KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE (EU) 2015/253
af 16. februar 2015
om fastsættelse af bestemmelser om prøvetagning og rapportering i henhold til Rådets direktiv 1999/32/EF for så vidt angår svovlindholdet i skibsbrændstoffer
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF (1), særlig artikel 6, stk. 1b, og artikel 7, stk. 1a, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det har høj prioritet at sikre omkostningseffektivitet og sammenhæng i gennemførelsen og håndhævelsen af direktiv 1999/32/EF for at opnå de forventede sundheds- og miljøgevinster som følge af reducerede udledninger af svovldioxid fra skibsfarten og derigennem fremme fair konkurrence og øget bæredygtighed inden for søtransport.
(2)
Med henblik på at gennemføre artikel 3a, 4a og 4b i direktiv 1999/32/EF effektivt bør medlemsstaterne sikre tilstrækkelig hyppig og nøjagtig prøvetagning af skibsbrændstoffer, der leveres til skibe eller anvendes om bord på dem, herunder inspektioner af skibenes logbøger og bunkerleveringsattester.
(3)
I henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 1999/32/EF træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til ved prøvetagning at kontrollere svovlindholdet i de skibsbrændstoffer, der anvendes til forbrænding om bord, når skibene befinder sig inden for relevante havområder og havne. I denne sammenhæng bør prøvetagningen være bredt sammensat, således at den omfatter alle de metoder til sikring af regeloverholdelsen, som er fastlagt i direktivets artikel 6, stk. 1a, litra a), b) og c).
(4)
Fysisk prøvetagning af skibsbrændstoffer med henblik på kontrol af overholdelsen af reglerne bør gennemføres enten ved at fremskaffe og analysere en stikprøve af brændstof fra skibets brændstofsystem eller ved at analysere forseglede brændstofprøver, der befinder sig om bord.
(5)
Prøvetagningens hyppighed bør fastlægges på grundlag af antallet af skibe, der anløber en medlemsstat, kontrollen af skibenes papirer, anvendelsen af alternative udvælgelsesteknologier for at sikre en ligelig fordeling af byrderne blandt medlemsstaterne og omkostningseffektivitet samt specifikke advarsler vedrørende enkelte skibe.
(6)
Prøvetagningen af skibsbrændstoffer under levering til skibe skal være målrettet skibsbrændstofleverandører, som gentagne gange ikke har overholdt den angivne specifikation på bunkerleveringsattesten, under hensyntagen til den mængde skibsbrændstof, som leverandøren markedsfører.
(7)
For at sikre en omkostningseffektiv gennemførelse af direktiv 1999/32/EF bør medlemsstaterne opfordres til at overholde den pålagte hyppighed af prøvetagningen og udvælge skibe til brændstofkontrol på grundlag af nationale risikobaserede udvælgelsesmekanismer eller ved hjælp af innovative metoder til sikring af regeloverholdelsen samt til at dele de indsamlede oplysninger med andre medlemsstater.
(8)
Et dedikeret EU-informationssystem, som er udviklet og drevet af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed, vil være tilgængeligt for medlemsstaterne fra 1. januar 2015 og skal tjene som platform for registrering og udveksling af oplysninger om resultater af de enkelte kontroller inden for rammerne af direktiv 1999/32/EF. Medlemsstaterne bør tilskyndes til at anvende systemet, som kan bidrage betydeligt til rationalisering og optimering af vurderingen af, om direktivets krav overholdes.
(9)
For ikke at lægge uforholdsmæssige administrative byrder på medlemsstater uden kystlinje, på skibe, som fører deres flag, eller på deres skibsbrændstofleverandører, bør visse bestemmelser ikke gælde for disse medlemsstater.
(10)
Rapporteringen bør tage hensyn til den bedst mulige brug af alle tilgængelige avancerede teknologier, således at den administrative byrde kan holdes på et minimum, og de medlemsstater, der ønsker det, får fleksibiliteten til at rapportere på en mere traditionel måde. Derfor får medlemsstaterne muligheden for at bruge EU-informationssystemet til at opfylde de relevante årlige rapporteringsforpligtelser i direktiv 1999/32/EF.
