KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 27. marts 2014
om statsstøtte SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) iværksat af Grækenland til Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(meddelt under nummer C(2014) 1818)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/539/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at indsende deres bemærkninger i henhold til ovenstående bestemmelser (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Som led i sit økonomiske tilpasningsprogram har Grækenland gennemført et privatiseringsprogram. (2) Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (»Larco«) er blevet udpeget som statsejet virksomhed, der skal privatiseres.
(2)
I marts 2012 underrettede den græske privatiseringsfond (Hellenic Republic Asset Development Fund - »HRADF«) (3) Kommissionen om forslaget til privatisering af Larco. For at afgøre, om eventuelle spørgsmål om statsstøtte kunne opstå i forbindelse med privatiseringsprojektet, åbnede Kommissionen en sag af egen drift og indledte en foreløbig vurdering i april 2012.
(3)
I forbindelse med drøftelserne fremgik det af de græske myndigheders svar på et spørgeskema den 16. marts 2012, at Larco allerede havde modtaget statsstøtte. Kommissionen anmodede om yderligere oplysninger ved e-mail af 18. april 2012, 24. april 2012, 5. juli 2012, 22. august 2012 og 7. december 2012 og ved brev af 4. maj 2012 og 14. januar 2013, som de græske myndigheder besvarede den 20. april 2012, 26. april 2012, 3. oktober 2012, 13. november 2012, 15. november 2012, 7. december 2012, 24. december 2012 og 18. januar 2013. Møder mellem Kommissionens tjenestegrene og repræsentanter for de græske myndigheder fandt sted den 30. april 2012 og den 11. september 2012 i Athen og den 25. januar 2013 i Bruxelles.
(4)
Ved brev af 6. marts 2013 (»afgørelsen af 6. marts 2013«) informerede Kommissionen Grækenland om, at den havde besluttet at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i traktaten, for så vidt angår visse støtteforanstaltninger som beskrevet i afsnit 2.2 nedenfor (»den formelle undersøgelsesprocedure«).
(5)
Afgørelsen af 6. marts 2013 er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede de græske myndigheder og andre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til støtteforanstaltningerne.
(6)
Kommissionen modtog bemærkninger fra de græske myndigheder den 30. april 2013. Den modtog ingen bemærkninger fra interesserede parter.
(7)
Ved e-mail af 21. januar 2014 meddelte de græske myndigheder Kommissionen, at de accepterede, at afgørelsen blev vedtaget på engelsk.
2. BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE
2.1. Støttemodtageren
(8)
Larco specialiserer sig i udvinding og forarbejdning af lateritmalm, udvinding af brunkul og fremstilling af ferronikkel og biprodukter. Virksomhedens aktiviteter omfatter efterforskning, udvikling, minedrift, smeltning og omsætning af Larcos produkter verden over. Larco er en af verdens største ferronikkelproducenter. I 2012 havde virksomheden 960 ansatte og kunne dermed kategoriseres som en stor virksomhed. (5)
(9)
På tidspunktet for den formelle undersøgelsesprocedure var 55,2 % af Larcos aktier ejet af den græske stat gennem HRADF, 33,4 % af National Bank of Greece S.A. (»NBG«, en privat finansiel institution) og 11,4 % af Public Power Corporation S.A. (»PPC«, den etablerede elproducent i Grækenland, hvori staten er majoritetsaktionær). on
(10)
Larco driver et smelteværk i Larymna i det centrale Grækenland. Larco har desuden udvindingsrettigheder forskellige steder i Grækenland i fire klynger: Agios Ioannis-minerne (i nærheden af Larymna), Evia-minerne, Kastoria-minerne og Servia-brunkulsminen.
(11)
Larco blev stiftet i 1989 som en ny virksomhed efter afviklingen af Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna. Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna er stadig under afvikling, men dens aktiver blev overdraget til Larco sammen med de tilknyttede passiver i 1989. Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna er derfor kreditor for Larco.
2.2. Beskrivelse af foranstaltningerne
2.2.1. Foranstaltning 1: Manglende inddrivelse af gæld til finansministeriet
(12)
I april 1998 blev der indgået en låneaftale mellem Larco og dens største kreditorer, dvs. Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna, PPC og den græske stat. Ifølge aftalen fra 1998 pålægges Larcos gæld til de pågældende kreditorer en rente på 6 % pro anno (»p.a.«). Gælden til den græske stat er imidlertid forblevet stabil eller steget en smule i det mindste siden 2004, (6) hvorimod gælden til PPC og Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna er afviklet eller faldet. (7)
(13)
Det ser således ud til, at staten har forvaltet sit lån til Larco på en anden måde end de andre to kreditorer.
2.2.2. Foranstaltning 2: Statsgarantien fra 2008
(14)
Den 22. december 2008 stillede staten garanti for et lån på 30 mio. EUR fra ATE Bank til Larco. Garantien dækkede 100 % af det pågældende lån i op til tre år og havde en garantipræmie på 1 % p.a.
2.2.3. Foranstaltning 3: Kapitalforhøjelsen i 2009
(15)
I lyset af den negative egenkapital stillede Larcos bestyrelse i 2009 forslag om en aktiekapitalforhøjelse på 134 mio. EUR, som de tre aktionærer godkendte. Kun den græske stat udøvede dog sine rettigheder fuldt ud, mens NBG udøvede sine rettigheder delvist, og PPC overhovedet ikke deltog i aktiekapitalforhøjelsen. Ingen nye aktionærer bidrog til aktiekapitalforhøjelsen.
(16)
Den reelle aktiekapitalforhøjelse beløb sig kun til 65,5 mio. EUR, hvor staten bidrog med ca. 45 mio. EUR (69 % af den samlede kapitaltilførsel) og NBG med 20,5 mio. EUR (31 %). Trods Larcos dårlige finansielle situation ser det ikke ud til, at kapitalforhøjelsen var baseret på en omstruktureringsplan med henblik på at genoprette virksomhedens levedygtighed, og NBG lader til at have afskrevet virksomhedens regnskabsmæssige værdi, »fordi koncernen ikke forventer at få udbetalt den regnskabsmæssige værdi af investeringen, eftersom virksomheden har betydelige finansielle vanskeligheder« (8) (se betragtning 45 i afgørelsen af 6. marts 2013).
2.2.4. Foranstaltning 4: Statsgarantien fra 2010
(17)
Den 10. maj 2010 stillede staten en garanti for NBG-bankens dækning af en garantierklæring for en Larco-gældspost på omkring 10,8 mio. EUR. Garantien dækkede 100 % af risikoen i forbindelse med den dækkede garantierklæring i en ubegrænset periode og havde en garantipræmie på 2 % p.a.
2.2.5. Foranstaltning 5: Garantierklæringer i stedet for forudbetaling af en skattebøde i 2010
(18)
I 2010 reviderede de græske skattemyndigheder Larcos årsregnskab og afviste den regnskabsmæssige behandling af visse tab som følge af anvendelsen af hedging-kontrakter med hensyn til prisen på nikkel. Som følge af den ukorrekte registrering af tabene blev Larco pålagt en skattebøde på 190 mio. EUR. (9)
(19)
Larco indbragte efterfølgende den pålagte skattebøde for de græske domstole. I henhold til græsk lovgivning (10) skal en enhed, der er blevet pålagt en skattebøde, forudbetale 25 % af beløbet for at kunne indbringe bøden for domstolene (i dette tilfælde ville 25 % beløbe sig til 47 mio. EUR).
(20)
I Larcos tilfælde besluttede en græsk forvaltningsdomstol imidlertid at fritage virksomheden for forpligtelsen til forudbetaling af 25 % af skattebøden og erstattede den med en forpligtelse til at indgive garantierklæringer for blot 1,5 mio. EUR.
2.2.6. Foranstaltning 6: Statsgarantierne fra 2011
(21)
Den 30. december 2011 stillede staten to garantier for to lån på henholdsvis 30 mio. EUR og 20 mio. EUR fra ATE Bank. Et af lånene (på 20 mio. EUR) var forfaldent på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet. Garantierne dækkede 100 % af risikoen og havde en præmie på 1 % p.a.
2.3. Begrundelse for indledning af den formelle undersøgelsesprocedure
(22)
I afgørelsen af 6. marts 2013 (betragtning 18-25) kom Kommissionen til den foreløbige konklusion, at Larco siden 2007 har kunnet betragtes som en kriseramt virksomhed som defineret i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering (11). På denne baggrund kom Kommissionen til den foreløbige konklusion, at alle seks foranstaltninger udgjorde statsstøtte, og udtrykte tvivl om, hvorvidt de kunne betragtes som forenelige med det indre marked.
(23)
Hvis de pågældende foranstaltninger kunne betragtes som statsstøtte, ville de være iværksat i strid med anmeldelsesforpligtelsen og standstill-forpligtelsen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3.
3. BEMÆRKNINGER FRA GRÆKENLAND
3.1. Kriseramt virksomhed
(24)
I sine bemærkninger som led i den formelle undersøgelsesprocedure hævdede de græske myndigheder, at Larco ikke var en kriseramt virksomhed i 2008 og 2009, eftersom de registrerede tab skyldtes de faldende globale priser på ferronikkel de pågældende år. De græske myndigheder fremførte, at Larco kun har været en kriseramt virksomhed siden 2010.
3.2. Foranstaltning 1: Manglende inddrivelse af gæld til finansministeriet
(25)
De græske myndigheder hævdede, at statens lån til Larco ikke udgjorde statsmidler, eftersom det oprindeligt var et privat lån ydet af Organisation for Entreprise Restructuring S.A. (»OER«). Da OER blev afviklet blev alle dens fordringer, i henhold til lov nr. 2741/1999, overført til staten.
(26)
Derudover forklarede de, at låneaftalen fra 1998 indeholdt specifikke regler for behandling og inddrivelse af udestående gæld, som ville gælde ved udgangen af hvert regnskabsår som følger:
a.
Hvis Larco havde overskud i løbet af regnskabsåret, ville de påløbne renter (6 % p.a.) blive udbetalt til kreditorerne først, inden tilbagebetalingen af hovedstolen.
b.
Efter en eventuel tilbagebetaling af renter ville Larco beholde et vist beløb af overskuddet til investeringer.
c.
Efter anvendelse af a) og b) ville et eventuelt resterende overskud i Larcos regnskab blive tildelt proportionalt til Larcos kreditorer.
(27)
Hvis Larco ikke fik overskud efter 1999, havde kreditorerne ret til at søge tilbagebetaling af deres gæld på forskellig vis, f.eks. vurdering af det skyldige beløb, kapitalisering af gælden osv. Kreditorerne var dog ikke berettigede til tvangsinddrivelse af udestående gæld, f.eks. til at beslaglægge virksomhedens aktiver eller begære virksomheden konkurs.
(28)
Frem til 2003 modtog kreditorerne de påløbne renter ifølge aftalen. I perioden 2004-2007 havde Larco ikke overskud og tilbagebetalte derfor ikke påløbne renter. I 2007 indgik PPC en aftale om råstoffer med Larco, som blev godkendt af alle kreditorer, ifølge hvilken Larco leverede brunkul til PPC, hvilket nedbragte gælden tilsvarende. Gælden til PPC var afviklet fuldt ud i 2011.
(29)
Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymnas kurator har fortsat inddrivelsen af gælden ad rettens vej, og det ser ud til, at visse beløb allerede er tilbagebetalt. I 2011 havde Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna inddrevet 5 mio. EUR af sin udestående gæld i henhold til aftalen fra 1998. Eftersom Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna også har gæld til den græske stat, inddrev sidstnævnte hele beløbet på 5 mio. EUR.
(30)
For så vidt angår Larcos direkte gæld til den græske stat, har staten løbende sendt fakturaer på det årlige gældsbeløb, inklusive de påløbne renter, til Larco.
(31)
Ifølge de græske myndigheder kunne gælden som følge af aftalen fra 1998 således ikke betragtes som statsmidler, og Larco havde under alle omstændigheder ikke fået nogen selektiv fordel.
