unie přijmou, zveřejní a uplatňují předpisy nezbytné k dosažení souladu s povinností přijímat a zpracovávat elektronické faktury stanovenou v článku 7.
Členské státy mohou odložit uplatňování uvedené v prvním pododstavci nejdéle na třicet měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci v Úředním věstníku Evropské unie, pokud jde o jejich veřejné zadavatele na nižší úrovni a zadavatele.
Po zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie konečnou lhůtu pro uvedení předpisů podle prvního pododstavce v účinnost.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Přezkum
Komise přezkoumá účinky této směrnice na vnitřní trh a na využívání elektronické fakturace při zadávání veřejných zakázek a do tří let po uplynutí lhůty maximálního odkladu pro veřejné zadavatele na nižší úrovni, uvedené v čl. 11 odst. 2 druhém pododstavci, o tom podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě. V případě potřeby ke zprávě připojí posouzení dopadů týkající se potřeby dalších opatření.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.