(11)
Medlemsstaterne kan tidligst den 1. januar 2016, og under forudsætning af at fælles data om kontrol og prøvetagning vedrørende svovl er tilgængelige, anvende den risikobaserede udvælgelsesmekanisme, der er integreret i EU-informationssystemet, til at prioritere kontrollen af skibsbrændstof på en omkostningseffektiv måde.
(12)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, i direktiv 1999/32/EF -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Genstand
Ved denne afgørelse fastsættes bestemmelser om prøvetagningsmetoder, prøvetagningens hyppighed og rapportering i medfør af direktiv 1999/32/EF for så vidt angår svovlindholdet i skibsbrændstoffer.
Artikel 2
Definitioner
I denne afgørelse forstås ved:
1) »brændstoftank«: en tank, hvorfra brændstof føres til efterfølgende brændselsoliefyrede forbrændingsmotorer
2) »brændstofsystem«: det system, der understøtter fordelingen, filtreringen, rensningen af og forsyningen med olie fra brændstofstankene til de brændselsoliefyrede forbrændingsmotorer
3) »skibsrepræsentant«: skibsføreren eller den ansvarshavende officer, som har ansvaret for de anvendte skibsbrændstoffer, dokumentationen og for at aftale det alternative prøvetagningspunkt for brændstoffet
4) »svovlinspektør«: en person, der af en medlemsstats kompetente myndighed er behørigt autoriseret til at kontrollere overholdelsen af bestemmelserne i direktiv 1999/32/EF
5) »EU-informationssystem«: et system, der drives af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed og anvender de enkelte skibes havneanløbsdata inden for informationshåndteringssystemet SafeSeaNet, der er oprettet ved artikel 22a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF (2) (»SafeSeaNet«), til at registrere og udveksle oplysninger om resultaterne af de enkelte kontroller inden for rammerne af direktiv 1999/32/EF. En risikobaseret EU-udvælgelsesmekanisme udvikles inden for rammerne af direktiv 1999/32/EF på grundlag af resultaterne af de enkelte kontroller og de dertil knyttede anmærkninger.
Artikel 3
Hyppigheden af prøvetagning af skibsbrændstoffer, der anvendes om bord på skibe
1. Medlemsstaterne foretager inspektioner af skibenes logbøger og bunkerleveringsattester om bord på mindst 10 % af det samlede antal skibe, der årligt anløber den pågældende medlemsstat.
Det samlede antal skibe, der anløber en medlemsstat, svarer her til det gennemsnitlige antal skibe de tre foregående år, således som det er blevet rapporteret via SafeSeaNet.
2. Fra den 1. januar 2016 kontrolleres svovlindholdet i det skibsbrændstof, der anvendes om bord, desuden via prøvetagning og/eller analyse af mindst følgende procentdel af de inspicerede skibe nævnt i stk. 1:
a)
40 % i medlemsstater, der fuldt ud grænser op til SOx-emissionskontrolområder (SECA-områder)
b)
30 % i medlemsstater, der delvist grænser op til SECA-områder
c)
20 % i medlemsstater, der ikke grænser op til SECA-områder.
I medlemsstater, der ikke grænser op til SECA-områder, kræves det fra den 1. januar 2020, at svovlindholdet i det skibsbrændstof, der anvendes om bord, også kontrolleres via prøvetagning og/eller analyse af mindst 30 % af de inspicerede skibe nævnt i stk. 1.
Medlemsstaterne kan overholde de i dette stykke fastsatte hyppigheder ved at vælge skibe på grundlag af nationale risikobaserede udvælgelsesmekanismer og specifikke advarsler om enkelte skibe, som rapporteres i EU-informationssystemet.