3.3. Foranstaltning 2: Statsgarantien fra 2008
(32)
De græske myndigheder påberåbte sig garantimeddelelsen (12), navnlig afsnit 3.2, som indeholder betingelserne for, at Kommissionen kan udelukke statsstøtte i forbindelse med en individuel garanti. Ifølge de græske myndigheder:
a.
var Larco ikke en kriseramt virksomhed på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet
b.
kunne garantiens størrelse måles korrekt på det tidspunkt, hvor garantien blev ydet
c.
blev garantien stillet for et gældsbevis (obligationslån) og kunne derfor overstige 80 % af det udestående lån
d.
var den præmie på 1 %, der blev betalt for garantien, en markedspris, som afspejlede Larcos finansielle situation.
(33)
Ifølge de græske myndigheder udgjorde statsgarantien fra 2008 således ikke statsstøtte.
(34)
De græske myndigheder præciserede, at foranstaltning 2 blev iværksat ved ministerbeslutning YA 2/93378/0025 af 22. december 2008 og dækkede det nøjagtige beløb på 30 000 000 EUR.
3.4. Foranstaltning 3: Kapitalforhøjelsen i 2009
(35)
Ifølge de græske myndigheder skulle statens deltagelse i kapitalforhøjelsen beskytte virksomhedens værdi i lyset af dens kommende privatisering og med henblik på gennemførelse af en omstruktureringsplan. I sin afgørelse tog staten højde for Larcos potentielle vækst, værdien af virksomhedens aktiver og den generelle situation på ferronikkelmarkedet samt omstruktureringsforanstaltninger og omkostningsbesparende foranstaltninger.
(36)
NBG bidrog med 31 % af kapitalforhøjelsen. I modsætning til staten besluttede NBG kun at udøve sine rettigheder delvist. Ifølge de græske myndigheder var NBG's mål at bevare en vis kontrol over virksomheden, og dens handlinger skulle således ikke betragtes som manglende tillid til Larcos fremtid. NBG reducerede sin aktiepost i Larco til det nødvendige minimum for at have vetoret i forbindelse med visse vigtige beslutninger i bestyrelsen i henhold til græsk lovgivning.
(37)
Den tredje aktionær, PPC, besluttede udtrykkeligt ikke at deltage i kapitalforhøjelsen og accepterede, at dens aktiepost ville blive udvandet. Ifølge de græske myndigheder deltog PPC ikke, fordi den havde til hensigt at give staten mulighed for at få en større aktiemajoritet i lyset af privatiseringen af virksomheden.
(38)
Det kan således konkluderes, at staten ifølge de græske myndigheder handlede som en markedsøkonomisk investor, og at kapitalforhøjelsen i 2009 derfor ikke udgjorde statsstøtte.
(39)
For så vidt angår tildelingsdatoen, fremsendte de græske myndigheder ikke afgørende dokumentation. Ifølge referatet fra generalforsamlingen bidrog den græske stat til kapitalforhøjelsen med 15 000 000 EUR den 15. april 2009, jf. dokument nr. Οικ2/27694/0025 fra finansministeriet, ud af statens samlede bidrag til aktiekapitalforhøjelsen, som beløb sig til 44 999 999,40 EUR. Larcos årsregnskab fra 2009 viser, at der blev truffet afgørelse om kapitalforhøjelsen den 14. maj 2009, men præciserer ikke, hvornår den reelle tilførsel af ny kapital fandt sted.
3.5. Foranstaltning 4: Statsgarantien fra 2010
(40)
De græske myndigheder forklarede, at Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna i forbindelse med aftalen fra 1998 havde søgt tilbagebetaling af Larcos gæld ved de græske domstole, og at der havde været en række domme og omstødelser, bl.a. vedrørende en gæld på omkring 10,5 mio. EUR. (13)
(41)
I forbindelse med en appelsag indbragt af Larco og som følge af faren for uoprettelige tab suspenderede den græske højesteret betalingen af gælden på omkring 10,5 mio. EUR, indtil den relevante domstol havde afsagt sin endelige dom. Suspensionen blev accepteret på betingelse af, at Larco afgav en garantierklæring til Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna for det suspenderede beløb. NBG afgav garantierklæringen for et beløb i omegnen af 10,8 mio. EUR (10,5 mio. EUR for den oprindeligt omtvistede gæld + 0,3 mio. EUR for retlige gebyrer og omkostninger) til Larco. Garantierklæringen blev dækket af en statsgaranti for hele beløbet med en præmie på 2 % p.a. for en ubegrænset periode.
(42)
De græske myndigheder forklarede, at den pågældende støtte blev ydet af staten som aktionær med intention om at opfylde betingelserne for suspensionen og beskytte sin investering mod gæld, der erklæres forfalden. Ellers ville suspensionen ikke have fundet anvendelse, og Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna ville have haft ret til at fortsætte inddrivelsen af gælden, eventuelt ved beslaglæggelse af Larcos aktiver. Larco kunne i givet fald være blevet insolvent. Ifølge de græske myndigheder ville NBG ikke have afgivet garantierklæringen uden statsgarantien.
(43)
De græske myndigheder præciserede, at foranstaltning 4 blev iværksat ved ministerbeslutning YA 2/923/0025 af 10. maj 2010 og dækkede det nøjagtige beløb på 10 510 824,95 EUR og 310 000 EUR til retlige gebyrer og omkostninger, dvs. i alt 10 820 824,95 EUR.
3.6. Foranstaltning 5: Garantierklæringer i stedet for forudbetaling af en skattebøde i 2010
(44)
De græske myndigheder forklarede, at den pågældende foranstaltning er en ekstra skat snarere end en skattebøde. Den ekstra skat blev pålagt, fordi skattemyndighederne ikke var enige i, at tabene som følge af anvendelsen af hedging-kontrakter skulle trækkes fra Larcos nettoindtægter, som Larco påstod. De græske myndigheder forklarede endvidere, at domstolen anmodede Larco om at afgive garantierklæringer for en samlet værdi af 4,7 mio. EUR.
(45)
De græske myndigheder forelagde dokumentation for, at Larco havde tilladelse til at erstatte forudbetalingen af den ekstra skat med garantierklæringer på grundlag af en generel bestemmelse i lovgivningen. Dommen, der tillod Larco at erstatte forudbetalingen af den ekstra skat med garantierklæringer, anvendte, i overensstemmelse med national lovgivning, (14) en afvejning, hvor der blev taget højde for fordelene for kreditoren (staten) og debitorens (Larco) levedygtighed, og domstolen traf i overensstemmelse hermed afgørelse om midlertidig suspension af forpligtelsen til forudbetaling af 47 mio. EUR (dvs. 25 % af den ekstra skat) og erstatning heraf med garantierklæringer for 4,7 mio. EUR i alt. Suspensionen skulle gælde, indtil der var afsagt endelig dom i den sag, som Larco havde indbragt imod staten for pålæggelsen af den ekstra skat.
(46)
De græske myndigheder hævdede desuden, at domme afsagt af nationale domstole ikke kan tilskrives staten.
(47)
De græske myndigheder forklarede endvidere, at staten, trods den midlertidige suspension, i praksis havde underkendt den finansielle virkning af suspensionen ved at modregne den ekstra skat, som Larco var pålagt, i beløb, som staten skyldte Larco, herunder indkomstskat eller moms. Grækenland har med den seneste lovgivning tilladt denne praksis med henblik på at fremskynde skatteopkrævningen.
(48)
Det så således ud til, at staten reelt allerede havde opkrævet mindst 16,1 mio. EUR af det skyldige beløb i forbindelse med forudbetalingen af Larcos ekstra skat.
3.7. Foranstaltning 6: Statsgarantierne fra 2011
(49)
De græske myndigheder forklarede, at ingen af de to lån, som garantierne var stillet for, var forfaldne. Lånet på 20 mio. EUR blev ydet af ATE-banken som refinansiering af et tidligere lån på 20 mio. EUR, som var forfaldent.
(50)
Ifølge de græske myndigheder udgjorde de to statsgarantier ikke statsmidler, fordi staten skyldte Larco 60 mio. EUR i moms. Hvis garantierne blev indfriet, kunne beløbene således udligne statens udestående gæld.
(51)
Myndighederne hævdede endvidere, at hvis foranstaltningen ikke kunne betragtes som støtte, skulle den betragtes som forenelig med det indre marked, eftersom den var i overensstemmelse med de midlertidige rammebestemmelser (15) og den relevante midlertidige græske ordning for lånegarantier (»den midlertidige garantiordning«). (16) Myndighederne mente navnlig, at de øvrige betingelser i ordningen - bortset fra den kendsgerning, at Larco var en kriseramt virksomhed, da foranstaltningen blev iværksat - var opfyldt:
a.
Larco var en stor virksomhed.
b.
Lånet på 30 mio. EUR var et investeringslån, mens lånet på 20 mio. EUR var et lån til refinansiering af et tidligere lån, der var ydet til investeringsformål.
c.
Garantierne blev stillet inden udgangen af 2011.
d.
Det samlede beløb for de to garanterede lån oversteg Larcos årlige lønsum med blot 3 mio. EUR.
e.
Garantierne dækkede 100 % af lånet, men en sådan foranstaltning var Larcos eneste mulighed for at få adgang til finansiering som følge af den særlige situation i den græske økonomi.
f.
Garantierne omfattede en præmie på 1 % p.a., hvilket burde betragtes som en markedspræmie.
(52)
Endelig hævdede de græske myndigheder, at hvis Kommissionen konkluderede, at foranstaltningen kunne betragtes som støtte, og betingelserne i den midlertidige garantiordning ikke var opfyldt, skulle foranstaltningerne betragtes som redningsstøtte. En sådan støtte burde betragtes som anmeldt, eftersom Kommissionen blev underrettet om foranstaltningen i besvarelsen af 16. marts 2012 på spørgeskemaet i forbindelse med Kommissionens foreløbige undersøgelse af egen drift.
(53)
Ifølge de græske myndigheder opfyldte støtten betingelserne i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering, fordi:
a.
Der var tale om likviditetsstøtte i form af lånegarantier.
b.
Den var begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og havde ikke alvorlige negative spillover-effekter i andre medlemsstater.
c.
De græske myndigheder var i gang med at udarbejde en omstruktureringsplan i samarbejde med Kommissionen.
d.
Den begrænsede sig til det beløb, der var nødvendigt for at holde virksomheden kørende i en begrænset periode.
e.
Den opfyldte princippet om engangsstøtte, eftersom Larco ikke tidligere havde modtaget rednings- eller omstruktureringsstøtte.
f.
Larco forelagde staten en forretningsplan, som begrundede behovet for støtte for et beløb af 30 mio. EUR til investeringer.
(54)
De græske myndigheder præciserede, at foranstaltning 6 blev iværksat ved i) ministerbeslutning YA 2/95156/0025 af 30. december 2011 og dækkede det nøjagtige beløb på 30 000 000 EUR og ii) ministerbeslutning YA 2/95161/0025 af 30. december 2011 for det nøjagtige beløb på 20 000 000 EUR.
4. VURDERING
(55)
Denne afgørelse behandler indledningsvis spørgsmålet om, hvorvidt Larco er en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering. Dernæst behandler afgørelsen spørgsmålet om, hvorvidt de pågældende foranstaltninger udgør statsstøtte til Larco i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten, og endelig hvorvidt denne støtte er forenelig med det indre marked.
4.1. Larcos problemer
(56)
I afgørelsen af 6. marts 2013, særlig betragtning 18-25, konkluderede Kommissionen foreløbigt, at Larco var en kriseramt virksomhed på det tidspunkt, hvor de seks foranstaltninger blev truffet. Larcos økonomiske nøgletal i perioden 2007-2011 fremgår af tabellen:
Larcos økonomiske nøgletal for perioden 2007-2006/2012 (mio. EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Omsætning
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Resultat før renter og skat
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Aktiekapital
163,8
163,8
109
109
109
109
Egenkapital
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Samlet gæld
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Forhold mellem gæld og egenkapital
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Det præciseres i punkt 10, litra a), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering, at et selskab med begrænset ansvar betragtes som kriseramt, når »over halvdelen af den tegnede kapital er forsvundet, og over en fjerdedel af denne kapital er gået tabt i løbet af de sidste 12 måneder«. Det afspejler antagelsen om, at en virksomhed, der oplever et massivt tab af sin tegnede kapital, vil være ude af stand til at dæmme op for tab, der næsten med sikkerhed vil medføre virksomhedens ophør på kort eller mellemlang sigt (som nævnt i punkt 9 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering).
