DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 1011/2012
af 17. oktober 2012
om statistik over beholdninger af værdipapirer
(ECB/2012/24)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 5,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2223/96 af 25. juni 1996 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Det Europæiske Fællesskab (herefter "ENS 95") (1), navnlig bilag A,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (2), særlig artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 4,
under henvisning til Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 958/2007 af 27. juli 2007 om statistik vedrørende investeringsforeningers aktiver og passiver (ECB/2007/8) (3),
under henvisning til Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 24/2009 af 19. december 2008 om statistik over aktiver og passiver hos financial vehicle corporations, der deltager i securitisationstransaktioner (ECB/2008/30) (4),
under henvisning til Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 25/2009 af 19. december 2008 om den konsoliderede balance i MFI-sektoren (monetære finansielle institutioner) (ECB/2008/32) (5),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (6),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (7), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at kunne udføre Det Europæiske System af Centralbankers (ESCB) opgaver og overvåge de finansielle markeder og finansielle aktiviteter inden for euroområdet er det nødvendigt, at Den Europæiske Centralbank (ECB) med støtte fra de nationale centralbanker indsamler statistisk information af høj kvalitet, værdipapir for værdipapir, om de værdipapirer, der besiddes af de institutionelle sektorer i euroområdet, samt de værdipapirer, som er udstedt af residenter i euroområdet, og som besiddes af de institutionelle sektorer uden for euroområdet.
(2)
For at bidrage til en smidig gennemførelse af de kompetente myndigheders politikker vedrørende tilsynet med kreditinstitutterne, det finansielle systems stabilitet og analysen af den pengepolitiske transmissionsmekanisme er det nødvendigt, at ECB indsamler oplysninger, værdipapir for værdipapir, fra bankkoncernerne om deres beholdninger af værdipapirer.
(3)
Formålet med indsamlingen af de pågældende data er at forsyne ECB med omfattende statistisk information om eksponeringen af de økonomiske sektorer og individuelle bankkoncerner i medlemsstaterne i euroområdet over for nærmere angivne kategorier af værdipapirer, om forbindelserne mellem de økonomiske sektorer, som besiddere og udstedere af værdipapirer tilhører, og om markedet for værdipapirer udstedt af residenter i euroområdet. Vigtigheden af at have præcise data for de økonomiske sektorers og bankkoncerners eksponering over for visse kategorier af værdipapirer på et mere disaggregeret niveau blev tydelig under den finansielle krise, da det ud fra de aggregerede data ikke var muligt at foretage en korrekt identifikation af de risici for den finansielle stabilitet, som var en følge af afsmittende mekanismer mellem de enkelte finansielle institutioner, og som blev genereret af visse kategorier af værdipapirer. Rettidig information om værdipapirbeholdningerne for hvert enkelt værdipapir vil også gøre det muligt for ECB at overvåge overførslen af risici fra de finansielle markeder til realøkonomien.
(4)
Disse statistiske oplysninger vil endvidere støtte ECB's analyser af udviklingen på de finansielle markeder og overvågningen af ændringerne i de økonomiske sektorers værdipapirporteføljer samt forbindelserne mellem finansielle formidlere og ikke-finansielle investorer.
(5)
Som følge af den indbyrdes forbindelse mellem pengepolitikken og det finansielle systems stabilitet er det også nødvendigt at indsamle statistiske oplysninger, værdipapir for værdipapir, om positioner og finansielle transaktioner for værdipapirbeholdningerne, og at udlede transaktioner fra positionerne, for at kunne opfylde regelmæssige og ad hoc-baserede analytiske behov for derved at støtte ECB's udarbejdelse af monetære og finansielle analyser og ESCB's bidrag til det finansielle systems stabilitet. Disse statistiske oplysninger vil gøre det muligt at sammenholde oplysninger om værdipapirer, som besiddes af de institutionelle sektorer, med oplysninger om de enkelte udstedere ude i verden og derved udgøre et vigtigt redskab i forbindelse med overvågningen af opbygningen og udviklingen af finansielle ubalancer.
(6)
Det er også nødvendigt at gøre det muligt for ECB at yde analytisk og statistisk støtte til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici i henhold til Rådets forordning (EU) nr. 1096/2010 af 17. november 2010 om overdragelse til Den Europæiske Centralbank af specifikke opgaver i relation til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici's funktionsmåde (8).
(7)
Derfor bør ECB's Styrelsesråd udpege en række bankkoncerner, som skal foretage indberetning med henblik på indsamling af data i henhold til denne forordning under hensyn til størrelsen af hver enkelt koncerns konsoliderede balance set i forhold til de samlede aktiver på den konsoliderede balance for alle bankkoncerner i den Europæiske Union, hvor væsentlige den pågældende koncerns aktiviteter inden for et særligt segment af bankforretningsområdet er og koncernens relevans for det finansielle systems stabilitet og funktionsmåde i euroområdet og/eller i de individuelle medlemsstater.
(8)
Standarderne for beskyttelse og anvendelse af fortrolig statistisk information, som fastsat i artikel 8 i Rådets forordning (EF) nr. 2533/98, bør finde anvendelse.
(9)
Rapporteringskravene i henhold til denne forordning, herunder undtagelserne herfra, berører ikke rapporteringskravene i andre ECB-retsakter og instrumenter, som også, eventuelt kun delvist, vedrører rapportering, værdipapir for værdipapir, af statistiske oplysninger om værdipapirbeholdninger.
(10)
Det er nødvendigt at fastlægge en procedure, der giver mulighed for at foretage tekniske ændringer af bilagene til denne forordning på en effektiv måde, forudsat at de hverken ændrer den underliggende begrebsmæssige ramme eller påvirker rapporteringsbyrden for rapporteringsenhederne i medlemsstaterne. En sådan procedure skal muliggøre, at ESCB's Statistiske Komités synspunkter tages i betragtning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1. "indsamlingsdata, værdipapir for værdipapir" (‧security-by-security‧ data collection): indsamling af data opdelt efter individuelle værdipapirer
2. "position" (position): beholdningen af værdipapirer af de kategorier, som er anført i nr. 15, der ejes af eller opbevares i depot hos en faktisk rapporteringsenhed ved udgangen af en referenceperiode, som yderligere defineret i Del 4 i bilag II
3. "moderkreditinstitut" (parent credit institution), "finansielt moderholdingselskab" (parent financial holding company), "datterselskab" (subsidiary) og "filial" (branch): som defineret i artikel 4 i direktiv 2006/48/EF
4. "bankkoncern" (banking group): a) et moderkreditinstitut og alle dets finansielle datterselskaber og filialer, undtagen forsikringsselskaber, som har modtaget en administrativ tilladelse i henhold til artikel 6 i direktiv 73/239/EØF (9) eller artikel 4 i direktiv 2002/83/EF (10), eller b) et finansielt moderholdingselskab og alle dets finansielle datterselskaber og filialer, undtagen forsikringsselskaber, som har modtaget en administrativ tilladelse i henhold til artikel 6 i direktiv 73/239/EØF eller artikel 4 i direktiv 2002/83/EF, i begge tilfælde forudsat at moderselskabet er bankkoncernens hovedkontor. En enhed uden datterselskaber udgør i sig selv en koncern, forudsat at enheden ikke selv er et datterselskab
5. "resident" (resident): som defineret i artikel 1, stk. 4 i forordning (EF) nr. 2533/98
6. "monetær finansiel institution" (monetary financial institution, MFI), "kreditinstitut" (credit institution, CI) og "pengemarkedsforening" (money market fund, MMF): som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 25/2009 (ECB/2008/32). MFI-sektoren omfatter kreditinstitutter og pengemarkedsforeninger
7. "investeringsforening" (investment fund, IF): som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 958/2007 (ECB/2007/8)
8. "financial vehicle corporation"(FVC): som defineret i artikel 1, stk. 1, i forordning (EF) nr. 24/2009 (ECB/2008/30)
9. "depotforvalter" (custodian): en enhed tilhørende sektoren "finansielle selskaber" (S.12 (11)), som opbevarer og forvalter finansielle instrumenter for kunders regning, herunder depotvirksomhed og tilknyttede tjenesteydelser som f.eks. sikkerhedsstillelse/likviditetspleje, som specificeret i afsnit B, punkt 1 i bilag I til direktiv 2004/39/EF
10. "bankkoncerns hovedkontor" (head of a banking group): et moderselskab i en bankkoncern, forudsat at det enten er et moderkreditinstitut i EU eller et finansielt moderholdingselskab i EU, som defineret i artikel 4 i direktiv 2006/48/EF og som gennemført i medlemsstaterne i EU, dog skal "EU" erstattes af "euroområdet" og "medlemsstat" af "medlemsstat i euroområdet"
11. "rapporterende koncerns hovedkontor" (head of a reporting group): hovedkontoret i en bankkoncern, som Styrelsesrådet har udpeget som en rapporterende koncern i henhold til artikel 2, stk. 4
12. "investor" (investor): enhver enhed eller person, der ejer et finansielt instrument
13. "værdipapirer opbevaret i depot" (securities held in custody): værdipapirer, som opbevares og forvaltes af depotforvaltere på vegne af investorerne
14. "relevant national centralbank" (relevant NCB): den nationale centralbank i den medlemsstat i euroområdet, hvor den pågældende rapporteringsenhed er resident
15. "værdipapirer" (securities): følgende kategorier af værdipapirer:
16. "værdipapirbeholdninger" (holdings of securities): økonomisk ejerskab af de kategorier af værdipapirer, der er anført i nr. 15
17. "ISIN"-kode: Internationalt identifikationsnummer for værdipapirer (International Securities Identification Number) bestående af 12 alfanumeriske tegn, som knyttes til et værdipapir, og som entydigt identificerer værdipapiret (som defineret i ISO 6166).