3. Det efter stk. 2 beregnede antal skibe, som ligeledes skal kontrolleres ved prøvetagning og/eller analyse, kan enten justeres (men må ikke reduceres med mere end 50 %):
a)
ved at fratrække det antal skibe, hvis mulige overtrædelse af reglerne er blevet kontrolleret ved hjælp af fjernovervågningsteknologier eller quick scan-analysemetoder, eller
b)
ved at fastlægge et passende antal, når kontrollen af papirer i overensstemmelse med stk. 1 gennemføres om bord på mindst 40 % af de skibe, der anløber den pågældende medlemsstat på årsbasis.
Den justering som omhandles i litra a) og b) skal rapporteres i EU-informationssystemet.
4. Fra den 1. januar 2016 kan medlemsstaterne i stedet for at følge den årlige frekvens fastlagt i stk. 1, 2 og 3 anvende en årlig prøvetagningsfrekvens baseret på EU's risikobaserede udvælgelsesmekanisme.
5. Denne artikel gælder ikke for Tjekkiet, Luxembourg, Ungarn, Østrig og Slovakiet.
Artikel 4
Hyppigheden af prøvetagning af skibsbrændstoffer under levering til skibe
1. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 1a, litra b), i direktiv 1999/32/EF og under hensyntagen til den leverede mængde skibsbrændstoffer foretager medlemsstaterne på grundlag af rapporteringen i EU's informationssystem eller den årsrapport, der er omhandlet i artikel 7, prøvetagning og analyse af skibsbrændstoffer under levering til skibe, når brændstofleverandørerne er registreret i medlemsstaten, og det mindst tre gange i et givent år er blevet konstateret, at de har leveret brændstof, der ikke overholder den i bunkerleveringsattesten angivne specifikation.
2. Denne artikel gælder ikke for Tjekkiet, Luxembourg, Ungarn, Østrig og Slovakiet.
Artikel 5
Prøvetagningsmetoder til kontrol af svovlindholdet i det skibsbrændstof, der anvendes om bord
1. I tilfælde hvor svovlindholdet i de skibsbrændstoffer, der anvendes om bord, kontrolleres i overensstemmelse med artikel 3, anvender medlemsstaterne følgende trinvise tilgang til prøvetagningen og kontrollen af overholdelsen af svovlstandarderne:
a)
inspektion af skibenes logbøger og bunkerleveringsattester
b)
i fornødent omfang en eller begge af følgende metoder til prøvetagning og analyse:
i)
analyse af de forseglede brændstofprøver, der befinder sig om bord og følger med bunkerleveringsattesterne, og som er taget i overensstemmelse med regel 18(8.1) og (8.2) i bilag VI til MARPOL
ii)
stikprøvetagning om bord af skibsbrændstoffer til forbrænding om bord i overensstemmelse med artikel 6 efterfulgt af analyse.
2. Efter udført kontrol og analyse af svovlindholdet registrerer svovlinspektøren oplysningerne om den brændstofspecifikke inspektion og anmærkninger i overensstemmelse med de oplysninger, der anmodes om i artikel 7, litra a).
Artikel 6
Stikprøver om bord
1. Medlemsstaterne foretager stikprøven af skibsbrændstoffet om bord ved hjælp af en eller flere stikprøver det sted, hvor der er monteret en ventil specielt til stikprøver i brændstofsystemet, således som dette er beskrevet i skibets brændstofrørdiagram eller dets apteringstegning, og som flagstatens myndigheder eller den anerkendte organisation, der handler på dennes vegne, har godkendt.
2. Hvis det i stk. 1 omtalte sted ikke forefindes, skal prøvetagningsstedet for brændstoffet være det sted, hvor der er placeret en ventil med henblik på at tage en prøve, og det skal:
a)
give let og sikker adgang
b)
tage hensyn til forskellige kvaliteter af det brændstof, der anvendes til den brændselsoliefyrede forbrændingsmotor
c)
befinde sig nedstrøms i forhold til det brændstof, der anvendes fra brændstoftanken
d)
være så tæt på den brændselsoliefyrede forbrændingsmotors brændstoftilførsel som det er muligt og sikkert under hensyntagen til typerne af brændstof, strømhastigheden, temperaturen og trykket bagved det valgte prøvetagningssted
e)
foreslås af skibsrepræsentanten og accepteres af svovlinspektøren.