(58)
I henhold til punkt 11 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering kan en virksomhed anses for kriseramt, »hvis de sædvanlige tegn på, at en virksomhed er kriseramt, er til stede, såsom voksende underskud, faldende omsætning, voksende lagerbeholdninger, overskudskapacitet, faldende cash flow, stigende gældsætning, stigende finansieringsudgifter og faldende eller opbrugt nettoformue«. I denne henseende gælder det ifølge Retten, at »en negativ egenkapital […] kan betragtes som en vigtig indikator for, at en virksomhed befinder sig i en økonomisk vanskelig situation«. (18)
(59)
Ifølge Larcos årsregnskaber for perioden 2007-H1 2012 faldt virksomhedens tegnede kapital ikke til under halvdelen. I samme periode blev virksomhedens egenkapital dog negativ. I tidligere sager har Kommissionen vurderet, at når en virksomhed har negativ egenkapital, indebærer det, at hele den pågældende virksomheds tegnede kapital er forsvundet, og at det på forhånd antages, at kriterierne i punkt 10, litra a), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering er opfyldt. (19)
(60)
For Larcos vedkommende mener Kommissionen, at virksomhedens tegnede kapital kun ser ud til ikke at være faldet til under halvdelen, fordi virksomheden ikke traf passende foranstaltninger, jf. almindelige bestemmelser i den græske lovgivning. (20) Sådanne passende foranstaltninger sigter mod at vende en virksomheds egenkapital fra negativ til positiv og samtidig øge egenkapitalen til et tilstrækkeligt niveau. Passende foranstaltninger kan være enten kapitalisering af tab eller en kapitalforhøjelse eller begge.
(61)
I denne henseende vurderer Kommissionen, at en kapitalisering af tab ville have gjort, at hele virksomhedens tegnede kapital forsvandt, eftersom de akkumulerede tab var højere end den tegnede kapital. Derfor mener Kommissionen, at kriterierne i punkt 10, litra a), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering har været opfyldt i sagen siden 2008.
(62)
Derudover oplevede Larco - for så vidt angår kriterierne i punkt 11 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering - et betydeligt fald i omsætningen fra 2007 til 2009 og betydelige tab i 2008 og 2009 for et samlet beløb af 221 mio. EUR (henholdsvis 116 mio. EUR og 105 mio. EUR). I 2010 og 2011 steg virksomhedens omsætning og indtjening, men ikke tilstrækkeligt til at sikre Larcos finansielle genopretning. I samme periode forblev virksomhedens egenkapital negativ, og dens gæld voksede fortsat. Derudover begyndte Larcos aktiviteter igen at give tab i H1 2012.
(63)
Kommissionen er ikke enig i de græske myndigheders argument om, at Larco ikke var kriseramt i 2008 og 2009, fordi tabene skyldtes de faldende priser på ferronikkel.
(64)
For det første ændrer den kendsgerning, at faldende priser på ferronikkel førte til tab og bidrog til Larcos vanskeligheder, ikke i sig selv på den konklusion, at Larco udviste de typiske kendetegn for kriseramte virksomheder. En sund virksomhed ville skulle tilpasse sine omkostninger til sådanne prisændringer for at undgå tab.
(65)
For det andet havde virksomheden i 2008 og 2009 negativ egenkapital og stigende gæld (en stigning på 63 % i perioden 2007-2008). Til trods for at prisen på ferronikkel og omsætningen steg betydeligt efter 2010, tyder Larcos efterfølgende finansielle resultater på, at virksomhedens vanskeligheder fortsatte. Det kan således ikke konkluderes, at tabene i 2008 og 2009 udelukkende skyldtes lave priser på ferronikkel.
(66)
På baggrund af ovennævnte konkluderes det, at Larco var en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering på det tidspunkt, hvor de seks foranstaltninger blev truffet.
4.2. Forekomst af statsstøtte
(67)
Det er fastsat i traktatens artikel 107, stk. 1, at statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(68)
Ifølge Kommissionens faste praksis og som bekræftet i retspraksis er det kriterium, der anvendes til at vurdere, om en transaktion mellem en offentlig instans og en virksomhed udgør statsstøtte, princippet om en markedsøkonomisk investor eller kreditor. (21) Det følger af dette princip, at når staten handler på et marked som kommerciel operatør, skal den gøre det på samme måde som en privat operatør. Hvis staten ikke handler som sådan, kan der være tale om statsstøtte. Med andre ord er udgangspunktet for at vurdere, om en transaktion indebærer statsstøtte, hvorvidt en privat operatør i en tilsvarende situation ville have handlet på samme måde. I forbindelse med anvendelsen af dette princip kan ikke-økonomiske overvejelser ikke anvendes som begrundelse for at yde støtte.
4.2.1. Foranstaltning 1: Manglende inddrivelse af gæld til finansministeriet
(69)
På baggrund af de tilgængelige oplysninger er Kommissionen ikke enig i de græske myndigheders argument om, at lånet fra OER var et privat lån. I henhold til græsk lov nr. 1386/1983 (artikel 1) (22) om oprettelse af OER »vil OER handle i samfundets interesse og under statens tilsyn«. I henhold til artikel 3 i samme lov var staten eneaktionær i OER. Derudover havde staten mulighed for direkte at udpege formanden og to ud af otte bestyrelsesmedlemmer og indirekte yderligere fire bestyrelsesmedlemmer. Det følger af ovenstående, at OER's midler er statsmidler, og ethvert lån fra OER kan dermed tilsyneladende tilskrives staten.
(70)
Ifølge den dokumentation, som de græske myndigheder har fremlagt, var Larcos gæld til OER (som efterfølgende blev overført til staten) løbende blevet indberettet og faktureret i overensstemmelse med låneaftalen fra 1998. En del af gælden blev inddrevet, da virksomhedens rentabilitet tillod det. Larco foretog investeringer i den periode, hvilket reducerede tilbagebetalingerne, men investeringerne var godkendt af samtlige kreditorer. I henhold til aftalen var kreditorerne ikke berettigede til tvangsinddrivelse af udestående gæld.
(71)
På baggrund af ovenstående konkluderes det, at foranstaltning 1 var i overensstemmelse med princippet om en markedsøkonomisk kreditor, eftersom staten som kreditor handlede på en måde, der kunne sammenlignes med en privat kreditor, og brugte de midler, den havde til rådighed, og som lå inden for kontraktens rammer, til at inddrive sin gæld.
4.2.2. Foranstaltning 2: Statsgarantien fra 2008
(72)
Statsgarantier bringer statens midler i fare, da deres indfrielse sker over statens budget. Endvidere indebærer en garanti, for hvilken der ikke betales en passende modydelse, et tab af finansielle midler for staten. Kriteriet om, at der skal være tale om statsmidler og om, at støtten skal kunne tilskrives staten, er således opfyldt for denne foranstaltning, hvilket ikke anfægtes af de græske myndigheder.
(73)
Kommissionen er ikke enig i de græske myndigheders argument om, at betingelserne i afsnit 3.2 i garantimeddelelsen er opfyldt. Kommissionen har fastslået, at Larco var en kriseramt virksomhed i 2008. Derudover kan en årlig garantipræmie på 1 % - i betragtning af Larcos betydelige finansielle vanskeligheder og navnlig den høje gældsrate - ikke anses for at afspejle risikoen for misligholdelse af de garanterede lån.
(74)
Kommissionen mener ikke, at en fornuftig markedsøkonomisk kreditor ville have stillet garanti for Larco under disse vilkår. Fordi foranstaltningen blev iværksat selektivt over for Larco, konkluderer Kommissionen, at statsgarantien fra 2008 giver støttemodtageren en selektiv fordel.
(75)
Larco er aktiv i en sektor, hvori der er samhandel mellem medlemsstaterne, og eksporterer selv det meste af sin produktion til andre medlemsstater. Derudover foregår der nikkeludvinding, smeltning og raffinering i seks medlemsstater ud over Grækenland, nemlig Østrig, Finland, Frankrig (Ny Kaledonien), Spanien, Sverige og Det Forenede Kongerige (23). Nikkel forhandles i næsten alle medlemsstaterne (24).
(76)
De pågældende foranstaltninger gør det muligt for Larco at fortsætte produktionen, således at virksomheden i modsætning til andre konkurrenter med finansielle vanskeligheder ikke skal håndtere de konsekvenser, de finansielle vanskeligheder normalt ville have. Det fordrejer konkurrencen, fordi andre virksomheder, som er aktive på de samme markeder, skal drives uden statsstøtte.
(77)
Følgelig udgør foranstaltning 2 statsstøtte i den betydning, der anvendes i traktatens artikel 107, stk. 1. Kommissionen mener, at støtten svarer til det garanterede lånebeløb, fordi det er tvivlsomt, at Larco, i lyset af virksomhedens økonomiske vanskeligheder, ville have opnået finansiering på markedet uanset vilkårene. Med andre ord mener Kommissionen, at Larco modtog en fordel, der svarer til det garanterede lånebeløb, fordi den uden statsgarantien ikke ville have kunnet opnå den pågældende finansiering på markedet.
(78)
Kommissionen har ikke modtaget oplysninger om, at garantien skulle være blevet indfriet.
4.2.3. Foranstaltning 3: Kapitalforhøjelsen i 2009
(79)
Statens deltagelse i Larcos aktiekapitalforhøjelse i 2009 omfatter statsmidler og kan tilskrives staten. Dette kriterium er således opfyldt, hvilket ikke bestrides af de græske myndigheder.
(80)
Kommissionen har ikke modtaget overbevisende dokumentation fra de græske myndigheder, som underbygger deres argument om, at staten handlede som en fornuftig markedsøkonomisk investor. Ifølge referater fra generalforsamlinger, som er indsendt som dokumentation, blev aktionærerne ikke forelagt nogen omstruktureringsplan forud for kapitalforhøjelsen, til trods for at Larco var en kriseramt virksomhed. Derudover var kapitalforhøjelsens endelige beløb utilstrækkeligt til at dække Larcos negative egenkapital og kunne således ikke betragtes som en foranstaltning, der beskytter virksomhedens værdi og støtter dens omstrukturering.
(81)
For så vidt angår NBG's deltagelse, minder Kommissionen om Rettens præcisering, at »samtidigheden […] ikke i sig selv - selv i tilfælde af betydelige private investeringer - [vil] være tilstrækkelig til at nå til den konklusion, at der ikke foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, EF, uden at tage hensyn til de andre relevante faktiske eller retlige elementer« (25).
(82)
NBG's delvise deltagelse kan ikke bruges som dokumentation for samtidig deltagelse af statslige og private aktionærer, fordi NBG ikke blot var eksponeret for Larco som aktionær, men også som kreditor. Dens beslutning om delvist at deltage i kapitalforhøjelsen skulle således beskytte ikke blot værdien af bankens investering, men også dens position som kreditor.
(83)
Staten havde desuden allerede stillet statsgarantien fra 2008 over for Larco. Som fastlagt i den relevante retspraksis kan statens deltagelse i kapitalforhøjelsen i 2009 således ikke betragtes isoleret, men skal ses i sammenhæng med de andre støtteforanstaltninger. (26)
(84)
Endelig underbygger referater fra generalforsamlinger ikke de græske myndigheders argument om, at PPC havde til hensigt at give staten mulighed for at få en større aktiemajoritet. I stedet erklærede PPC blot, at den ikke ville deltage i aktiekapitalforhøjelsen.
(85)
Kommissionen mener ikke, at en fornuftig markedsøkonomisk investor ville have deltaget i Larcos aktiekapitalforhøjelse under disse vilkår. Fordi foranstaltningen blev iværksat selektivt over for Larco, konkluderer Kommissionen, at statens deltagelse i kapitalforhøjelsen i 2009 gav støttemodtageren en selektiv fordel.
(86)
Af de årsager, der er anført i betragtning 75-76 ovenforovenover, kan foranstaltningen påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen.
(87)
Følgelig udgør foranstaltning 3 statsstøtte i den betydning, der anvendes i traktatens artikel 107, stk. 1. Eftersom det ikke bestrides, at staten udøvede sine rettigheder til aktiekapitalforhøjelsen fuldt ud [uklart], beløber foranstaltning 3 sig til 44 999 999,40 EUR.