Artikel 2
Faktisk rapporteringspopulation
1. Den faktiske rapporteringspopulation omfatter de residente monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er, depotforvaltere og de hovedkontorer for bankkoncerner, som Styrelsesrådet har udpeget som rapporterende koncerner i henhold til stk. 4, og som er blevet underrettet om deres rapporteringsforpligtelser i henhold til stk. 5 (herefter kollektivt "faktiske rapporteringsenheder" og individuelt "faktisk rapporteringsenhed").
2. Hvis en pengemarkedsforening, en investeringsforening eller en FVC ikke har status som juridisk person i henhold til national lovgivning, har de personer, som i henhold til loven har ret til at repræsentere dem, eller såfremt der ikke findes en formaliseret repræsentation, de personer, som er ansvarlige for deres handlinger i henhold til den nationale lov, der finder anvendelse, ansvar for at indberette de oplysninger, der kræves i henhold til denne forordning.
3. De faktiske rapporteringsenheder er fuldt rapporteringspligtige, medmindre en undtagelse i henhold til artikel 4 finder anvendelse.
4. Styrelsesrådet kan træffe beslutning om, at en bankkoncern udgør en rapporterende koncern, hvis koncernen har balanceførte aktiver i overensstemmelse med afsnit V, kapitel 2, afdeling 1 i direktiv 2006/48/EF, som:
a)
udgør mere end 0,5% af de samlede balanceførte aktiver for Unionens bankkoncerner (herefter "0,5%-tærsklen"), i henhold til de nyeste data tilgængelige for ECB, dvs.:
i)
data, som er opgjort pr. udgangen af december i det kalenderår, der går forud for underretningen nævnt i stk. 5, eller
ii)
hvis dataene under i) ikke er tilgængelige, data, som er opgjort pr. udgangen af december i det foregående år, eller
b)
er lig med eller mindre end 0,5%-tærsklen, forudsat at bankkoncernen opfylder visse kvantitative eller kvalitative kriterier, der medfører, at den har betydning for det finansielle systems stabilitet og funktionsmåde i euroområdet (f.eks. med hensyn til den indbyrdes forbindelse med andre finansielle institutioner i euroområdet, aktiviteter på tværs af jurisdiktioner, manglende substituerbarhed, selskabsstrukturens kompleksitet) og/eller i individuelle medlemsstater i euroområdet (f.eks. med hensyn til bankkoncernens relative vigtighed inden for et særligt segment på markedet for banktjenester i en eller flere medlemsstater i euroområdet).
5. Den relevante nationale centralbank underretter de rapporterende koncerners hovedkontorer om Styrelsesrådets beslutning i henhold til stk. 4, og om deres forpligtelser i henhold til denne forordning.
6. Med forbehold af artikel 10 skal de rapporterende koncerners hovedkontorer, som er blevet underrettet i henhold til stk. 5, efter at den første indberetning i henhold til denne forordning er foretaget, begynde at indberette data senest seks måneder fra datoen for underretningen.
7. En rapporterende koncerns hovedkontor, som er blevet underrettet i overensstemmelse med stk. 5, skal orientere den relevante nationale centralbank om ændringer i navn, retlig form, fusioner eller omstruktureringer, og om enhver anden begivenhed eller omstændighed, som påvirker rapporteringsforpligtelserne, senest 14 dage efter, at begivenheden eller omstændighederne har fundet sted.
8. En rapporterende koncern, som er blevet underrettet i overensstemmelse med stk. 5, er underlagt forpligtelserne i denne forordning, indtil den underrettes om det modsatte af den relevante nationale centralbank.
Artikel 3
Statistiske rapporteringskrav
1. Monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er og depotforvaltere forsyner deres relevante nationale centralbank med data, værdipapir for værdipapir, over positionerne ultimo kvartalet eller ultimo måneden og, i overensstemmelse med stk. 5, over finansielle transaktioner fra referencemåneden eller -kvartalet, eller sådanne statistiske oplysninger, som er nødvendige for at udlede sådanne transaktioner vedrørende egne værdipapirbeholdninger med en ISIN-kode i overensstemmelse med Del 2 i bilag I. Sådanne data indberettes på kvartals- eller månedsbasis i overensstemmelse med de rapporteringsforskrifter, som den relevante nationale centralbank har defineret.
2. En depotforvalter skal underrette den relevante nationale centralbank om de udførte depotaktiviteter senest en uge fra datoen, hvor den påbegynder sine depotaktiviteter, uanset om den forventer at være underlagt regelmæssige rapporteringsforpligtelser i henhold til denne forordning eller ej, medmindre depotforvalteren har underrettet andre kompetente myndigheder herom.
I overensstemmelse med rapporteringsforskrifterne defineret af den relevante nationale centralbank forsyner depotforvalterne på kvartals- eller månedsbasis den relevante nationale centralbank med data, værdipapir for værdipapir, over positioner ultimo kvartalet eller ultimo måneden og, i overensstemmelse med stk. 5, over finansielle transaktioner i referencekvartalet eller -måneden vedrørende følgende værdipapirer med en ISIN-kode:
a)
værdipapirer, som de opbevarer i depot på vegne af residente investorer, som i henhold til stk. 1 ikke indberetter egne beholdninger, jf. Del 3 i bilag I
b)
værdipapirer, som de opbevarer i depot på vegne af ikke-finansielle investorer, der er residente i andre medlemsstater i euroområdet, jf. Del 4 i bilag I
c)
værdipapirer udstedt af enheder i euroområdet, som de opbevarer i depot på vegne af investorer, der er residente i medlemsstater uden for euroområdet og på vegne af investorer, der er residente uden for Unionen, jf. Del 5 i bilag I.