3. Medlemsstaterne kan tage en stikprøve mere end et sted i brændstofsystemet med henblik på at fastslå, om der er tale om en mulig krydskontaminering af brændstoffet pga. manglende adskillelse af brændstofsystemerne, eller hvor der anvendes flere brændstoftanke.
4. Medlemsstaterne sikrer, at stikprøven placeres i en prøvebeholder, hvorfra der kan påfyldes mindst tre prøveflasker, som er repræsentative for det anvendte skibsbrændstof.
5. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre følgende:
a)
at prøveflaskerne forsegles af svovlinspektøren med en unik identifikator, som anbringes under overværelse af skibsrepræsentanten
b)
at to prøveflasker bringes i land for at blive analyseret
c)
at skibsrepræsentanten opbevarer en prøveflaske i en periode på mindst 12 måneder fra prøvetagningsdatoen.
Artikel 7
Oplysninger, som skal angives i årsrapporten
Den årsrapport, som medlemsstaterne skal indgive til Kommissionen angående overholdelsen af svovlstandarderne for skibsbrændstoffer, skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
a)
det samlede årlige antal og typerne af overtrædelser af reglerne for det målte svovlindhold i det brændstof, der er blevet undersøgt, herunder omfanget af de enkelte overtrædelser og det gennemsnitlige svovlindhold, der er blevet konstateret ved prøvetagning og analyse
b)
det samlede årlige antal kontroller af papirer, herunder bunkerleveringsattester, brændstofpåfyldningslokaliteter, oliejournaler, logbøger, procedurer for brændstofskift og fortegnelser
c)
erklæringer om manglende tilgængelighed af skibsbrændstoffer, jf. artikel 4a, stk. 5b, i direktiv 1999/32/EF, herunder skibsoplysninger, påfyldningshavn og medlemsstater, hvor brændstoffet ikke var tilgængeligt, antallet af erklæringer fra samme skib og typer ikke-tilgængelig brændselsolie
d)
meddelelser og protestskrivelser vedrørende svovlindholdet i brændstoffer rettet til skibsbrændstofleverandører i deres territorium
e)
en liste med navn og adresse på alle skibsbrændstofleverandører i den relevante medlemsstat
f)
beskrivelsen af anvendelsen af alternative emissionsreduktionsmetoder, herunder forsøg og løbende overvågning af emissioner - eller alternative brændstoffer og kontroller af, at der fortsat opnås SOx-reduktioner i overensstemmelse med bilag I og II til direktiv 1999/32/EF for skibe, der sejler under medlemsstatens flag
g)
hvor det er relevant en beskrivelse af nationale risikobaserede udvælgelsesmekanismer, herunder specifikke advarsler, og anvendelsen og resultaterne af fjernovervågning og andre tilgængelige teknologier til at prioritere skibe med henblik på kontrol
h)
det samlede antal og typen af indledte overtrædelsesprocedurer og/eller sanktioner, beløbsstørrelsen for de bøder, som den kompetente myndighed har pålagt henholdsvis skibsoperatører og skibsbrændstofleverandører
i)
for hvert enkelt skib, efter kontrollen af dets logbøger og bunkerleveringsattester og/eller prøvetagning:
i)
skibsdata, herunder IMO-nummer, type, alder og tonnage
ii)
rapporter om prøvetagninger og analyser, herunder antallet og typen af prøver, de anvendte prøvetagningsmetoder og prøvetagningssteder, med henblik på kontrol af skibstypen
iii)
relevante oplysninger om bunkerleveringsattester, brændstofpåfyldningslokaliteter, oliejournaler, logbøger, procedurer for brændstofskift og fortegnelser
iv)
håndhævelsesforanstaltninger og juridiske procedurer, der er indledt på nationalt plan, og/eller sanktioner over for det enkelte skib.