(88)
For så vidt angår tildelingsdatoen, følger det af referatet for generalforsamlingen den 14. maj 2009, at den græske stat bidrog til kapitalforhøjelsen med 15 000 000 EUR den 15. april 2009 (27) ud af statens samlede bidrag til kapitalforhøjelsen [uklart], som beløb sig til 44 999 999,40 EUR. Kommissionen råder ikke over oplysninger om den dato, hvorpå det resterende beløb af statens bidrag til virksomhedens aktiekapitalforhøjelse blev tildelt.
4.2.4. Foranstaltning 4: Statsgarantien fra 2010
(89)
Af samme årsager som for foranstaltning 2 er kriteriet om, at der skal være tale om statsmidler og om, at støtten skal kunne tilskrives staten, opfyldt for foranstaltning 4, hvilket ikke anfægtes af de græske myndigheder.
(90)
Kommissionen erkender, at det kan være almindelig forretningspraksis for aktionærer at stille garantier under omstændigheder, der ligner omstændighederne i denne sag. Eftersom NBG også var aktionær i Larco, mener Kommissionen dog, at det ville være normalt, at aktionærer deler eksponeringen for den pågældende garanti forholdsmæssigt. I stedet påtog staten sig hele risikoen, idet den stillede garanti for gæld, mens Larco var i vanskeligheder og allerede havde stigende gældsætning.
(91)
For så vidt angår foranstaltning 2 er betingelserne i afsnit 3.2 i garantimeddelelsen heller ikke opfyldt for denne foranstaltning, eftersom en præmie på 2 % ikke kan anses for at afspejle risikoen for Larcos misligholdelse.
(92)
Kommissionen mener derfor, at en fornuftig markedsøkonomisk kreditor ikke ville have stillet garanti for Larco under disse vilkår. Fordi foranstaltningen blev iværksat selektivt over for Larco, konkluderer Kommissionen, at den gav støttemodtageren en selektiv fordel.
(93)
Af de årsager, der er anført i betragtning 75-76 ovenforovenover, kan foranstaltningen påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen.
(94)
Følgelig udgør foranstaltning 4 statsstøtte i den betydning, der anvendes i traktatens artikel 107, stk. 1. Kommissionen vurderer, at støttebeløbet svarer til det garanterede beløb, fordi det er indlysende, at ingen fornuftig markedsaktør uanset vilkårene ville have kunnet stille garanti for dette beløb over for Larco i betragtning af virksomhedens økonomiske vanskeligheder. Med andre ord mener Kommissionen, at Larco modtog en fordel, der svarer til det garanterede beløb, fordi den uden statsgarantien ikke ville have kunnet opnå en garanti på markedet.
(95)
Kommissionen har ikke modtaget oplysninger om, at garantien skulle være blevet indfriet.
4.2.5. Foranstaltning 5: Garantierklæringer i stedet for forudbetaling af en ekstra skat i 2010
(96)
Kommissionen hæfter sig ved de græske myndigheders oplysninger vedrørende de faktuelle omstændigheder i forbindelse med foranstaltning 5.
(97)
I lyset af den dokumentation, som de græske myndigheder har fremlagt, er Kommissionen enig i, at domstolen gav Larco ret til at erstatte forudbetalingen af den ekstra skat med garantierklæringer på grundlag af objektive kriterier, som kunne have fundet anvendelse på en hvilken som helst virksomhed i en tilsvarende situation. Det konkluderes således, at foranstaltning 5 ikke indebar en selektiv fordel for Larco.
4.2.6. Foranstaltning 6: Statsgarantierne fra 2011
(98)
Kommissionen hæfter sig ved de græske myndigheders oplysninger vedrørende de faktuelle omstændigheder i forbindelse med foranstaltning 6.
(99)
Kommissionen er ikke enig med de græske myndigheder om, at foranstaltning 6 ikke indebærer statsmidler. For det første bringer statsgarantier - som forklaret i forbindelse med foranstaltning 2 - statens midler i fare, da deres indfrielse sker over statens budget. Endvidere indebærer en garanti, for hvilken der ikke betales en passende modydelse i form af en markedspræmie, et tab af finansielle midler for staten. Derudover ser argumentet om den udestående gæld på 60 mio. EUR i moms ud til at være i strid med bemærkningerne vedrørende foranstaltning 5, hvor de græske myndigheder hævdede, at de i overensstemmelse med lovgivningen og bevidst ikke tilbagebetalte skyldig moms med henblik på at udligne suspensionen af forudbetalingen af den ekstra skat.
(100)
Kommissionen mener således, at kriteriet om, at der skal være tale om statsmidler, og at støtten skal kunne tilskrives staten, er opfyldt for den pågældende foranstaltning.
(101)
Som i forbindelse med foranstaltning 2 og 4 er betingelserne i afsnit 3.2 i garantimeddelelsen heller ikke opfyldt for denne foranstaltning.
(102)
Kommissionen mener derfor ikke, at en fornuftig markedsøkonomisk kreditor ville have stillet garanti for Larco under disse vilkår. Fordi foranstaltningen blev iværksat selektivt over for Larco, konkluderer Kommissionen, at den gav støttemodtageren en selektiv fordel.
(103)
Af de årsager, der er anført i betragtning 75-76 ovenfor, kan foranstaltningen påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen.
(104)
Følgelig udgør foranstaltning 6 statsstøtte i den betydning, der anvendes i traktatens artikel 107, stk. 1. Som i forbindelse med foranstaltning 2 mener Kommissionen, at støtten svarer til de garanterede lånebeløb, fordi det er tvivlsomt, at Larco, i lyset af virksomhedens økonomiske vanskeligheder, ville have opnået finansiering på markedet uanset vilkårene.
(105)
Kommissionen har ikke modtaget oplysninger om, at garantien skulle være blevet indfriet.
4.2.7. Konklusion om forekomsten af statsstøtte
(106)
Kommissionen mener på den baggrund, at foranstaltning 1 og 5 ikke udgør statsstøtte, mens foranstaltning 2, 3, 4 og 6 udgør statsstøtte i henhold til traktatens artikel 107, stk. 1.
(107)
Statsstøtten i foranstaltning 2 beløber sig således til 30 000 000 EUR, som blev tildelt den 22. december 2008. Statsstøtten i foranstaltning 3 beløber sig til 44 999 999,40 EUR, men tildelingsdatoen(-datoerne) skal præciseres af de græske myndigheder. Statsstøtten i foranstaltning 4 beløber sig til 10 820 824,95 EUR, tildelt den 10. maj 2010, og den samlede statsstøtte i foranstaltning 6 beløber sig til 50 000 000 EUR (30 000 000 EUR + 30 000 000 EUR) tildelt den 30. december 2011.
4.3. Ulovlig støtte
(108)
Foranstaltning 2, 3, 4 og 6 betragtes som statsstøtte og blev ydet i strid med anmeldelsesforpligtelsen og standstill-forpligtelsen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3. Støtteforanstaltningerne udgør derfor ulovlig statsstøtte.
4.4. Støttens forenelighed
(109)
Da nogle af foranstaltningerne udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten, skal deres forenelighed med det indre marked vurderes på baggrund af undtagelserne i denne artikels stk. 2 og 3.
(110)
Ifølge Domstolens retspraksis er det medlemsstatens ansvar at anføre mulige grunde til foreneligheden med det indre marked og vise, at betingelserne for en sådan forenelighed er opfyldt. (28)
4.4.1. Foreneligheden med det indre marked - foranstaltning 2, 4 og 6
(111)
For så vidt angår foranstaltning 2 og 4 påberåbte de græske myndigheder sig ikke eventuelle grunde til forenelighed, fordi de hævdede, at foranstaltningerne ikke udgjorde statsstøtte.
(112)
Eftersom foranstaltningerne udgør statsstøtte, bør de vurderes med hensyn til deres forenelighed i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i traktaten og navnlig i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering, fordi Larco har været en kriseramt virksomhed mindst siden 2008. I henhold til punkt 20 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering »kan en kriseramt virksomhed ikke betragtes som et velegnet instrument til at fremme andre politiske mål, før der er skabt sikkerhed for dens levedygtighed. Derfor mener Kommissionen, at støtte til kriseramte virksomheder kun kan bidrage til at fremme udviklingen af bestemte erhvervsgrene uden at ændre samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, hvis betingelserne i disse rammebestemmelser er opfyldt«.
(113)
De relevante betingelser i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering (afsnit 3.1.) er imidlertid ikke opfyldt i denne sag. Garantierne var ikke ophævet efter seks måneder, og de græske myndigheder anmeldte ikke nogen omstruktureringsplan, der ville genoprette virksomhedens levedygtighed, og der blev ikke gennemført nogen foranstaltninger vedrørende kompenserende modydelser for at afbøde konkurrencefordrejningerne. Endelig er der ikke dokumentation for, at støtten blev begrænset til det nødvendige minimum, navnlig via et betydeligt eget bidrag fra støttemodtageren. Myndighederne indsendte ikke nogen plan for afvikling.
(114)
For så vidt angår foranstaltning 6, hævdede de græske myndigheder, at den var i overensstemmelse med de midlertidige rammebestemmelser og den midlertidige garantiordning, og at den under alle omstændigheder kunne betragtes som redningsstøtte.
(115)
Kommissionen er ikke enig i de græske myndigheders argumenter. Kommissionen mener ikke, at betingelserne i de midlertidige rammebestemmelser og den midlertidige garantiordning var opfyldt, eftersom Larco var en kriseramt virksomhed. De to garantiers samlede beløb oversteg Larcos årlige lønsum, garantien dækkede over mere end 90 % af lånet, og 1 % p.a. kunne ikke betragtes som en markedspræmie, der afspejler risikoen for misligholdelse af de garanterede lån.
(116)
For så vidt angår argumentet om, at foranstaltningen udgjorde redningsstøtte, havde de græske myndigheder aldrig - selv om Kommissionen havde haft drøftelser med dem om Larco siden 2011 - nævnt, at garantierne fra 2011 skulle betragtes som redningsstøtte, eller anmeldt en sådan redningsstøtte. I deres svar af 16. marts 2012 på spørgeskemaet erklærede de græske myndigheder udtrykkeligt, at virksomheden ikke havde modtaget rednings- og/eller omstruktureringsstøtte i de seneste ti år.
(117)
De relevante betingelser i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering er under alle omstændigheder heller ikke opfyldt i denne sag. Garantierne fra 2011 var ikke afsluttet efter seks måneder, og de græske myndigheder anmeldte ikke nogen omstruktureringsplan eller plan for afvikling af virksomheden. Forretningsplanen, som begrundede behovet for 30 mio. EUR til investeringer, kan ikke danne udgangspunkt for en omstruktureringsplan, der er i overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering. Det skyldes, at planen ikke skulle genoprette virksomhedens levedygtighed, og at der ikke blev overvejet eller gennemført nogen foranstaltninger om kompenserende modydelser for at afbøde konkurrencefordrejningerne. Endelig var der ikke dokumentation for, at støtten blev begrænset til det nødvendige minimum, navnlig via et betydeligt eget bidrag fra støttemodtageren. Myndighederne indsendte heller ikke nogen plan for afvikling.
(118)
Kommissionen har ikke identificeret nogen andre mulige grunde til foreneligheden med det indre marked af foranstaltning 2, 4 og 6.
(119)
Kommissionen mener på den baggrund, at foranstaltning 2, 4 og 6 er uforenelige med det indre marked.
4.4.2. Foreneligheden med det indre marked - foranstaltning 3
(120)
De græske myndigheder identificerede ikke nogen mulige grunde til foranstaltning 3's forenelighed med det indre marked, idet de hævdede, at foranstaltningen ikke udgjorde statsstøtte.