3. De rapporterende koncerners hovedkontorer forsyner på kvartalsbasis den relevante nationale centralbank med data, værdipapir for værdipapir, over positioner ultimo kvartalet for værdipapirer med en ISIN-kode, som besiddes af koncernen, herunder af ikke-residente enheder. Sådanne data indberettes på grundlag af koncernens bruttoportefølje, uden at værdipapirer udstedt af enkelte enheder i koncernen modregnes i koncernens beholdninger.
I overensstemmelse med den relevante nationale centralbanks forskrifter indberetter de rapporterende koncerners hovedkontorer data vedrørende værdipapirbeholdninger på grundlag af en af de tre metoder, der er specificeret i Del 6 i bilag I.
4. Rapporteringskravene i henhold til denne forordning, herunder undtagelser herfra, berører ikke rapporteringskravene i a) forordning (EF) nr. 25/2009 (ECB/2008/32), b) forordning (EF) nr. 958/2007 (ECB/2007/8), og c) forordning (EF) nr. 24/2009 (ECB/2008/30).
5. I overensstemmelse med den relevante nationale centralbanks forskrifter indberetter de faktiske rapporteringsenheder enten a) data, værdipapir for værdipapir, over månedlige eller kvartalsvise finansielle transaktioner, og såfremt den relevante nationale centralbank anmoder herom, over andre ændringer i volumen, eller b) de statistiske oplysninger, der er nødvendige for at udlede finansielle transaktioner på grundlag af en af metoderne specificeret i Del 1 i bilag 1. Yderligere krav og retningslinjer vedrørende opgørelsen af transaktionerne er fastlagt i Del 3 i bilag II.
6. De faktiske rapporteringsenheder indberetter, såfremt den relevante nationale centralbank har instrueret dem herom, data på kvartals- eller månedsbasis over positioner ultimo kvartalet eller ultimo måneden og, i overensstemmelse med stk. 5, over statistiske oplysninger for referencekvartalet eller -måneden vedrørende beholdninger af værdipapirer uden en ISIN-kode, jf. Del 7 i bilag I. Dette stykke finder ikke anvendelse på faktiske rapporteringsenheder, som er undtaget i medfør af artikel 4.
7. Data, værdipapir for værdipapir, over positioner ultimo kvartalet eller ultimo måneden og, i overensstemmelse med stk. 5, statistiske oplysninger for referencekvartalet eller måneden, indberettes i overensstemmelse med Del 1, 2 og 4 i bilag II og med regnskabsreglerne, som angivet i artikel 5.
Artikel 4
Undtagelser
1. På grundlag af den enkelte relevante nationale centralbanks skøn kan de faktiske rapporteringsenheder bevilges følgende undtagelser:
a)
i medlemsstater i euroområdet, som har en samlet beholdning af værdipapirer med en ISIN-kode opgjort efter resident investor, hvis markedsværdi er mindre end eller lig med 40 milliarder EUR:
i)
De nationale centralbanker kan undtage monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er og depotforvaltere fra rapporteringskravene i artikel 3, stk. 1, såfremt det samlede bidrag fra de undtagne monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er og depotforvaltere, udtrykt i positioner, ikke udgør mere end 40% af de nationale beholdninger hos henholdsvis de monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er og depotforvaltere. FVC'er, som i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 24/2009 (ECB/2008/30) ikke indberetter data værdipapir for værdipapir, har i henhold til forskrifter fra deres relevante nationale centralbanker ret til at overskride denne tærskel i de to første år efter, at de er påbegyndt rapportering i medfør af denne forordning
ii)
De nationale centralbanker kan undtage depotforvaltere fra rapporteringskravene i artikel 3, stk. 2, litra a), såfremt det samlede bidrag fra de undtagne depotforvaltere, udtrykt i positioner, ikke udgør mere end 40% af den samlede beholdning af opbevarede værdipapirer på nationalt plan.
b)
i medlemsstater i euroområdet, som har en samlet beholdning af værdipapirer med en ISIN-kode opgjort efter resident investor, hvis markedsværdi er mere end 40 milliarder EUR:
i)
De nationale centralbanker kan undtage monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er og depotforvaltere fra rapporteringskravene i artikel 3, stk. 1, såfremt det samlede bidrag fra de undtagne monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er og depotforvaltere, udtrykt i positioner, ikke udgør mere end 5% af de nationale beholdninger hos henholdsvis de monetære finansielle institutioner, investeringsforeninger, FVC'er og depotforvaltere
ii)
De nationale centralbanker kan undtage depotforvaltere fra rapporteringskravene i artikel 3, stk. 2, litra a), såfremt det samlede bidrag fra de undtagne depotforvaltere, udtrykt i positioner, ikke udgør mere end 5% af den samlede beholdning af opbevarede værdipapirer på nationalt plan.
c)
De nationale centralbanker skal høre ECB om anvendelsen af oplysninger til identifikation af de samlede beholdninger af værdipapirer til markedsværdi, der er nødvendige for at kunne bevilge en undtagelse i medfør af dette stykke.
2. De nationale centralbanker kan bevilge kreditinstitutter følgende undtagelser fra rapporteringskravene i artikel 3, stk. 1:
a)
De nationale centralbanker kan undtage kreditinstitutter helt eller delvist fra rapporteringskravene, såfremt det samlede bidrag, udtrykt i positioner, til den samlede beholdning af værdipapirer, som kreditinstitutterne i de pågældende medlemsstater i euroområdet besidder, ikke udgør mere end 5%
b)
Denne tærskel kan dog hæves til 15% i de første to år efter, at rapportering i medfør af denne forordning er påbegyndt
c)
Tærsklerne i litra a) og b) beregnes på grundlag af de samlede beholdninger af værdipapirer for den pågældende medlemsstat, efter at der er taget højde for alle undtagelser bevilget i medfør af stk. 1.
3. De nationale centralbanker kan undtage alle pengemarkedsforeninger fra de i artikel 3, stk. 1, angivne rapporteringskrav, såfremt deres samlede beholdning af værdipapirer med en ISIN-kode udgør mindre end 2% af de værdipapirer, der besiddes af pengemarkedsforeningerne i euroområdet. Denne 2%-tærskel beregnes på grundlag af pengemarkedsforeningernes samlede beholdning af værdipapirer i den pågældende medlemsstat, efter at der er taget højde for alle undtagelser bevilget i medfør af stk. 1.
4. De nationale centralbanker kan undtage alle FVC'er fra de i artikel 3, stk. 1, angivne rapporteringskrav, såfremt deres samlede beholdning af værdipapirer med en ISIN-kode udgør mindre end 2% af de værdipapirer, der besiddes af FVC'erne i euroområdet. Denne 2%-tærskel beregnes på grundlag af FVC'ernes samlede beholdning af værdipapirer i den pågældende medlemsstat, efter at der er taget højde for alle undtagelser bevilget i medfør af stk. 1.
5. De nationale centralbanker kan bevilge depotforvalterne følgende undtagelser:
a)
De nationale centralbanker kan undtage depotforvaltere helt eller delvist fra de i artikel 3, stk. 2, litra a), angivne rapporteringskrav, såfremt dataene, hvortil der henvises i artikel 3, stk. 2, litra a), kan udledes fra andre statistiske eller tilsynsmæssige datakilder i overensstemmelse med de statistiske minimumsstandarder, som er specificeret i bilag III. Endvidere gælder følgende:
i)
I medlemsstater, for hvilke undtagelserne i stk. 1, litra a), finder anvendelse, og hvor dataene, hvortil der henvises i artikel 3, stk. 2, litra a), indberettes direkte af investorerne, skal disse data, værdipapir for værdipapir, som minimum dække 60% af den beholdning af værdipapirer, hvortil der henvises i artikel 3, stk. 2, litra a)
ii)
I medlemsstater, for hvilke undtagelserne i stk. 1, litra b) finder anvendelse, og hvor dataene, hvortil der henvises i artikel 3, stk. 2, litra a), indberettes direkte af investorerne, skal disse data, værdipapir for værdipapir, som minimum dække 75% af den beholdning af værdipapirer, hvortil der henvises i artikel 3, stk. 2, litra a).
b)
De nationale centralbanker kan undtage depotforvaltere, som opbevarer en samlet beholdning af værdipapirer på under 10 milliarder EUR på vegne af alle ikke-residente investorer, helt eller delvist fra de i artikel 3, stk. 2, litra b) og c), angivne rapporteringskrav.