Artikel 8
Rapportens format
1. Medlemsstaterne kan anvende EU-informationssystemet til umiddelbart efter kontrollen at registrere alle relevante brændstofspecifikke kontroloplysninger og anmærkninger i systemet, herunder prøvetagningsrelaterede oplysninger.
2. Medlemsstater, der anvender EU-informationssystemet til at registrere, udveksle og dele data om kontrollerne, kan anvende den årligt aggregerede sammenstilling af håndhævelsesforanstaltninger, som EU-informationssystemet stiller til rådighed, med henblik på at opfylde deres rapporteringsforpligtelser, som er fastlagt ved artikel 7 i direktiv 1999/32/EF.
3. Medlemsstater, der ikke anvender EU-informationssystemet, sørger enten for en forbindelse mellem EU-informationssystemet og deres nationale system, der i givet fald som minimum kan registrere de samme datafelter som EU-informationssystemet, eller de rapporterer elektronisk om alle de punkter, der er omhandlet i artikel 7.
Artikel 9
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 2015.
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/253
ze dne 16. února 2015,
kterým se stanoví pravidla pro odběr vzorků a podávání zpráv podle směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 6 odst. 1b a čl. 7 odst. 1a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Má-li být dosaženo očekávaného přínosu směrnice 1999/32/ES pro zdraví a životní prostředí, který vyplývá ze snížení emisí oxidu siřičitého z lodní dopravy, podpory spravedlivé hospodářské soutěže a větší udržitelnosti námořní dopravy, mělo by mít nákladově efektivní a soudržné provádění a prosazování uvedené směrnice vysokou prioritu.
(2)
Za účelem účinného provedení článků 3a, 4a a 4b směrnice 1999/32/ES je nezbytné, aby členské státy zajistily dostatečně časté a přesné odběry vzorků lodního paliva dodaného lodím nebo používaného na palubách lodí, včetně kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 1999/32/ES vyžaduje, aby členské státy přijaly všechna nezbytná opatření tomu, aby odběrem vzorků kontrolovaly obsah síry v lodních palivech používaných pro spalování na palubě v dotyčných mořských oblastech a přístavech. V této souvislosti by se měl odběr vzorků chápat v širokém slova smyslu tak, že zahrnuje veškeré metody ověřování souladu stanovené v čl. 6 odst. 1a písm. a), b) a c) uvedené směrnice.
(4)
Fyzický odběr vzorků lodního paliva pro účely ověření souladu by měl být prováděn buď získáváním a analýzou místního vzorku paliva z lodního palivového systému, nebo analýzou příslušných zapečetěných vzorků zásobníku na palubě lodí.
(5)
Četnost odběru vzorků by měla být stanovena na základě počtu jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu, ověření lodní dokumentace, používání alternativních technologií výběru, jimiž se zajistí spravedlivé rozdělení zátěže mezi členskými státy a nákladová efektivita, jakož i na základě konkrétních záznamů o jednotlivých lodích.
(6)
Odběr vzorků lodních paliv během dodávky na lodě by měl být zaměřen na dodavatele lodního paliva, u nichž bylo opakovaně zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku, s přihlédnutím k objemu lodních paliv uváděnému na trh dodavatelem.
(7)
Za účelem nákladově efektivního provedení směrnice 1999/32/ES by členské státy měly být vybízeny k dodržování četnosti odběru vzorků paliva a měly by lodě určené pro ověření souladu vybírat na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik nebo využívání inovativních technologií pro ověřování souladu a shromážděné údaje sdílet s ostatními členskými státy.
(8)
Specializovaný informační systém Unie, který vyvinula a provozuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost a který budou mít členské státy k dispozici od 1. ledna 2015, má sloužit jako platforma pro zaznamenávání a výměnu informací o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Členské státy by měly být motivovány k využívání systému, jenž může významně přispět k racionalizaci a optimalizaci posuzování souladu s požadavky uvedené směrnice.