(121)
Fordi foranstaltningen udgør statsstøtte, skal den også vurderes med hensyn til dens overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering af de årsager, der er fastsat i betragtning 112 ovenfor. De relevante betingelser i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering er imidlertid heller ikke opfyldt i denne sag. De græske myndigheder anmeldte ikke nogen omstruktureringsplan, der ville genoprette virksomhedens levedygtighed, og der blev ikke gennemført nogen foranstaltninger vedrørende kompenserende modydelser for at afbøde konkurrencefordrejningerne. Endelig er der ikke dokumentation for, at støtten blev begrænset til det nødvendige minimum, navnlig via et betydeligt eget bidrag fra støttemodtageren.
(122)
Kommissionen har ikke identificeret nogen andre mulige grunde til denne foranstaltnings forenelighed med det indre marked.
(123)
Kommissionen mener på den baggrund, at foranstaltning 3 er uforenelig med det indre marked.
4.5. Tilbagesøgning
(124)
I henhold til traktaten og Domstolens faste retspraksis er Kommissionen, når den har fundet støtte uforenelig med det indre marked, kompetent til at beslutte, at den pågældende medlemsstat skal ophæve eller ændre den (29). Ifølge Domstolens faste retspraksis har en medlemsstats forpligtelse til at ophæve den støtte, som Kommissionen anser for at være uforenelig med det indre marked, til formål at genetablere den tidligere situation. (30) I den sammenhæng har Domstolen fastslået, at dette mål er nået, når modtageren har tilbagebetalt de beløb, der er tildelt som ulovlig støtte, hvorved den fordel fortabes, som selskabet har haft i forhold til sine konkurrenter på markedet, og den situation, der herskede på markedet, før støtten blev ydet, genskabes. (31)
(125)
I tråd med retspraksis bestemmer artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (32), at »i negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren […]«.
(126)
Eftersom ingen af de pågældende foranstaltninger - i strid med traktatens artikel 108 - blev anmeldt til Kommissionen og dermed skal betragtes som ulovlig og uforenelig støtte, skal støtten tilbagesøges for at genoprette den situation, der herskede på markedet, før støtten blev ydet. Tilbagesøgning skal finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede fordelen, dvs. da støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og der bør betales renter af de tilbagesøgte beløb, indtil beløbene er tilbagebetalt.
5. KONKLUSION
(127)
Foranstaltning 1 og 5 udgør ikke statsstøtte i henhold til traktatens artikel 107, stk. 1.
(128)
Grækenland gennemførte foranstaltning 2, 3, 4 og 6 ulovligt i strid med traktatens artikel 108, stk. 3.
(129)
Navnlig foranstaltning 2, 4 og 6 (statsgarantier fra 2008, 2010 og 2011) til fordel for Larco udgjorde statsstøtte i henhold til traktatens artikel 107, stk. 1, og var uforenelige med det indre marked, fordi de relevante betingelser i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering ikke var opfyldt, og der ikke var identificeret andre grunde til forenelighed.
(130)
Foranstaltning 3 (statens deltagelse i Larcos kapitalforhøjelse i 2009) udgjorde også uforenelig statsstøtte og var uforenelig med traktaten, fordi de relevante betingelser i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering ikke var opfyldt, og der ikke var identificeret andre grunde til forenelighed.
(131)
Kommissionen bemærker, at Grækenland har accepteret, at nærværende afgørelse vedtages på engelsk -
VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den manglende inddrivelse af gæld til finansministeriet og garantierklæringer i stedet for forudbetaling af en ekstra skat i 2010, som Grækenland gennemførte til fordel for Larco, udgør ikke statsstøtte som defineret i traktatens artikel 107, stk. 1.
Artikel 2
Statsstøtten for et beløb af 135 820 824,35 EUR i form af statsgarantier til Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. i 2008, 2010 og 2011 og statens deltagelse i virksomhedens kapitalforhøjelse i 2009, som blev gennemført ulovligt af Grækenland i strid med traktatens artikel 108, stk. 3, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 3
1. Grækenland skal tilbagesøge den i artikel 2 omhandlede uforenelige støtte fra støttemodtageren.
2. De beløb, der skal inddrives, tilskrives rente fra den dato, hvor de blev stillet til rådighed for modtagerne, indtil de er tilbagebetalt.
3. Beløbet beregnes med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (33), som ændret.
4. For så vidt angår foranstaltning 3 skal Grækenland oplyse den eller de nøjagtige datoer, hvor landet deltog i aktiekapitalforhøjelsen i 2009.
5. Grækenland skal indstille alle udestående betalinger af den i artikel 2 omhandlede støtte med virkning fra datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.
Artikel 4
1. Tilbagesøgningen af den i artikel 2 omhandlede støtte iværksættes øjeblikkeligt og effektivt.
2. Grækenland skal sikre, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsen deraf.
Artikel 5
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Grækenland følgende oplysninger:
a)
det samlede beløb (hovedstol og renter), der skal inddrives fra støttemodtageren
b)
en detaljeret beskrivelse af allerede trufne og planlagte foranstaltninger med henblik på at efterkomme denne afgørelse
c)
dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Grækenland underretter løbende Kommissionen om resultaterne af gennemførelsen af de nationale foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til denne afgørelse, indtil tilbagebetalingen af den i artikel 2 nævnte støtte er afsluttet. Grækenland indsender på Kommissionens anmodning straks oplysninger om, hvilke foranstaltninger der allerede er truffet eller planlagt for at efterkomme afgørelsen. Grækenland giver tillige detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtagerne allerede har tilbagebetalt.
Artikel 6
Denne afgørelse er rettet til Den Hellenske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. marts 2014.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. března 2014
o státní podpoře SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kterou poskytlo Řecko společnosti Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(oznámeno pod číslem C(2014) 1818)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/539/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V rámci svého ekonomického ozdravného programu zahájilo Řecko program privatizace (2). K privatizaci byla jako státní podnik určena i společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (dále jen „společnost Larco“).
(2)
V březnu 2012 Fond pro správu majetku Řecké republiky (Hellenic Republic Asset Development Fund, dále jen „HRADF“) (3) informoval Komisi o navrhované privatizaci společnosti Larco. Aby se objasnilo, zda mohou v souvislosti s privatizačním projektem vyvstat nějaké problémy spojené se státní podporou, zahájila Komise řízení z moci úřední a v dubnu 2012 zahájila předběžné posouzení.
(3)
V rámci těchto jednání z odpovědi řeckých úřadů na dotazník ze dne 16. března 2012 vyplynulo, že společnost Larco měla již dříve užitek ze státních opatření. Komise požádala o další informace prostřednictvím e-mailových zpráv ze dne 18. dubna 2012, 24. dubna 2012, 5. července 2012, 22. srpna 2012 a 7. prosince 2012, a dopisy ze dne 4. května 2012 a 14. ledna 2013, na něž řecké orgány odpověděly dne 20. dubna 2012, 26. dubna 2012, 3. října 2012, 13. listopadu 2012, 15. listopadu 2012, 7. prosince 2012, 24. prosince 2012 a 18. ledna 2013. Setkání útvarů Komise a zástupců řeckých orgánů se uskutečnilo ve dnech 30. dubna 2012 a 11. září 2012 v Aténách a dne 25. ledna 2013 v Bruselu.
(4)
Dopisem ze dne 6. března 2013 (dále jen „rozhodnutí ze dne 6. března 2013“) Komise sdělila Řecku, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, pokud jde o některá opatření podpory popsaná v části 2.2. níže (dále jen „formální vyšetřovací řízení“).
(5)
Rozhodnutí ze dne 6. března 2013 bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala řecké orgány a zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k opatřením podpory.
(6)
Komise obdržela vyjádření od řeckých orgánů dne 30. dubna 2013. Od zúčastněných stran žádné připomínky neobdržela.
(7)
Dne 21. ledna 2014 řecké orgány e-mailem informovaly Komisi, že souhlasí s přijetím rozhodnutí v anglickém jazyce.
2. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
2.1. Příjemce
(8)
Společnost Larco se zabývá těžbou a zpracováním lateritu, těžbou lignitu a výrobou feroniklu a vedlejších produktů. Mezi činnosti společnosti patří průzkum, vývoj, těžba, tavba a obchodování s vlastními výrobky na celém světě. Společnost Larco je jedním z největších výrobců feroniklu na světě. V roce 2012 měla společnost 960 zaměstnanců, čímž se řadí mezi velké podniky (5).
(9)
V době, kdy probíhalo formální vyšetřovací řízení, vlastnil 55,2 % akcií společnosti Larco řecký stát prostřednictvím HRADF, 33,4 % vlastnila Řecká národní banka (National Bank of Greece S.A., soukromá finanční instituce, dále jen „NBG“) a 11,4 % vlastnila společnost Public Power Corporation S.A. (zavedený výrobce elektrické energie v Řecku, v němž je řecký stát majoritním držitelem akcií, dále jen „PPC“).
(10)
Společnost Larco provozuje huť ve městě Larymna ve středním Řecku. Společnost Larco rovněž vlastní těžební práva ve čtyřech lokalitách v různých částech Řecka: v dolech Agios Ioannis (poblíž města Larymna), v dolech Evia, v dolech Kastoria a v lignitovém dole Servia.
(11)
Společnost Larco byla založena jako nová právnická osoba v roce 1989 po likvidaci společnosti Hellenic Mining and Metallurgical S.A. ve městě Larymna (dále jen „někdejší společnost Larco“). Někdejší společnost Larco je stále v likvidaci, ale její aktiva byla spolu s odpovídajícími závazky v roce 1989 převedena do společnosti Larco. Někdejší společnost Larco je tedy věřitelem nynější společnosti Larco.
2.2. Popis jednotlivých opatření
2.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(12)
V dubnu 1998 bylo dosaženo dohody o vyrovnání pohledávek mezi společností Larco a jejími největšími věřiteli, zejména někdejší společností Larco, společností PPC a řeckým státem. Podle dohody z roku 1998 měly být závazky společnosti Larco vůči těmto věřitelům spravovány s úrokem 6 % per annum (dále jen „p.a.“). Dluh vůči řeckému státu nicméně zůstal stabilní či přinejmenším od roku 2004 mírně vzrostl (6), zatímco závazky vůči společnosti PPC a někdejší společnosti Larco byly vyrovnány či poklesly (7).
(13)
Zdá se tedy, že stát nakládal se svými pohledávkami za společností Larco jiným způsobem než druzí dva věřitelé.
2.2.2. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(14)
Dne 22. prosince 2008 poskytl stát záruku za úvěr pro společnost Larco od banky ATE ve výši 30 milionů EUR. Záruka se vztahovala na 100 % úvěru po dobu až 3 let a prémie za záruku činila 1 % p.a.
2.2.3. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(15)
V roce 2009 s ohledem na záporné hodnoty vlastního kapitálu správní rada společnosti Larco navrhla navýšit základní kapitál o 134 milionů EUR, což všichni tři akcionáři schválili. Nicméně pouze řecký stát využil svá práva v plném rozsahu, zatímco banka NBG využila svá práva částečně a společnost PPC se na navýšení kapitálu nijak nepodílela. Na navýšení základního kapitálu se nepodíleli žádní noví akcionáři.
(16)
Skutečné navýšení základního kapitálu činilo pouze o 65,5 milionu EUR, z čehož stát přispěl přibližně 45 miliony EUR (69 % celkového kapitálového vkladu) a banka NBG přispěla 20,5 milionu EUR (31 %). I přes obtížnou finanční situaci společnosti Larco se zdá, že navýšení kapitálu nebylo založeno na restrukturalizačním plánu, který by obnovil životaschopnost společnosti, zatímco banka NBG podle všeho odepsala účetní hodnotu společnosti „protože banka NBG nepředpokládá, že získá zpět účetní hodnotu investice, jelikož společnost čelí vážným finančním problémům“ (8) (viz 45. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 6. března 2013).
2.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(17)
Dne 10. května 2010 poskytl stát záruku na krytí záruční listiny, aby banka NGB poskytla společnosti Larco částku ve výši 10,8 milionu EUR. Záruka pokryla 100 % záruční listiny, byla poskytnuta na neomezenou dobu a prémie za záruku činila 2 % p.a.
2.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(18)
V roce 2010 řecké daňové orgány provedly audit účetní závěrky společnosti Larco a odmítly účetní zpracování určitých ztrát plynoucích ze zajišťovacích smluv pro ceny niklu. Z důvodu nesprávného zaúčtování ztrát byla uložena daňová pokuta ve výši 190 milionů EUR (9).