6. De nationale centralbanker kan bevilge de rapporterende koncerners hovedkontorer følgende undtagelser fra rapporteringskravene i artikel 3, stk. 3:
a)
I overensstemmelse med kravene i denne forordning kan de nationale centralbanker tillade rapporterende koncerners hovedkontorer at indberette statistiske oplysninger, værdipapir for værdipapir, som dækker 95% af beholdningen af de værdipapirer med en ISIN-kode, der besiddes af deres koncern, såfremt de resterende 5% af værdipapirerne, der besiddes af koncernen, ikke er udstedt af én enkelt udsteder
b)
De nationale centralbanker kan anmode de rapporterende koncerners hovedkontorer om at indberette yderligere oplysninger om de værdipapirkategorier, der er undtaget fra rapportering i henhold til litra a).
7. De nationale centralbanker kan bevilge undtagelse fra rapporteringskravene i denne forordning, hvis de faktiske rapporteringsenheder indberetter samme data i medfør af forordning (EF) nr. 25/2009 (ECB/2008/32), forordning (EF) nr. 958/2007 (ECB/2007/8) eller forordning (EF) nr. 24/2009 (ECB/2008/30), eller hvis de nationale centralbanker på anden vis kan udlede de samme data i overensstemmelse med de statistiske minimumsstandarder specificeret i bilag III.
8. Hvad angår faktiske rapporteringsenheder, som er omfattet af en af undtagelserne i stk. 1, 2, 3 eller 4, fortsætter de nationale centralbanker i overensstemmelse med kravene i artikel 3, stk. 1, med at indsamle data på årsbasis for den beholdning af værdipapirer, som de besidder eller opbevarer i depot, enten på et aggregeret grundlag eller værdipapir for værdipapir.
9. NCB'erne undersøger, at betingelserne, som angivet i stk. 1 til 7, alt efter omstændighederne, er overholdt, således at undtagelser kan gives, fornys eller, om nødvendigt, tilbagetrækkes med virkning fra begyndelsen af hvert kalenderår.
10. Den relevante nationale centralbank skal tilbagetrække enhver undtagelse bevilget til depotforvaltere i henhold til stk. 5, litra a), hvis data fra andre statistiske eller tilsynsmæssige datakilder, som opfylder de statistiske minimumsstandarder i bilag III, ikke rettidigt er blevet gjort tilgængelige for den nationale centralbank i tre på hinanden følgende rapporteringsperioder, uanset om den pågældende depotforvalter måtte kunne tilskrives fejl eller ej. Depotforvalterne skal påbegynde indberetningen af data, som anført i artikel 3, stk. 2, senest tre måneder fra den dato, hvor den relevante nationale centralbank har underrettet dem om, at undtagelsen er blevet trukket tilbage.
11. De nationale centralbanker kan pålægge de faktiske rapporteringsenheder, som har fået bevilget undtagelse i henhold til denne artikel, ad hoc-rapporteringskrav alt efter den detaljeringsgrad, som de måtte finde nødvendig. De faktiske rapporteringsenheder har pligt til at indberette de ønskede oplysninger på ad hoc-basis senest 15 arbejdsdage efter at have modtaget en anmodning herom fra den pågældende nationale centralbank.
12. De faktiske rapporteringsenheder kan vælge ikke at benytte sig af de undtagelser, som de nationale centralbanker har bevilget, og i stedet opfylde rapporteringskravene fuldt ud. Hvis en faktisk rapporteringsenhed vælger ikke at benytte sig af en undtagelse, skal den på forhånd indhente den pågældende nationale centralbanks samtykke, hvis den på et senere tidspunkt ønsker at benytte sig heraf.
Artikel 5
Regnskabsregler
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, følger de faktiske rapporteringsenheder med henblik på rapportering efter denne forordning de regnskabsregler, som er fastsat i den nationale lovgivning, der gennemfører Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (12), eller hvis dette ikke finder anvendelse, i andre internationale standarder, der finder anvendelse på de faktiske rapporteringsenheder.
2. Uden at berøre den nationale bogføringspraksis skal værdipapirbeholdninger indberettes til nominel værdi eller i antal andele. Som angivet i Del 4 i bilag II skal markedsværdien i visse tilfælde også indberettes.
3. Uden at berøre den nationale bogførings- og nettingpraksis skal værdipapirbeholdninger indberettes på bruttobasis til statistiske formål.
4. Værdipapirbeholdninger, som er udlånt under værdipapirudlånstransaktioner eller solgt under en genkøbsforretning, bevares bogført på den oprindelige ejers balance (og bogføres ikke på den midlertidige indehavers balance), hvis der foreligger en fast aftale om tilbageførsel af transaktionen (og ikke kun en mulighed herfor). Hvis den midlertidige indehaver sælger de modtagne værdipapirer, bogføres salget som en direkte værdipapirtransaktion og bogføres af den midlertidige indehaver som en negativ position i værdipapirporteføljen.
Artikel 6
Tidsfrister
1. De nationale centralbanker bestemmer, hvornår de senest skal modtage data fra de faktiske rapporteringsenheder for at kunne udføre de nødvendige kvalitetskontrolprocedurer og overholde fristerne i stk. 2.
2. På vegne af de faktiske rapporteringsenheder indsender de nationale centralbanker følgende til ECB:
a)
Kvartalsvise data, værdipapir for værdipapir, jf. artikel 3, stk. 1, 2 og 5, ved lukketid den 70. kalenderdag efter udgangen af det kvartal, som dataene vedrører, eller
b)
Månedlige data, værdipapir for værdipapir, jf. artikel 3, stk. 5, og Del 1 i bilag I, i henhold til en af mulighederne nedenfor:
i)
på kvartalsbasis for de tre måneder i referencekvartalet ved lukketid den 63. kalenderdag efter udgangen af det kvartal, som dataene vedrører, eller
ii)
på månedsbasis for hver måned i referencekvartalet ved lukketid den 63. kalenderdag efter udgangen af den måned, som dataene vedrører, eller
c)
Kvartalsvise positioner, værdipapir for værdipapir, jf. artikel 3, stk. 3, ved lukketid:
i)
mellem 2013 og 2015: den 70. kalenderdag efter udgangen af det kvartal, som dataene vedrører, og
ii)
fra 2016: den 55. kalenderdag efter udgangen af det kvartal, som dataene vedrører.
3. Hvis en frist nævnt i stk. 2, falder på en TARGET2-lukkedag, forlænges fristen til den følgende TARGET2-åbningsdag, som offentliggjort på ECB's websted.
Artikel 7
Minimumsstandarder og nationale rapporteringssystemer
1. De faktiske rapporteringsenheder skal efterleve de rapporteringskrav, som de er underlagt i henhold til de i bilag II fastlagte minimumsstandarder.
2. De nationale centralbanker definerer og indfører det rapporteringssystem, der skal følges af de faktiske rapporteringsenheder i overensstemmelse med de nationale karakteristika. De nationale centralbanker bestemmer, hvorvidt depotforvalterne skal rapportere data, værdipapir for værdipapir, for den enkelte investor. De nationale centralbanker skal sikre, at rapporteringssystemerne tilvejebringer de krævede statistiske informationer, og at de gør det muligt at kontrollere, om minimumsstandarderne for overførsel, nøjagtighed og revisioner, som specificeret i bilag III, er opfyldt.