(9)
Aby nebyla ukládána nepřiměřená administrativní zátěž členským státům, které nemají pobřežní pásmo, plavidlům plujícím pod jejich vlajkou nebo jejich dodavatelům lodního paliva, neměla by se na uvedené členské státy vztahovat některá ustanovení.
(10)
Při předkládání zpráv by se mělo zohlednit co nejlepší využití všech dostupných a nejmodernějších technologií tak, aby se administrativní zátěž omezila na minimum, přičemž by se měla ponechat flexibilita těm členským státům, které upřednostňují podávání zpráv tradičnějším způsobem. Členské státy proto mají možnost využít ke splnění svých příslušných povinností podávat výroční zprávy podle směrnice 1999/32/ES informační systém Unie.
(11)
Nejdříve 1. ledna 2016 a s výhradou dostupnosti sdílených údajů týkajících se ověřování souladu a odběru vzorků, pokud jde o obsah síry v lodním palivu, mohou členské státy ke stanovování priorit při ověřování lodního paliva nákladově efektivním způsobem používat mechanismus výběru založený na posouzení rizik, který je součástí informačního systému Unie.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 1999/32/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se stanoví pravidla pro metody a četnost odběru vzorků a podávání zpráv podle směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„provozní nádrží“ se rozumí nádrž, z níž se odebírá palivo na napájení navazujícího zařízení na spalování topného oleje;
2)
„palivovým systémem“ se rozumí systém podporující rozvod, filtraci, čištění a dodávku paliva z provozních nádrží do zařízení na spalování topného oleje;
3)
„zástupcem lodě“ se rozumí velitel lodě nebo pověřený důstojník, který je odpovědný za používané lodní palivo, dokumentaci a schválení alternativního místa odběru vzorků paliva;
4)
„kontrolorem obsahu síry“ (dále jen „kontrolorem“) se rozumí osoba řádně zmocněná příslušným orgánem členského státu k ověření, zda jsou dodržena ustanovení směrnice 1999/32/ES;
5)
„informačním systémem Unie“ se rozumí systém, který je spravován Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost a který využívá údaje jednotlivých lodí o vplutí do přístavů v rámci systému SafeSeaNet, systému pro správu informací zřízeného článkem 22a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (2) (dále jen „systém SafeSeaNet“), s cílem zaznamenávat a předávat informace o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Na základě uvedených výsledků jednotlivých ověření souladu a souvisejících zjištění podle směrnice 1999/32/ES je vytvářen unijní mechanismus výběru založený na posouzení rizik.
Článek 3
Četnost odběru vzorků lodních paliv používaných na palubě lodí
1. Členské státy provádějí kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků na palubě u alespoň 10 % z celkového počtu jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Celkový počet jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu odpovídá průměrnému počtu lodí za předchozí tři roky oznámenému prostřednictvím systému SafeSeaNet.
2. Od 1. ledna 2016 je obsah síry v lodním palivu používaném na palubách lodí kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u lodí kontrolovaných podle odstavce 1, přičemž se kontroluje alespoň tento procentní podíl lodí:
a)
40 % v členských státech sousedících po celé délce hranic s oblastmi kontroly emisí oxidů síry (SECA);
b)
30 % v členských státech částečně sousedících s oblastmi SECA;
c)
20 % v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí.
Od 1. ledna 2020 je v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí, obsah síry v lodním palivu používaném na palubě kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u 30 % lodí kontrolovaných podle odstavce 1.
Členské státy mohou dodržovat četnost kontrol stanovenou v tomto odstavci výběrem lodí na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik a zvláštních záznamů o jednotlivých lodích nahlášených v informačním systému Unie.