(19)
Společnost Larco tuto daňovou pokutu následně napadla u řeckých soudů. Podle řeckých právních předpisů platí (10), že subjekt, který je povinen uhradit daňovou pokutu, musí z této pokuty předem splatit 25 %, aby ji mohl u soudu napadnout (v tomto případě 25 % částky odpovídá 47 milionům EUR).
(20)
V případě společnosti Larco však řecký správní soud rozhodl, že ji zprostí povinnosti zaplatit 25 % daňové pokuty předem, a tuto povinnost nahradil povinností uložit záruční listiny na částku ve výši pouhých 1,5 milionu EUR.
2.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(21)
Dne 30. prosince 2011 řecký stát poskytl dvě záruky na dva úvěry ve výši 30 milionů EUR a 20 milionů EUR od banky ATE. Jeden z úvěrů (ve výši 20 milionů EUR) byl v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta, po termínu splatnosti. Záruky zajišťovaly 100 % pokrytí dluhu a prémie činila 1 % p.a.
2.3. Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(22)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013 (18.-25. bod odůvodnění) dospěla Komise k předběžnému závěru, že společnost Larco může být od roku 2007 považována za podnik v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (11). Vzhledem k tomu dospěla Komise k předběžnému závěru, že všech šest opatření představuje státní podporu a vyjádřila pochybnosti ohledně slučitelnosti těchto opatření s vnitřním trhem.
(23)
V případě, že by dotčená opatření představovala státní podporu, byla by poskytnuta v rozporu s požadavky na oznámení a pozastavení stanovenými v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
3.1. Podnik v obtížích
(24)
Ve svých připomínkách v rámci formálního vyšetřovacího řízení řecké orgány tvrdily, že společnost Larco nebyla v letech 2008 a 2009 podnikem v obtížích, protože zaznamenané ztráty byly způsobeny poklesem celosvětové ceny feroniklu v tomto období. Řecké orgány tvrdily, že společnost Larco byla podnikem v obtížích až od roku 2010.
3.2. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(25)
Řecké orgány namítly, že státní úvěr pro společnost Larco v podstatě nepředstavuje státní prostředky, protože to byl původně soukromý úvěr poskytnutý organizací pro restrukturalizaci podniků (Organisation for Entreprise Restructuring S.A., dále jen „OER“). Když organizace OER procházela likvidací podle zákona č. 2741/1999, všechny její pohledávky byly převedeny na stát.
(26)
Dále řecké orgány vysvětlily, že dohoda o vyrovnání pohledávek z roku 1998 obsahovala zvláštní pravidla pro správu a vymáhání nesplacených pohledávek, která se měla použít na konci každého účetního období následujícím způsobem:
a)
pokud by společnost Larco zaznamenala během účetního období zisk, byly by věřitelům nejdříve splaceny vzniklé úroky (6 % p.a.) a až poté jistina;
b)
po splacení úroků by si společnost Larco ponechala určitou částku ze zisků na investice;
c)
po použití bodů a) a b) by jakýkoliv zisk, který zůstal na účtech společnosti Larco, byl rozdělen poměrným způsobem mezi věřitele společnosti Larco.
(27)
Pokud by společnost Larco po roce 1999 nevykázala žádný zisk, věřitelé měli právo dosáhnout splacení pohledávky prostřednictvím různých prostředků, jako například považovat platbu za splatnou, kapitalizace dluhu atd. Věřitelé nicméně nebyli oprávněni k jakékoliv nucené exekuci nesplacené pohledávky, jako je například zabavení aktiv společnosti nebo nucené zahájení konkurzního řízení vůči dotčené společnosti.
(28)
Do roku 2003 věřitelé obdrželi vzniklý úrok, jak bylo dohodnuto. V letech 2004-2007 společnost Larco nedosáhla žádného zisku, a tudíž nedošlo ke splacení vzniklého úroku. V roce 2007 uzavřela společnost PPC se společností Larco dohodu o surovinách, kterou schválili všichni věřitelé a podle níž společnost Larco dodávala společnosti PPC lignit, čímž snižovala výši pohledávky. Pohledávka vůči společnosti PPC byla zcela splacena v roce 2011.
(29)
Správce majetku někdejší společnosti Larco pokračoval ve vymáhání dluhu soudní cestou a zdá se, že určitá částka již byla splacena. Do roku 2011 někdejší společnost Larco na základě dohody z roku 1998 vymohla 5 milionů EUR nesplacené pohledávky. Vzhledem k tomu, že někdejší společnost Larco též měla dluhy vůči řeckému státu, vymohl řecký stát celou částku těchto 5 milionů EUR.
(30)
Pokud jde o přímý dluh společnosti Larco vůči řeckému státu, řecký stát společnosti Larco pravidelně zasílal faktury na roční částky dluhu včetně ročních vzniklých úroků.
(31)
Řecké orgány tudíž tvrdily, že dluh plynoucí z dohody z roku 1998 nemůže představovat státní prostředky a že společnost Larco v žádném případě nezískala selektivní výhodu.
3.3. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(32)
Řecké orgány se odvolaly na sdělení Komise o zárukách (12), a zejména na bod 3.2 tohoto sdělení, který obsahuje podmínky, za nichž Komise může vyloučit státní podporu v případě individuální záruky. Podle řeckých orgánů:
a)
společnost Larco nebyla podnikem v obtížích v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta;
b)
rozsah záruky mohl být náležitě poměřen v okamžiku, kdy byla záruka udělena;
c)
záruka byla poskytnuta na dluhové cenné papíry (dluhopisy), a mohla tudíž přesáhnout 80 % výše nesplaceného úvěru;
d)
1 % prémie zaplacená za záruku byla běžnou tržní cenou zohledňující finanční situaci společnosti Larco.
(33)
Řecké orgány tedy tvrdily, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 nepředstavuje státní podporu.
(34)
Řecké orgány objasnily, že opatření 2 bylo uděleno na základě ministerského rozhodnutí YA 2/93378/0025 ze dne 22. prosince 2008 a pokrývalo přesnou částku 30 000 000 EUR.
3.4. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(35)
Řecké orgány uvedly, že důvodem účasti státu na navýšení kapitálu bylo ochránit hodnotu společnosti kvůli její nadcházející privatizaci a za účelem provedení plánu restrukturalizace. Ve svém rozhodnutí stát zohlednil růstový potenciál společnosti Larco, hodnotu aktiv společnosti, celkovou situaci na trhu s feroniklem, jakož i restrukturalizační opatření a opatření ke snížení nákladů.
(36)
Banka NBG poskytla 31 % částky určené k navýšení kapitálu. Na rozdíl od řeckého státu se banka NBG rozhodla využít svá práva pouze částečně. Řecké orgány namítly, že záměrem banky NBG bylo udržet určitou kontrolu nad společností, a že tudíž její kroky by neměly být považovány za nedostatek důvěry v budoucnost společnosti Larco. Banka NBG opravdu snížila svůj podíl ve společnosti Larco na nezbytné minimum podle řeckých právních předpisů, aby měla právo veta nad některými důležitými rozhodnutími správní rady.
(37)
Třetí akcionář, společnost PPC, výslovně rozhodl, že se nebude podílet na navýšení kapitálu, a souhlasil tudíž, že se jeho akciový podíl sníží. Řecké orgány uvedly, že se společnost PPC rozhodla nezúčastnit se navýšení kapitálu z toho důvodu, že jejím záměrem bylo umožnit státu, aby získal větší akcionářský podíl kvůli privatizaci společnosti.
(38)
Na závěr řecké orgány uvedly, že stát jednal jako investor v tržním hospodářství, a že tedy navýšení kapitálu v roce 2009 nepředstavovalo státní podporu.
(39)
Pokud jde o datum poskytnutí záruky, řecké orgány neposkytly přesvědčivé informace. Ze zápisu z valné hromady vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 na základě dokumentu Οικ2/27694/0025 ministerstva financí vzhledem k celkovému příspěvku státu na navýšení základního kapitálu, který dosáhl výše 44 999 999,40 EUR. V účetní závěrce společnosti Larco z roku 2009 je uvedeno, že o navýšení kapitálu bylo rozhodnuto dne 14. května 2009, ale neobjasňuje se, kdy se vklad nového kapitálu fakticky uskutečnil.
3.5. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(40)
Řecké orgány vysvětlily, že v rámci dohody z roku 1998 někdejší společnost Larco trvale usilovala o splacení částky, jež jí dlužila společnost Larco, u řeckých soudů a byla vydána řada rozsudků a rozhodnutí o neplatnosti, mimo jiné i ve věci dluhu ve výši 10,5 milionu EUR (13).
(41)
V rámci odvolání, které společnost Larco podala, a vzhledem k nebezpečí, že dojde k nenapravitelné škodě, pozastavil řecký nejvyšší soud splácení dluhu ve výši přibližně 10,5 milionu EUR až do konečného rozsudku příslušného soudu. Toto pozastavení bylo uděleno pod podmínkou, že společnost Larco poskytne někdejší společnosti Larco záruční listinu na výše uvedenou částku. Banka NBG poskytla společnosti Larco záruční listinu na částku přibližně 10,8 milionu EUR (10,5 milionu EUR původně napadeného dluhu + 0,3 milionu EUR na soudní výlohy a poplatky). Záruční listina byla následně pokryta státní zárukou na celou částku s prémií 2 % p.a. na neomezenou dobu.
(42)
Řecké orgány vysvětlily, že opatření bylo poskytnuto státem jako akcionářem s cílem splnit podmínky nutné pro pozastavení splácení a pro ochranu státních investic před dluhy po lhůtě splatnosti. V opačném případě by pozastavení splácení nebylo použitelné a někdejší společnost Larco by měla právo vymáhat splacení pohledávky, a to případně i zabavením aktiv společnosti Larco, která by se tak stala insolventní. Podle řeckých orgánů by banka NBG záruční listinu bez státní záruky neposkytla.
(43)
Řecké orgány objasnily, že opatření 4 bylo poskytnuto na základě ministerského rozhodnutí YA 2/923/0025 ze dne 10. května 2010 a vztahuje se na částku ve výši přesně 10 510 824,95 EUR a na částku 310 000 EUR na soudní poplatky a náklady, tedy na celkovou částku 10 820 824,95 EUR.
3.6. Opatření 5: záruční listiny místozaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(44)
Řecké orgány objasnily, že dotčené opatření se týká spíše dodatečné daně než daňové pokuty. Dodatečná daň byla vyměřena proto, že daňové orgány nesouhlasily s tím, že by ztráty vyplývající ze zajišťovacích smluv měly být odvozeny z čistých příjmů společnosti Larco, jak tvrdila společnost Larco. Řecké orgány rovněž upřesnily, že společnost Larco byla soudem vyzvána, aby poskytla záruční listiny v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR.
(45)
Řecké orgány předložily důkazy o tom, že společnost Larco byla na základě obecného právního předpisu oprávněna nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami. Soud v rozsudku, který umožnil společnosti Larco nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami v souladu s vnitrostátními právními předpisy (14), použil ověření vyváženosti a zvážil přínos pro věřitele (stát) a životaschopnost dlužníka (společnost Larco), a rozhodl proto o dočasném pozastavení povinnosti předem zaplatit 47 milionů EUR (což představuje 25 % dodatečné daně) a o nahrazení této platby záruční listinou v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR. Toto pozastavení mělo být v platnosti až do vydání konečného rozsudku ve sporu týkajícím se uložení dodatečné daně, který společnost Larco zahájila proti státu pro vyměření dodatečné daně.
(46)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že rozhodnutí vnitrostátních soudů nemohou být připisována státu.
(47)
Řecké orgány rovněž vysvětlily, že navzdory tomuto dočasnému pozastavení stát prakticky zrušil finanční dopad tohoto pozastavení započtením dodatečné daně, kterou měla společnost Larco zaplatit, proti částce, kterou měl společnosti Larco zaplatit stát, např. vrácením přeplatku na dani z příjmu nebo na DPH. To bylo umožněno pozdějšími předpisy pro zrychlení výběru daní v Řecku.
(48)
To znamená, že stát již zjevně ve skutečnosti získal minimálně 16,1 milionu EUR z dlužné částky, pokud jde o zaplacení dodatečné daně společností Larco předem.