Artikel 8
Verifikation og tvungen indsamling
De nationale centralbanker skal udøve retten til at kontrollere, med den detaljeringsgrad, som den pågældende nationale centralbank finder nødvendig, eller foretage indsamling af de oplysninger, som de faktiske rapporteringsenheder skal tilvejebringe i henhold til denne forordning, uden at det berører ECB's ret til selv at udøve denne ret. De nationale centralbanker skal navnlig udøve denne ret, når de faktiske rapporteringsenheder ikke opfylder minimumsstandarderne specificeret i bilag III.
Artikel 9
Forenklet ændringsprocedure
Under hensyntagen til Den Statistiske Komités synspunkter kan ECB's Direktion foretage tekniske ændringer af bilagene til denne forordning, forudsat at de hverken ændrer den underliggende begrebsmæssige ramme eller påvirker rapporteringsbyrden for de faktiske rapporteringsenheder. Direktionen underretter uden ugrundet ophold Styrelsesrådet om alle sådanne ændringer.
Artikel 10
Første rapportering
Første rapportering i henhold til denne forordning påbegyndes med data for referenceperioden december 2013. Første gang de nationale centralbanker foretager indberetning til ECB, skal de kun fremsende data vedrørende positioner.
Artikel 11
Afsluttende bestemmelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 17. oktober 2012.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1011/2012
ze dne 17. října 2012
o statistice držby cenných papírů
(ECB/2012/24)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství (dále jen „ESA 95“) (1), a zejména na přílohu A uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (2), a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 958/2007 ze dne 27. července 2007 o statistice aktiv a pasiv investičních fondů (ECB/2007/8) (3),
s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 24/2009 ze dne 19. prosince 2008 o statistice aktiv a pasiv účelových finančních společností zapojených do sekuritizačních transakcí (ECB/2008/30) (4),
s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 25/2009 ze dne 19. prosince 2008 o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2008/32) (5),
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (6),
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (7),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Aby mohla plnit úkoly Evropského systému centrálních bank (ESCB) a monitorovat finanční trhy a finanční činnost v rámci eurozóny, je třeba, aby Evropská centrální banka (ECB) ve spolupráci s národními centrálními bankami shromažďovala velmi kvalitní statistické informace podle jednotlivých cenných papírů, pokud se týká cenných papírů v držbě institucionálních sektorů eurozóny a cenných papírů emitovaných rezidenty eurozóny a držených institucionálními sektory mimo eurozónu.
(2)
S cílem přispět k řádnému provádění opatření, která přijímají příslušné orgány v oblasti dohledu nad úvěrovými institucemi a stability finančního systému, a pro účely analýzy transmisního mechanismu měnové politiky je třeba, aby ECB od bankovních skupin shromažďovala informace o jejich držbě cenných papírů podle jednotlivých cenných papírů.
(3)
Účelem shromažďování údajů je poskytnout ECB komplexní statistické informace o tom, jak jsou hospodářská odvětví a jednotlivé bankovní skupiny v členských státech eurozóny angažovány v určitých třídách cenných papírů, jakož i o vztazích mezi hospodářskými odvětvími držitelů a emitentů cenných papírů a o trhu cenných papírů emitovaných rezidenty eurozóny. Jak je významné mít přesné a podrobně členěné informace o angažovanosti hospodářských odvětví a bankovních skupin v určitých třídách cenných papírů, se stalo zřejmým v průběhu finanční krize, neboť rizika ohrožující finanční stabilitu vzhledem k mechanismům nákazy na úrovni jednotlivých finančních institucí, jež způsobují určité třídy cenných papírů, nelze z agregovaných údajů řádně rozpoznat. Včasné informace o držbě cenných papírů na úrovni jednotlivých cenných papírů rovněž ECB umožní sledovat přenos rizik z finančních trhů do reálné ekonomiky.
(4)
Tyto statistické informace kromě toho pomohou ECB při provádění analýzy vývoje na finančním trhu a při sledování změn portfolií cenných papírů hospodářských odvětví a vztahů mezi finančními zprostředkovateli a nefinančními investory.
(5)
S ohledem na propojení měnové politiky se stabilitou finančního systému je shromažďování statistických informací podle jednotlivých cenných papírů, pokud se týká pozic držby cenných papírů a finančních transakcí, jakož i pro účely odvození transakcí z pozic, rovněž nezbytné pro uspokojení potřeby pravidelných i ad hoc analýz k podpoře ECB při provádění měnové a finanční analýzy a pro příspěvek ESCB ke stabilitě finančního systému. Tyto statistické informace umožní spojit informace o cenných papírech držených institucionálními sektory s informacemi o jednotlivých emitentech po celém světě, a poskytnout tak významný nástroj ke sledování vzniku a vývoje finanční nerovnováhy.
(6)
Je rovněž nezbytné umožnit, aby ECB poskytovala analytickou a statistickou podporu Evropské radě pro systémová rizika v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1096/2010 ze dne 17. listopadu 2010 o pověření Evropské centrální banky zvláštními úkoly, které se týkají fungování Evropské rady pro systémová rizika (8).
(7)
Z tohoto důvodu by Rada guvernérů ECB měla pro účely shromažďování údajů podle tohoto nařízení určit zpravodajské bankovní skupiny s ohledem na velikost konsolidované rozvahy každé skupiny ve srovnání s aktivy konsolidované rozvahy všech bankovních skupin v Evropské unii, význam činnosti skupiny v konkrétním segmentu bankovní činnosti a relevanci skupiny pro stabilitu a fungování finančního systému v eurozóně a/nebo v jednotlivých členských státech.
(8)
Měla by se uplatňovat pravidla ochrany a využití důvěrných statistických informací stanovená v článku 8 nařízení Rady (ES) č. 2533/98.
(9)
Zpravodajskou povinností podle tohoto nařízení včetně výjimek z této povinnosti nejsou dotčeny zpravodajské povinnosti zakotvené v jiných právních aktech a nástrojích ECB, které mohou alespoň částečně rovněž zahrnovat vykazování statistických informací o držbě cenných papírů podle jednotlivých cenných papírů.
(10)
Je třeba zavést postup pro účinné provádění technických změn příloh tohoto nařízení za předpokladu, že takové změny nezmění základní koncepční rámec, ani nepříznivě neovlivní zatížení zpravodajských jednotek v členských státech. Při uplatňování tohoto postupu musí být brán ohled na stanoviska Výboru pro statistiku ESCB,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
1.
shromažďováním údajů podle „jednotlivých cenných papírů“ se rozumí shromažďování údajů členěných podle jednotlivých cenných papírů;
2.
„pozicí“ se rozumí stavová hodnota cenných papírů, jejichž druhy jsou uvedeny v odstavci 15 a které skutečné zpravodajské jednotky vlastní či drží v úschově na konci referenčního období, jak je dále vymezeno v části 4 přílohy II;
3.
„mateřská úvěrová instituce“, „mateřská finanční holdingová společnost“, „dceřiná společnost“ a „pobočka“ mají stejný význam jako v definici v článku 4 směrnice 2006/48/ES;
4.
„bankovní skupinou“ se rozumí a) mateřská úvěrová instituce a všechny její finanční dceřiné společnosti a pobočky s výjimkou pojišťoven, které získaly úřední povolení v souladu s článkem 6 směrnice 73/239/EHS (9) nebo článkem 4 směrnice 2002/83/ES (10); nebo b) mateřská finanční holdingová společnost a všechny její finanční dceřiné společnosti a pobočky s výjimkou pojišťoven, které získaly úřední povolení v souladu s článkem 6 směrnice 73/239/EHS nebo článkem 4 směrnice 2002/83/ES, za předpokladu, že v obou případech je mateřská společnost v čele bankovní skupiny. Subjekt bez dceřiných společností tvoří sám o sobě skupinu za předpokladu, že subjekt sám není dceřinou společností;
5.