3. Počet jednotlivých lodí vypočtený podle odstavce 2, který je rovněž třeba kontrolovat prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy, může být upraven (přičemž zároveň není povoleno snížení o více než 50 %):
a)
odečtením počtu jednotlivých lodí, pro něž se případné nedodržení požadavků ověřuje pomocí technologií dálkového průzkumu nebo metody analýzy Quick Scan; nebo
b)
stanovením příslušného počtu, pokud se ověřování dokumentů v souladu s odstavcem 1 provádí na palubě u alespoň 40 % jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Úpravy uvedené v písmenech a) a b) musí být vykazovány v informačním systému Unie.
4. Od 1. ledna 2016 může členský stát namísto dodržování roční frekvence stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 uplatnit každoroční odběr vzorků na základě unijního mechanismu výběru založeného na posouzení rizik.
5. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 4
Četnost odběru vzorků lodních paliv během dodávky na lodě
1. V souladu s čl. 6 odst. 1a písm. b) směrnice 1999/32/ES a při zohlednění objemu dodávaných lodních paliv členské státy provádějí odběr a analýzu vzorků lodních paliv během dodávky na lodě takovými dodavateli lodního paliva, kteří jsou registrovaní v daném členském státě a u nichž se alespoň třikrát během daného roku zjistilo, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku na základě zpráv v informačním systému Unie nebo výroční zprávy uvedené v článku 7.
2. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 5
Metody odběru vzorků pro ověřování obsahu síry v lodních palivech používaných na palubě
1. Pokud se obsah síry v lodních palivech používaných na palubě ověřuje v souladu s článkem 3, použijí členské státy k odběru vzorků a ověření souladu s normami pro obsah síry tento odstupňovaný přístup:
a)
kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníků;
b)
podle potřeby jeden z následujících způsobů odběru vzorků a analýzy nebo oba tyto způsoby:
i)
analýza zapečetěných vzorků zásobníků na palubě lodí připojených k dodacím listům zásobníků, které byly odebrány v souladu s pravidlem 18 odst. 8.1 a 8.2 přílohy VI úmluvy MARPOL;
ii)
odběr místních vzorků lodního paliva pro spalování na palubě v souladu s článkem 6, po němž následuje analýza.
2. Po skončení ověřování a analýzy obsahu síry zaznamená kontrolor údaje o kontrole zaměřené na konkrétní palivo a zjištění v souladu s požadovaným druhem údajů podle čl. 7 písm. a).
Článek 6
Odběr místních vzorků na palubě
1. Členské státy odeberou místní vzorky lodního paliva na palubě prostřednictvím jednoho nebo více vzorků v místě, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku paliva v palivovém systému, jak je uvedeno v plánu lodních palivových potrubních systémů nebo v generálním plánu lodě a jak bylo schváleno správním orgánem státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jeho jménem.
2. Pokud se místo uvedené v odstavci 1 na lodi nenachází, je místem odběru vzorků paliva místo, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku a které splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je snadno a bezpečně přístupné;
b)
zohledňuje různé druhy paliva používané v prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení;
c)
je zařazeno za vývodem používaného paliva z provozní nádrže;
d)
je co nejblíže k přívodu paliva do prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení, jak je přípustné a bezpečně proveditelné, přičemž se zohlední druh paliva, průtok, teplota a tlak za vybraným místem odběru vzorků;
e)
je navrženo zástupcem lodě a schváleno kontrolorem.
3. V případě, že na lodi nejsou plně oddělené palivové systémy nebo pokud se používá vícero provozních nádrží, mohou členské státy odebrat místní vzorek na více než jednom místě palivového systému, aby se zjistilo, zda nedochází k případné křížové kontaminaci paliv.
4. Členské státy zajistí, aby se místní vzorky sbíraly do vzorkovací nádoby, z níž lze naplnit alespoň tři nádoby na odběr vzorků, které jsou reprezentativní pro používané lodní palivo.