3.7. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(49)
Řecké orgány objasnily, že ani jeden z těchto dvou úvěrů, pro které byly poskytnuty záruky, nebyl po lhůtě splatnosti. Úvěr ve výši 20 milionů EUR poskytla banka ATE jako refinancování staršího úvěru ve výši 20 milionů EUR, který byl po splatnosti.
(50)
Řecké orgány uvedly, že ani jedna státní záruka se netýkala státních prostředků, protože stát společnosti Larco dlužil 60 milionů EUR na přeplatcích za DPH. Proto kdyby bylo třeba splatit záruky, tyto částky mohly kompenzovat nesplacené pohledávky státu.
(51)
Orgány rovněž tvrdily, že i kdyby opatření představovalo podporu, mělo by být považováno za slučitelné s vnitřním trhem, protože byly dodrženy požadavky dočasného rámce (15) a příslušného dočasného řeckého systému pro úvěrové záruky (dále jen „dočasný systém záruk“) (16). Orgány se zejména domnívaly, že kromě toho, že společnost Larco byla v době poskytnutí opatření podnikem v obtížích, byly splněny ostatní podmínky dočasného systému záruk:
a)
společnost Larco byla velkým podnikem;
b)
úvěr ve výši 30 milionů EUR byl investičním úvěrem, zatímco úvěr ve výši 20 milionů EUR byl úvěrem na refinancování staršího úvěru, který byl poskytnut na investiční účely;
c)
záruky byly poskytnuty před koncem roku 2011;
d)
celková částka dvou zaručených úvěrů přesáhla roční mzdové náklady společnosti Larco pouze částkou 3 miliony EUR;
e)
záruky se vztahují na 100 % úvěru, ale takové opatření bylo jedinou možností, jak mohla společnost Larco získat přístup k financování s ohledem na zvláštní situaci řeckého hospodářství;
f)
záruky obsahovaly prémii 1 % p.a., která by měla být považována za tržní prémii.
(52)
Dále řecké orgány uvedly, že v případě, že by Komise dospěla k závěru, že toto opatření představuje podporu a nebyly splněny podmínky dočasného systému záruk, opatření mělo být považováno za podporu na záchranu. Tato podpora by měla být považována za oznámenou, protože Komise byla o tomto opatření informována v odpovědi v dotazníku ze dne 16. března 2012, kdy věc byla ve fázi předběžného šetření z moci úřední.
(53)
Podle řeckých orgánů byla pomoc v souladu s požadavky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť:
a)
se jednalo o likviditní podporu ve formě úvěrových záruk;
b)
byla opodstatněna závažnými sociálními problémy a neměla významně nepříznivé vedlejší účinky na jiné členské státy;
c)
řecké orgány připravovaly plán restrukturalizace ve spolupráci s Komisí;
d)
byla omezena na částku potřebnou k udržení podniku v provozu po omezenou dobu;
e)
respektovala podmínku „jednou a dost“, neboť společnost Larco nebyla příjemcem podpory na záchranu či restrukturalizaci v minulosti;
f)
společnost Larco předložila státu obchodní plán odůvodňující nutnost financování ve výši 30 milionů EUR na investice.
(54)
Řecké orgány objasnily, že opatření 6 bylo přijato na základě i) ministerského rozhodnutí YA 2/95156/0025 ze dne 30. prosince 2011 pokrývajícího přesnou částku ve výši 30 000 000 EUR a ii) ministerského rozhodnutí YA 2/95161/0025 ze dne 30. prosince 2011 týkajícího se částky ve výši přesně 20 000 000 EUR.
4. HODNOCENÍ
(55)
Toto rozhodnutí se v úvodu zabývá otázkou, zda je společnost Larco podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Následně rozhodnutí posoudí, zda zkoumaná opatření představují státní podporu vůči společnosti Larco ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a konečně zda taková podpora je slučitelná s vnitřním trhem.
4.1. Obtíže společnosti Larco
(56)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013, a to zejména v 18.-25. bodu odůvodnění tohoto rozhodnutí, Komise dospěla k předběžnému závěru, že v době, kdy bylo poskytnuto šest dotčených opatření, byla společnost Larco podnikem v obtížích. V tabulce jsou uvedeny klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-2011:
Klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-6/2012 (v milionech EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Obrat
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Zisk před zdaněním
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Základní kapitál
163,8
163,8
109
109
109
109
Vlastní kapitál
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Celkový dluh
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Dluh/ vlastní kapitál (poměr)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Bod 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci uvádí, že společnost s ručením omezeným se považuje za podnik v obtížích, pokud u ní „došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců“. To odráží předpoklad, že společnost prodělávající značné ztráty zapsaného (základního) kapitálu nebude schopna zastavit ztráty, které téměř jistě povedou k ukončení podnikatelské činnosti v krátkodobém nebo střednědobém horizontu (jak je uvedeno v bodě 9 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci).
(58)
Kromě toho podle bodu 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci může být společnost považována za podnik v obtížích „tehdy, kdy jsou patrné typické příznaky podniku v obtížích, například narůstající ztráta, klesající obrat, rostoucí skladové zásoby, nadbytečná kapacita, slábnoucí peněžní tok, narůstající dluh, narůstající úroky a klesající nebo nulová hodnota čistých aktiv“. V tomto ohledu podle Tribunálu existence „záporného vlastního kapitálu, což může být […] považováno za významný ukazatel finančních potíží podniku“ (18).
(59)
Podle účetních závěrek společnosti Larco v období od roku 2007 do 1. pololetí roku 2012 základní kapitál společnosti neklesl o více než polovinu. Nicméně ve stejném období vlastní kapitál společnosti dosáhl záporných hodnot. Komise v předchozích případech měla za to, že pokud společnost má záporný vlastní kapitál, znamená to, že celý základní kapitál této společnosti byl ztracen, a a priori se předpokládá, že kritéria uvedená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci jsou splněna (19).
(60)
V případě společnosti Larco se Komise domnívá, že základní kapitál této společnosti se pouze zdánlivě nesnížil o více než polovinu, protože společnost nepřijala náležitá opatření, jež v takové situaci stanoví řecké právní předpisy (20). Příslušná opatření se zaměřují na změnu hodnoty vlastního kapitálu společnosti z negativní na pozitivní a zároveň na jeho zvyšování na odpovídající úroveň. Takovými opatřeními by mohla být buď kapitalizace ztrát, nebo zvýšení kapitálu, anebo obojí.
(61)
V této souvislosti se Komise domnívá, že kapitalizace ztrát by měla za následek ztrátu celého základního kapitálu společnosti, protože kumulované ztráty byly vyšší než základní kapitál. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že v tomto případě jsou od roku 2008 splněna kritéria stanovená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(62)
Kromě toho, pokud jde o kritéria stanovená v bodě 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, ve společnosti Larco došlo od roku 2007 do roku 2009 k výraznému poklesu obratu a v letech 2008 a 2009 k významným ztrátám, a to v celkové výši 221 milionů EUR (116 milionů EUR a 105 milionů EUR). V letech 2010 a 2011 se společnosti zvýšil obrat i zisky, ale tento nárůst nebyl dostatečný k tomu, aby došlo k finančnímu zotavení společnosti. Během téhož období vlastní kapitál společnosti zůstal záporný a její dluh nadále rostl. Navíc operace společnosti Larco byly v 1. pololetí roku 2012 opět ztrátové.
(63)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že společnost Larco nebyla v průběhu let 2008 a 2009 v obtížích, protože ztráty byly způsobeny snížením ceny feroniklu.
(64)
Za prvé, skutečnost, že pokles cen feroniklu vedl ke ztrátám a přispěl k obtížím společnosti Larco, neomlouvá sama o sobě zjištění, že společnost Larco vykazovala obvyklé rysy podniku v obtížích. Zdravá firma by musela přizpůsobit své náklady takovým cenovým změnám, aby zabránila ztrátám.
(65)
Za druhé, v letech 2008 a 2009 měla společnost záporný vlastní kapitál a její dluh rostl (nárůst o 63 % mezi lety 2007-2008). I když se cena feroniklu a obrat společnosti po roce 2010 výrazně zvýšily, pozdější finanční výsledky společnosti Larco naznačují, že její obtíže přetrvávaly. Proto nelze dospět k závěru, že ztráty z roku 2008 a 2009 byly pouze důsledkem nízkých cen feroniklu.
(66)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že společnost Larco byla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci v době, kdy jí bylo poskytnuto šest dotčených opatření.
4.2. Existence státní podpory
(67)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou - pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy - neslučitelné s vnitřním trhem.
(68)
V souladu s ustálenou praxí Komise, a jak bylo potvrzeno judikaturou, kritériem pro posouzení, zda transakce mezi veřejnoprávním subjektem a podnikem je státní podporou, je zásada investora v tržním hospodářství nebo zásada věřitele v tržním hospodářství (21). Z této zásady plyne, že pokud stát jedná na trhu jako komerční hospodářský subjekt, musí tak učinit způsobem srovnatelným se soukromým subjektem. Pokud stát tak nečiní, může se jednat o státní podporu. Jinými slovy, ukazatelem pro posouzení, zda transakce zahrnuje státní podporu, je to, zda by se soukromý subjekt v podobné situaci choval stejným způsobem. Při uplatňování této zásady nelze jako důvody pro udělení podpůrných opatření vzít v úvahu jiná než hospodářská hlediska.
4.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(69)
Na základě dostupných informací nemůže Komise souhlasit s tvrzením řeckých orgánů, že úvěr od organizace OER byl soukromým úvěrem. Podle řeckého zákona č. 1386/1983 (článek 1) (22), kterým se zřizuje organizace OER, „OER bude fungovat ve prospěch společenského zájmu a pod dohledem státu“. Podle článku 3 téhož zákona byl stát jediným akcionářem organizace OER. Kromě toho měl stát možnost přímo jmenovat předsedu spolu s 2 z 8 členů představenstva a nepřímo i další 4 členy. Z výše uvedeného vyplývá, že zdroje organizace OER jsou v podstatě státními prostředky, a tedy se zdá, že každý úvěr od organizace OER lze považovat za úvěr od státu.
(70)
Důkazy předložené řeckými orgány ukazují, že dluh společnosti Larco vůči organizaci OER (následně převedený na stát) byl pravidelně vykazován a fakturován v souladu s dohodou o vyrovnání pohledávek z roku 1998 a na základě dohody vyrovnání pohledávek z roku 1998. Část dluhu byla splacena, když to umožnila ziskovost společnosti. Společnost Larco v tomto období provedla investice, které snížily splátky, ale tyto investice byly schváleny všemi věřiteli. Podle zmíněné dohody věřitelé neměli nárok na žádnou nucenou exekuci nesplaceného dluhu.
(71)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že opatření 1 je v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství, protože stát jako věřitel jednal způsobem srovnatelným s chováním soukromého věřitele, protože použil všechny prostředky, které měl k dispozici a ve smluvně dohodnutém rámci, s cílem vymoci svůj dluh.
4.2.2. Opatření 2: státní záruka v roce 2008
(72)
Státní záruky představují riziko pro státní prostředky, protože požadavek na jejich plnění je hrazen ze státního rozpočtu. Navíc jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena, znamená pro stát finanční ztrátu. Kritérium státních prostředků a přičitatelnost státu jsou tedy pro toto opatření splněny a řecké orgány to nezpochybňují.
(73)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že jsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách. Komise dospěla k závěru, že společnost Larco byla v roce 2008 podnikem v obtížích. Kromě toho roční záruku ve výši 1 % nelze považovat za záruku zohledňující riziko selhání, pokud jde o zaručené úvěry, a to vzhledem ke značným finančním obtížím společnosti Larco a zejména vzhledem k vysokému podílu dluhů k vlastnímu kapitálu v případě této společnosti.
(74)
Komise se domnívá, že rozumný tržní věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(75)
Společnost Larco působí v odvětví, s jehož produkty se mezi členskými státy obchoduje, a sama vyváží většinu své produkce do jiných členských států. Těžba niklu, tavení a rafinace se kromě Řecka dále děje v 6 členských státech, a to v Rakousku, Finsku, Francii (Nové Kaledonii), Španělsku, Švédsku a Spojeném království (23). S niklem se obchoduje téměř ve všech členských státech (24).