„rezident“ má stejný význam jako v definici v čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 2533/98;
6.
„měnová finanční instituce“, „úvěrová instituce“ a „fond peněžního trhu“ mají stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32). Sektor měnových finančních institucí se skládá z úvěrových institucí a fondů peněžního trhu;
7.
„investiční fond“ má stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 958/2007 (ECB/2007/8);
8.
„účelová finanční společnost“ má stejný význam jako v definici v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30);
9.
„uschovatelem“ se rozumí subjekt, který patří do sektoru „finančních institucí“ (S.12 (11)) a který provádí úschovu a správu finančních nástrojů na účet klientů včetně svěřenské správy a souvisejících služeb, jako je správa hotovosti nebo zajištění, jak je uvedeno v oddílu B bodu 1 přílohy I směrnice 2004/39/ES;
10.
„subjektem v čele bankovní skupiny“ se rozumí mateřská společnost bankovní skupiny za předpokladu, že je buď mateřskou úvěrovou institucí v EU nebo mateřskou finanční holdingovou společností v EU, jak je vymezeno v článku 4 směrnice 2006/48/ES a jak je provedeno v členských státech Unie, avšak s tím, že „EU“ se nahrazuje pojmem „eurozóna“ a „členský stát“ se nahrazuje pojmem „členský stát eurozóny“;
11.
„subjektem v čele zpravodajské skupiny“ se rozumí subjekt v čele bankovní skupiny, kterou Rada guvernérů určila jako zpravodajskou skupinu podle čl. 2 odst. 4;
12.
„investorem“ se rozumí subjekt či osoba, jež vlastní finanční nástroje;
13.
„cennými papíry v úschově“ se rozumějí cenné papíry, které jménem investorů drží a spravují uschovatelé;
14.
„příslušnou národní centrální bankou“ se rozumí národní centrální banka členského státu eurozóny, v němž je zpravodajská jednotka rezidentem;
15.
„cennými papíry“ se rozumí tyto druhy cenných papírů:
a)
„dluhové cenné papíry“ (F.3);
b)
„kótované akcie“ (F.511);
c)
„akcie nebo podílové listy investičních fondů“ (F.52);
16.
„držbou cenných papírů“ se rozumí ekonomické vlastnictví cenných papírů, jejichž druhy jsou uvedeny v odstavci 15;
17.
„kódem ISIN“ se rozumí mezinárodní identifikační číslo cenného papíru přidělené cenným papírům, které se skládá z 12 alfanumerických znaků a jednoznačně určuje emisi cenných papírů (podle normy ISO 6166).
Článek 2
Skutečný soubor zpravodajských jednotek
1. Skutečný soubor zpravodajských jednotek se skládá z rezidentských měnových finančních institucí, investičních fondů, účelových finančních společností, uschovatelů a subjektů v čele bankovních skupin, které Rada guvernérů podle odstavce 4 určila jako zpravodajské skupiny a které byly o své zpravodajské povinnosti vyrozuměny podle odstavce 5 (společně dále jen „skutečné zpravodajské jednotky“ a jednotlivě dále jen „skutečná zpravodajská jednotka“).
2. Pokud fond peněžního trhu, investiční fond nebo účelová finanční společnost nemají podle svého vnitrostátního práva právní subjektivitu, odpovídají za vykazování informací vyžadovaných na základě tohoto nařízení osoby, které jsou na základě právních předpisů oprávněny tyto subjekty zastupovat, nebo - v případě neexistence formálního zastoupení - osoby, které podle příslušných vnitrostátních právních předpisů odpovídají za jednání těchto subjektů.
3. Na skutečné zpravodajské jednotky se vztahuje úplná zpravodajská povinnost, pokud se neuplatňuje výjimka udělená podle článku 4.
4. Rada guvernérů může rozhodnout, že bankovní skupina je zpravodajskou skupinou, pokud má tato bankovní skupina v souladu s hlavou V kapitolou 4 oddílem 1 směrnice 2006/48/ES aktiva konsolidované rozvahy:
a)
která převyšují 0,5 % celkových aktiv konsolidované rozvahy bankovních skupin v Unii (dále jen „prahová hodnota 0,5 %“), a to na základě posledních aktuálních údajů, jež má ECB k dispozici, tj.:
i)
údajů, jež se vztahují ke konci prosince kalendářního roku předcházejícího oznámení podle odstavce 5, nebo
ii)
nejsou-li údaje podle odrážky i) k dispozici, údajů, jež se vztahují ke konci prosince předchozího roku, nebo
b)
která jsou nižší než prahová hodnota 0,5 % nebo se této hodnotě rovnají, za předpokladu, že bankovní skupina splňuje určitá kvantitativní nebo kvalitativní kritéria, která ji činí významnou pro stabilitu a fungování finančního systému v eurozóně (pokud jde např. o vzájemné propojení s jinými finančními institucemi v eurozóně, činnost v rámci více jurisdikcí, nezastupitelnost, složitost korporační struktury) a/nebo v jednotlivém členském státě eurozóny (pokud jde např. o relativní význam bankovní skupiny v rámci konkrétního segmentu trhu bankovních služeb v jednom či více členských státech eurozóny).
5. Příslušná národní centrální banka vyrozumí subjekty v čele zpravodajských skupin o rozhodnutí Rady guvernérů podle odstavce 4, jakož i o jejich povinnostech na základě tohoto nařízení.
6. Aniž by byl dotčen článek 10, začnou subjekty v čele zpravodajských skupin, které byly vyrozuměny podle odstavce 5 poté, co začalo první vykazování na základě tohoto nařízení, vykazovat údaje nejpozději ve lhůtě šesti měsíců ode dne vyrozumění.
7. Subjekt v čele zpravodajské skupiny, který byl vyrozuměn podle odstavce 5, oznamuje příslušné národní centrální bance změny svého jména či právní formy, fúze či restrukturalizace či jakoukoli jinou událost či okolnost, která má vliv na zpravodajskou povinnost tohoto subjektu, nejpozději do 14 dnů ode dne, kdy tato událost či okolnost nastala.
8. Na subjekt v čele zpravodajské skupiny, který byl vyrozuměn podle odstavce 5, se povinnosti vymezené v tomto nařízení vztahují, dokud jej příslušná národní centrální banka nevyrozumí o opaku.
Článek 3
Statistická zpravodajská povinnost
1. Měnové finanční instituce, investiční fondy, účelové finanční společnosti a uschovatelé poskytují své příslušné národní centrální bance údaje, v členění podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce a o finančních transakcích v průběhu referenčního měsíce nebo čtvrtletí v souladu s odstavcem 5, nebo statistické informace nezbytné k odvození těchto transakcí, týkající se držby cenných papírů s kódem ISIN na vlastní účet v souladu s částí 2 přílohy I. Tyto údaje se vykazují čtvrtletně nebo měsíčně v souladu se zpravodajskými pokyny, které stanoví příslušné národní centrální banky.
2. Uschovatel příslušné národní centrální bance oznámí provádění činnosti uschovatele do jednoho týdne ode dne, kdy započne s činností uschovatele, bez ohledu na to, zda očekává, že se na něj bude vztahovat řádná zpravodajská povinnost na základě tohoto nařízení, s výjimkou případu, kdy uschovatel tuto činnost oznámil jiným příslušným orgánům.