5. Členské státy přijmou opatření s cílem zajistit, aby:
a)
nádoby na odběr vzorků byly zapečetěny kontrolorem pomocí jedinečného prostředku k identifikaci instalovaného za přítomnosti zástupce lodě;
b)
dvě nádoby na odběr vzorků byly dovezeny na pevninu za účelem analýzy;
c)
si zástupce lodě ponechal jednu nádobu na odběr vzorků po dobu nejméně 12 měsíců od data odběru.
Článek 7
Údaje, které je třeba zahrnout do výroční zprávy
Výroční zprávy o souladu s normami pro obsah síry v lodních palivech předkládané členskými státy Komisi, musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
celkový počet a druh nedodržení požadavků na obsah síry naměřený v palivech za rok, včetně rozsahu nesouladu jednotlivých obsahů síry a průměrného obsahu síry určeného po odběru vzorků a analýze;
b)
celkový počet ověření dokumentů, včetně dodacích listů zásobníků, místa čerpání paliva, knih záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních deníků, postupů změny paliva a záznamů;
c)
tvrzení o nedostupnosti lodních paliv, jak je uvedeno v čl. 4a odst. 5b směrnice 1999/32/ES, včetně údajů o lodi, přístavu pro načerpání paliva a členských států, v nichž k nedostupnosti paliva došlo, počtu případů nahlášených toutéž lodí a druhu nedostupného zásobníku;
d)
oznámení a protestní dopisy proti dodavatelům lodního paliva na jejich území, pokud jde o obsah síry v palivech;
e)
seznam obsahující jména a adresy všech dodavatelů lodního paliva v příslušném členském státě;
f)
popis používání alternativních metod snižování emisí, včetně hodnocení a průběžného monitorování emisí, nebo alternativních paliv a kontrol dodržování s ohledem na nepřetržité snižování emisí oxidů síry (SOx) v souladu s přílohami I a II směrnice 1999/32/ES u lodí plujících pod vlajkou daného členského státu;
g)
podle potřeby popis vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik, včetně zvláštních záznamů, a využívání výsledků dálkového průzkumu a jiných dostupných technologií pro stanovování priorit při ověřování souladu s požadavky, pokud jde o jednotlivé lodě;
h)
celkový počet a druh zahájených řízení o nesplnění povinnosti a/nebo sankcí, výši pokut, které příslušný orgán uložil provozovatelům lodí a dodavatelům lodního paliva;
i)
v případě každé jednotlivé lodě, po kontrole lodních deníků a dodacích listů zásobníků a/nebo odběru vzorků:
i)
údaje o lodi, včetně čísla IMO, typu a stáří lodě a tonáže;
ii)
zprávy o odběru vzorků a analýze, včetně počtu a druhu vzorků, metody odběru vzorků, místa odběru vzorků, pro účely ověření souladu typu lodě;
iii)
příslušné údaje o dodacích listech zásobníků, místě čerpání paliva, knihách záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních denících, postupech změny paliva a záznamech;
iv)
donucovací opatření a právní postupy zahájené na vnitrostátní úrovni a/nebo sankce vůči této konkrétní lodi.
Článek 8
Formát zprávy
1. Členské státy mohou využívat informační systém Unie, aby do něj přímo po ověření zaznamenávaly veškeré důležité údaje o konkrétním palivu a zjištění, včetně údajů o odběru vzorků.
2. K plnění oznamovacích povinností stanovených v článku 7 směrnice 1999/32/ES mohou členské státy, které pro záznam, výměnu a sdílení údajů týkajících se ověřování souladu využívají informační systém Unie, používat roční souhrn opatření na prosazování v oblasti práva Unie, jenž poskytuje informační systém Unie.
3. Členské státy, které informační systém Unie nevyužívají, buď usnadní spojení mezi informačním systémem Unie a jejich vnitrostátním systémem, který může podle potřeby alespoň zaznamenávat stejné oblasti jako ty, které jsou zahrnuty v informačním systému Unie, nebo podávají elektronické zprávy o všech položkách uvedených v článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. února 2015.