Uschovatelé poskytují příslušné národní centrální bance čtvrtletně nebo měsíčně v souladu se zpravodajskými pokyny stanovenými příslušnými národními centrálními bankami údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce týkající se těchto cenných papírů s kódem ISIN:
a)
cenné papíry, které mají v úschově jménem rezidentských investorů, kteří v souladu s částí 3 přílohy I nevykazují držbu na vlastní účet podle odstavce 1;
b)
cenné papíry, které mají v úschově jménem nefinančních investorů, kteří jsou rezidenty v jiných členských státech eurozóny, v souladu s částí 4 přílohy I;
c)
cenné papíry emitované subjekty v eurozóně, které mají v úschově jménem investorů, kteří jsou rezidenty v členských státech mimo eurozónu, a investorů, kteří jsou rezidenty mimo Unii, v souladu s částí 5 přílohy I.
3. Subjekty v čele zpravodajských skupin poskytují příslušné národní centrální bance čtvrtletně údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích cenných papírů s kódem ISIN ke konci čtvrtletí, které jsou v držbě jejich skupiny včetně nerezidentských subjektů. Tyto údaje se vykazují na základě portfolia skupiny vyjádřeného v hrubých hodnotách bez očištění o držbu cenných papírů emitovaných subjekty téže skupiny.
V souladu s pokyny příslušné národní centrální banky vykazují subjekty v čele zpravodajských skupin údaje o držbě cenných papírů na základě jednoho ze tří přístupů uvedených v části 6 přílohy I.
4. Zpravodajskou povinností na základě tohoto nařízení včetně výjimek z této povinnosti nejsou dotčeny zpravodajské povinnosti vymezené v a) nařízení (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32), b) nařízení (ES) č. 958/2007 (ECB/2007/8) a c) nařízení (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30).
5. Skutečné zpravodajské jednotky vykazují v souladu s pokyny příslušné národní centrální banky buď a) údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o měsíčních nebo čtvrtletních finančních transakcích a pokud to vyžaduje příslušná národní centrální banka, jiné změny objemu; nebo b) statistické informace nezbytné k odvození finančních transakcí na základě jednoho z přístupů uvedených v části 1 přílohy I. Další požadavky a zásady pro sestavování transakcí jsou uvedeny v části 3 přílohy II.
6. Skutečné zpravodajské jednotky na pokyn příslušné národní centrální banky čtvrtletně nebo měsíčně vykazují údaje o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce a v souladu s odstavcem 5 statistické informace o držbě cenných papírů bez kódu ISIN v průběhu referenčního čtvrtletí nebo měsíce v souladu s částí 7 přílohy I. Tento odstavec neplatí pro skutečné zpravodajské jednotky, kterým byly uděleny výjimky podle článku 4.
7. Údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce a statistické informace za referenční čtvrtletí nebo měsíc v souladu s odstavcem 5 se vykazují v souladu s částmi 1, 2 a 4 přílohy II a v souladu s účetními pravidly uvedenými v článku 5.
Článek 4
Výjimky
1. Dle uvážení příslušné národní centrální banky lze udělit skutečným zpravodajským jednotkám tyto výjimky:
a)
v členských státech eurozóny, v nichž rezidentští investoři celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, jejichž tržní hodnota je nižší než 40 miliard EUR či je této hodnotě rovna:
i)
mohou národní centrální banky měnovým finančním institucím, investičním fondům, účelovým finančním společnostem a uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 za předpokladu, že pokud se týká pozic, společný příspěvek měnových finančních institucí, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby měnových finančních institucí, společný příspěvek investičních fondů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby investičních fondů, společný příspěvek účelových finančních společností, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby účelových finančních společností a společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby uschovatelů. Účelové finanční společnosti, které nevykazují údaje podle jednotlivých cenných papírů v souladu s nařízením (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30), mají právo překročit tuto prahovou hodnotu v souladu s pokyny příslušných národních centrálních bank po dobu prvních dvou let po začátku vykazování podle tohoto nařízení;
ii)
mohou národní centrální banky uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 2 písm. a) za předpokladu, že pokud se týká pozic, nepřesahuje společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, 40 % národní hodnoty cenných papírů v úschově;
b)
v členských státech eurozóny, v nichž rezidentští investoři celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, jejichž tržní hodnota je vyšší než 40 miliard EUR:
i)
mohou národní centrální banky měnovým finančním institucím, investičním fondům, účelovým finančním společnostem a uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 za předpokladu, že pokud se týká pozic, společný příspěvek měnových finančních institucí, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby měnových finančních institucí, společný příspěvek investičních fondů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby investičních fondů, společný příspěvek účelových finančních společností, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby účelových finančních společností a společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby uschovatelů;
ii)
mohou národní centrální banky uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 2 písm. a) za předpokladu, že pokud se týká pozic, nepřesahuje společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, 5 % národní hodnoty cenných papírů v úschově;
c)
Národní centrální banky konzultují ECB ohledně využití informací k určení celkové držby cenných papírů v tržní hodnotě, jež je nezbytná k udělení výjimek podle tohoto odstavce.
2. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 udělí úvěrovým institucím takto:
a)
národní centrální banky mohou úvěrovým institucím udělit úplnou či částečnou výjimku ze zpravodajské povinnosti za předpokladu, že pokud se týká pozic, nepřesahuje společný příspěvek 5 % celkové hodnoty cenných papírů držených úvěrovými institucemi v příslušném členském státě eurozóny;
b)
tuto prahovou hodnotu však lze po první dva roky po začátku vykazování podle tohoto nařízení zvýšit na 15 %;
c)
prahové hodnoty uvedené v bodech a) a b) se vypočítají na základě celkové držby cenných papírů pro příslušný členský stát po uplatnění výjimek podle odstavce 1.
3. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 všem fondům peněžního trhu, za předpokladu, že tyto fondy celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, které představují méně než 2 % cenných papírů, které drží fondy peněžního trhu v eurozóně. Prahová hodnota 2 % se vypočítá na základě celkové držby cenných papírů fondy peněžního trhu v příslušném členském státě po uplatnění všech výjimek podle odstavce 1.
4. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 všem účelovým finančním společnostem, za předpokladu, že tyto společnosti celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, které představují méně než 2 % cenných papírů, které drží účelové finanční společnosti v eurozóně. Prahová hodnota 2 % se vypočítá na základě celkové držby cenných papírů účelovými finančními společnostmi v příslušném členském státě po uplatnění všech výjimek podle odstavce 1.
5. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí tyto výjimky uschovatelům:
a)
národní centrální banky mohou uschovatelům udělit úplnou či částečnou výjimku ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 2 písm. a) za předpokladu, že údaje uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a) lze odvodit z jiných statistických či dohledových zdrojů údajů v souladu s minimálními statistickými standardy uvedenými v článku III. Kromě toho se uplatňuje následující:
i)
v členských státech, v nichž se uplatňují výjimky podle odst. 1 písm. a) a v nichž údaje uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a) přímo vykazují investoři, tvoří tyto údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, nejméně 60 % hodnoty cenných papírů uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a);
ii)
v členských státech, v nichž se uplatňují výjimky podle odst. 1 písm. b) a v nichž údaje uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a) přímo vykazují investoři, tvoří tyto údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, nejméně 75 % hodnoty cenných papírů uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a);
b)
národní centrální banky mohou udělit úplnou či částečnou výjimku ze zpravodajské povinnosti uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. b) a c) uschovatelům, kteří jménem všech investorů, kteří nejsou rezidenty, drží v úschově cenné papíry v celkové hodnotě nižší než 10 miliard EUR.
6. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimku ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 3 subjektům v čele zpravodajských skupin:
a)
národní centrální banky mohou subjektům v čele zpravodajských skupin povolit, aby podle jednotlivých cenných papírů vykazovaly statistické informace, které pokrývají 95 % hodnoty cenných papírů s kódem ISIN, které drží daná skupina, v souladu s požadavky tohoto nařízení za předpokladu, že zbývajících 5 % cenných papírů v držbě skupiny nevydal jeden jediný emitent;
b)
národní centrální banky mohou subjekty v čele zpravodajských skupin žádat o poskytnutí dalších informací o druhu cenných papírů, které jsou vyňaty z vykazování podle bodu a).
7. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimky ze zpravodajské povinnosti podle tohoto nařízení, pokud skutečné zpravodajské jednotky vykazují tytéž údaje podle nařízení (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32), nařízení (ES) č. 958/2007 (ECB/2007/8) nebo nařízení (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30), nebo pokud národní centrální banky mohou tytéž údaje odvodit jiným způsobem v souladu s minimálními statistickými standardy vymezenými v příloze III.
8. Pokud se týká skutečných zpravodajských jednotek, na něž se vztahuje výjimka uvedená v odstavcích 1, 2, 3 nebo 4, národní centrální banky i nadále každoročně shromažďují údaje o hodnotě cenných papírů, kterou drží nebo mají v úschově v souladu s požadavky vymezenými v čl. 3 odst. 1, a to jako agregované údaje nebo jako údaje podle jednotlivých cenných papírů.
9. Národní centrální banky kontrolují plnění podmínek uvedených v odstavcích 1 až 7 pro účely případného udělení, obnovy či odnětí jakékoli výjimky s účinností od počátku každého kalendářního roku.
10. Příslušná národní centrální banka odejme výjimku udělenou uschovatelům podle odst. 5 písm. a), pokud po tři po sobě jdoucí vykazovací období nebyly včas k dispozici údaje z jiných statistických či dohledových zdrojů údajů, jež splňují minimální statistické standardy uvedené v příloze III, bez ohledu na to, zda to uschovatel zavinil. Uschovatelé začnou vykazovat údaje, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2, nejpozději ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim národní centrální banka oznámila, že došlo k odnětí výjimky.
11. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že skutečným zpravodajským jednotkám, jimž byla udělena výjimka podle tohoto článku, uloží zpravodajskou povinnost ad hoc, a to v tak podrobné míře, jakou považují za nezbytné. Skutečné zpravodajské jednotky vykazují informace vyžádané ad hoc ve lhůtě 15 pracovních dnů od dne, kdy příslušná národní centrální banka o tyto informace požádala.
12. Skutečné zpravodajské jednotky se mohou rozhodnout, že výjimky udělené národními centrálními bankami nevyužijí a že namísto toho budou plnit úplnou zpravodajskou povinnost. Skutečná zpravodajská jednotka, která nevyužívá výjimky udělené příslušnou národní centrální bankou, obdrží před tím, než tyto výjimky začne později využívat, souhlas dané národní centrální banky.
Článek 5
Účetní pravidla
1. Není-li v tomto nařízení uvedeno jinak, používají skutečné zpravodajské jednotky pro účely vykazování na základě tohoto nařízení účetní pravidla stanovená ve vnitrostátních předpisech, kterými se provádí směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí (12), nebo pokud tyto předpisy nelze uplatnit, v jakýchkoli jiných vnitrostátních či mezinárodních normách, které se vztahují na skutečné zpravodajské jednotky.
2. Bez ohledu na vnitrostátní účetní postupy se držba cenných papírů vykazuje ve jmenovité hodnotě nebo jako počet kusů/podílů. Jak je uvedeno v části 4 přílohy II, mohou být vykazovány i tržní hodnoty.
3. Aniž by byly dotčeny vnitrostátní účetní postupy a možnosti vzájemného započtení, vykazuje se držba cenných papírů pro statistické účely v hrubých hodnotách.
4. Držba cenných papírů zapůjčených v rámci půjček cenných papírů nebo prodaných v rámci repo obchodů se i nadále vykazuje jako držba původního vlastníka (a nikoli jako držba dočasného nabyvatele), pokud existuje pevný příslib provedení zpětné operace (a ne jen pouhá možnost tak učinit). Pokud dočasný nabyvatel obdržené cenné papíry prodá, zaznamená se tento prodej jako přímá transakce s cennými papíry a dočasný nabyvatel jej vykáže jako zápornou pozici v portfoliu cenných papírů.
Článek 6
Lhůty
1. Národní centrální banky rozhodují, kdy je třeba, aby jim skutečné zpravodajské jednotky poskytovaly údaje tak, aby tyto banky mohly vykonávat nezbytné kontroly kvality a plnit lhůty uvedené v odstavci 2.
2. Národní centrální banky za skutečné zpravodajské jednotky předávají ECB:
a)
čtvrtletní údaje členěné podle jednotlivých cenných papírů v souladu s čl. 3 odst. 1, 2 a 5 do skončení pracovní doby v sedmdesátý kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se vztahují, nebo
b)
měsíční údaje členěné podle jednotlivých cenných papírů v souladu s čl. 3 odst. 5 a částí 1 přílohy I, a to v rámci jedné z níže uvedených možností:
i)
čtvrtletně za tři měsíce referenčního období do skončení pracovní doby v šedesátý třetí kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují, nebo
ii)
měsíčně za každý měsíc referenčního čtvrtletí do skončení pracovní doby v šedesátý třetí kalendářní den po skončení měsíce, ke kterému se údaje vztahují, a
c)
čtvrtletní pozice členěné podle jednotlivých cenných papírů v souladu s čl. 3 odst. 3 do skončení pracovní doby:
i)
od roku 2013 do roku 2015: v sedmdesátý kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují, a
ii)
od roku 2016: v padesátý pátý kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují.
3. Pokud lhůta uvedená v odstavci 2 připadá na zavírací den TARGET2, posune se lhůta na následující obchodní den TARGET2, jak je zveřejněno na internetových stránkách ECB.
Článek 7
Minimální standardy a vnitrostátní zpravodajské postupy
1. Skutečné zpravodajské jednotky plní zpravodajskou povinnost, která se na ně vztahuje, v souladu s minimálními standardy uvedenými v příloze III.
2. Národní centrální banky stanoví a zavedou zpravodajské postupy, kterými se mají řídit skutečné zpravodajské jednotky, v souladu s vnitrostátními specifiky. Národní centrální banky rozhodují, zda budou po uschovatelích vyžadovat, aby údaje podle jednotlivých cenných papírů vykazovaly podle jednotlivých investorů. Národní centrální banky zajistí, aby tyto zpravodajské postupy poskytovaly požadované statistické informace a aby umožňovaly kontrolu dodržování minimálních standardů pro přenos, přesnost a opravy, které jsou uvedeny v příloze III.
Článek 8
Ověřování a nucené shromažďování
Národní centrální banky vykonávají právo ověřovat (v tak podrobné míře, jakou příslušná národní centrální banka považuje za nezbytnou) nebo shromažďovat informace, které jsou skutečné zpravodajské jednotky povinny poskytovat v souladu s tímto nařízením, aniž je dotčeno právo ECB vykonávat toto právo sama. Tato práva národní centrální banky vykonávají zejména tehdy, když skutečné zpravodajské jednotky neplní minimální standardy stanovené v příloze III.
Článek 9
Zjednodušený postup provádění změn
S přihlédnutím ke stanoviskům Výboru pro statistiku ESCB je Výkonná rada ECB oprávněna provádět technické změny příloh tohoto nařízení za předpokladu, že takové změny nezmění základní koncepční rámec, ani neovlivní zpravodajské zatížení skutečných zpravodajských jednotek. Výkonná rada o všech těchto změnách bez zbytečného odkladu informuje Radu guvernérů.
Článek 10
První vykazování
Na základě tohoto nařízení budou jako první vykazovány údaje týkající se referenčního období prosinec 2013. Při prvním vykazování národních centrálních bank do ECB musí národní centrální banky poskytnout pouze údaje o pozicích.
Článek 11
Závěrečné ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 17. října 2012.