(76)
Zkoumaná opatření umožňují společnosti Larco, aby pokračovala v činnosti jako doposud, a na rozdíl od ostatních konkurentů, kteří se nacházejí ve finančních potížích, nemusí čelit následkům, jež by jinak vyplynuly ze špatných finančních výsledků společnosti. To narušuje hospodářskou soutěž, protože ostatní společnosti, které působí na stejných trzích, se musí bez této státní podpory obejít.
(77)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 2 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že podpora se rovná výši zaručeného úvěru, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco s ohledem na své ekonomické obtíže nalezla na trhu prostředky financování, a to bez ohledu na podmínky. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu, která se rovná výši zaručeného úvěru, protože bez státní záruky by nebyla schopna na trhu takové finanční prostředky získat.
(78)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.3. Opatření 3: navýšení základního kapitálu v roce 2009
(79)
Účast státu na navýšení základního kapitálu ve společnosti Larco v roce 2009 zahrnuje státní prostředky a lze ji připsat státu. Toto kritérium je tedy splněno a řecké orgány je nezpochybňují.
(80)
Komise neobdržela ze strany řeckých orgánů žádné přesvědčivé důkazy, které by ospravedlnily jejich tvrzení, že stát jednal jako rozumný investor v tržním hospodářství. Zápisy z valných hromad akcionářů uvedené jako důkaz ve skutečnosti naznačují, že žádný plán restrukturalizace nebyl akcionářům před navýšením základního kapitálu předložen, a to i přesto, že společnost Larco byla podnikem v obtížích. Kromě toho konečná částka navýšení základního kapitálu nakonec nedostačovala k pokrytí záporného vlastního kapitálu společnosti, a proto navýšení nemohlo být považováno za opatření na ochranu hodnoty společnosti a podporu její restrukturalizace.
(81)
Pokud jde o účast banky NBG, Komise připomíná vyjádření Soudního dvora, že „souběžnost sama o sobě i při existenci významných soukromých investic dostačující k učinění závěru o neexistenci podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, když nebyly vzaty v úvahu ostatní relevantní skutkové a právní okolnosti“ (25).
(82)
Ve skutečnosti nelze částečnou účast banky NBG použít jako důkaz o souběžnosti činností mezi státem a soukromými akcionáři, protože banka NBG byla vůči společnosti Larco nejen akcionářem, ale také věřitelem. Její rozhodnutí podílet se částečně na navýšení kapitálu bylo tedy prostředkem, jak ochránit nejen hodnotu své investice, ale také své postavení věřitele.
(83)
Kromě toho stát již poskytl společnosti Larco státní záruku v roce 2008. Tedy, jak stanovuje příslušná judikatura, účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 nelze chápat izolovaně, ale musí být posuzována v souvislosti s jinými podpůrnými opatřeními (26).
(84)
A konečně, v zápisech z valných hromad akcionářů nelze najít oporu pro tvrzení řeckých orgánů, že záměrem společnosti PPC bylo, aby stát dosáhl výrazného většinového podílu. Namísto toho společnost PPC jednoduše prohlásila, že se na navýšení základního kapitálu nebude podílet.
(85)
Komise se proto domnívá, že rozumný tržní investor by se na navýšení základního kapitálu společnosti Larco za těchto podmínek nepodílel. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(86)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(87)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 3 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že není zpochybněno, že stát plně vykonával svá práva na navýšení základního kapitálu [nejasné], hodnota opatření 3 dosahuje částky 44 999 999,40 EUR.
(88)
Pokud jde o datum poskytnutí příspěvku, ze zápisu z valné hromady konané dne 14. května 2009 vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 (27) s cílem navýšit základní kapitál [nejasné] příspěvkem státu v celkové hodnotě 44 999 999,40 EUR. Komise nemá informace o datu, kdy byla poskytnuta zbývající částka příspěvku státu na navýšení základního kapitálu společnosti.
4.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(89)
Ze stejných důvodů jako u opatření 2 je pro opatření 4 splněno kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu a řecké orgány to nezpochybnily.
(90)
Komise uznává, že poskytnutí záruky v případech podobných tomuto případu může být běžnou obchodní praxí akcionářů. Avšak vzhledem k tomu, že banka NBG byla také akcionářem společnosti Larco, se Komise domnívá, že by pro akcionáře bylo obvyklé úměrně sdílet expozici plynoucí z dotčené záruky. Místo toho stát na sebe vzal veškeré riziko plynoucí z poskytnutí záruky na úvěr, zatímco společnost Larco byla v obtížích a její dluh narůstal.
(91)
Pokud jde o opatření 2, podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách nejsou ani pro toto opatření splněny, protože dluhová prémie ve výši 2 % nemůže být považována za prémii zohledňující riziko selhání společnosti Larco.
(92)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco za těchto podmínek záruku neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(93)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(94)
Proto Komise dospěla k závěru, že opatření 4 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že výše podpory se rovná zaručené částce, protože je jasné, že bez ohledu na podmínky by žádný rozumný subjekt na trhu nebyl schopen zaručit pro společnost Larco tuto částku vzhledem k ekonomickým obtížím společnosti. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu ve výši zaručené částky, protože bez státní záruky by společnost Larco nemohla na trhu získat žádné záruky.
(95)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení dodatečné daně předem v roce 2010
(96)
Komise bere na vědomí vysvětlení předložená řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec opatření 5.
(97)
S ohledem na důkazy předložené řeckými orgány Komise souhlasí s tím, že právo nahradit platbu dodatečné daně předem záruční listinou bylo společnosti uděleno soudem na základě objektivních kritérií, která by se použila na jakoukoliv společnost v podobné situaci. Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 5 nezahrnovalo selektivní výhodu pro společnost Larco.
4.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(98)
Komise bere na vědomí vysvětlení poskytnutá řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec pro opatření 6.
(99)
Komise nesouhlasí s řeckými orgány, že opatření 6 nezahrnuje státní prostředky. Za prvé, jak je vysvětleno u opatření 2, státní záruky ohrožují prostředky státu, protože jejich plnění je vypláceno ze státního rozpočtu. Kromě toho jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena tržní prémií, znamená pro stát finanční ztrátu. Navíc argument o nesplacených pohledávkách DPH ve výši 60 milionů EUR se zdá být v rozporu s připomínkami k opatření 5, kde řecké orgány tvrdily, že úmyslně a v souladu se zákonem nevrátily dlužnou DPH, a to s cílem kompenzovat pozastavení platby dodatečné daně předem.
(100)
Komise se proto domnívá, že kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu je u tohoto opatření splněno.
(101)
Ani pro toto opatření, podobně jako u opatření 2 a 4, nejsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách.
(102)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo společnosti Larco poskytnuto selektivně, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(103)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(104)
Proto došla Komise k závěru, že opatření 6 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o opatření 2, Komise se domnívá, že výše podpory se rovná částce zaručených úvěrů, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco vzhledem ke svým ekonomickým obtížím nalezla na trhu financování bez ohledu na podmínky.
(105)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.7. Závěr ohledně existence státní podpory
(106)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 1 a 5 nepředstavují státní podporu, zatímco opatření, 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(107)
To znamená, že státní podpora plynoucí z opatření 2 činí 30 000 000 EUR poskytnutých dne 22. prosince 2008. Státní podpora plynoucí z opatření 3 činí 44 999 999,40 EUR, ale je třeba, aby řecké orgány upřesnily datum (data), kdy byla podpora poskytnuta. Státní podpora plynoucí z opatření 4 činí 10 820 824,95 EUR a byla poskytnuta dne 10. května 2010 a celková státní podpora plynoucí z opatření 6 činí 50 000 000 EUR (součet 30 000 000 EUR + 20 000 000 EUR) poskytnutých dne 30. prosince 2011.
4.3. Protiprávní podpora
(108)
Opatření 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu, která byla poskytnuta v rozporu s povinností týkající se oznámení a povinností nekonat, jež jsou stanoveny v čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Tato opatření tudíž představují protiprávní státní podporu.
4.4. Slučitelnost podpory
(109)
Vzhledem k tomu, že určitá opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, jejich slučitelnost musí být posouzena s ohledem na výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy.
(110)
Podle judikatury Soudního dvora záleží na rozhodnutí členského státu, zda se bude dovolávat možných důvodů slučitelnosti a prokáže, že jsou splněny podmínky pro takovou slučitelnost (28).
4.4.1. Slučitelnost opatření 2, 4 a 6
(111)
V případě opatření 2 a 4 se řecké orgány nedovolávaly žádných případných důvodů slučitelnosti, protože namítaly, že tato opatření nepředstavují státní podporu.
(112)
Vzhledem k tomu, že tato opatření představují státní podporu, měla by být posuzována s ohledem na jejich slučitelnost podle čl. 107 odst. 3 bodu c) Smlouvy, a zejména podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť společnost Larco byla podnikem v obtížích nejméně od roku 2008. Podle bodu 20 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci „nemůže být podnik v obtížích považován za prostředek k prosazování jiných politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost. Komise se proto domnívá, že podpora poskytovaná podnikům v obtížích může přispívat k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivňovala obchod v takové míře, jež by byla v rozporu se zájmem Společenství, pouze pokud budou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.“
(113)
Nicméně, příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (bod 3.1.) nejsou v projednávaném případě splněny. Záruky nebyly ukončeny po 6 měsících a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace, kterým by se obnovila životaschopnost společnosti, přičemž nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady nepředložily plán likvidace.
(114)
Pokud jde o opatření 6, řecké orgány namítly, že bylo v souladu s dočasným rámcem a dočasným systémem záruk, a proto je lze v každém případě považovat za podporu na záchranu.
(115)
Komise nesouhlasí s argumenty řeckých orgánů. Domnívá se, že nebyly splněny podmínky dočasného rámce a dočasného systému pojištění vkladů, protože společnost Larco byla podnikem v obtížích. Celková částka obou záruk převýšila roční mzdové náklady společnosti Larco, záruka překročila 90 % úvěru a dluhová prémie ve výši 1 % p.a. nemůže být považována za tržní prémii, jež odráží riziko selhání při splácení zaručené částky.
(116)
Pokud jde o tvrzení, že opatření bylo součástí podpory na záchranu, i když Komise vedla jednání s řeckými úřady o společnosti Larco od roku 2011, úřady se nikdy nezmínily, že záruky poskytnuté v roce 2011 by měly být považovány za podporu na záchranu, a nikdy nic takového neoznámily. Ve skutečnosti ve své odpovědi ze dne 16. března 2012 v dotazníku řecké orgány výslovně prohlásily, že společnost Larco za posledních 10 let z podpory na záchranu a/nebo restrukturalizaci netěžila.
(117)
Příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci každopádně nebyly splněny ani v tomto případě. Záruky poskytnuté v roce 2011 nebyly po 6 měsících ukončeny a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace nebo plán likvidace. Obchodní plán odůvodňující potřebu 30 milionů EUR na investice nemůže tvořit základ slučitelného plánu restrukturalizace podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Důvodem je, že tento plán nesměřoval k obnovení životaschopnosti podniku a neobsahoval žádná plánovaná nebo provedená kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Kromě toho neexistoval žádný důkaz o tom, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady neposkytly ani plán likvidace.
(118)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost opatření 2, 4 a 6.
(119)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 2, 4 a 6 nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
4.4.2. Slučitelnost opatření 3
(120)
Řecké orgány neuvedly žádné případné důvody pro slučitelnost opatření 3, protože tvrdily, že toto opatření nepředstavuje státní podporu.
(121)
Vzhledem k tomu, že zmíněné opatření představuje státní podporu, mělo by také být posuzováno s ohledem na svou slučitelnost s pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, a to z důvodů uvedených v 112. bodě odůvodnění. Nicméně příslušné podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci nejsou ani v tomto případě splněny. Řecké orgány nikdy neoznámily plán restrukturalizace, který by obnovil životaschopnost podniku, a nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory.
(122)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost tohoto opatření.
(123)
Na základě těchto skutečností považuje Komise opatření 3 za neslučitelné s vnitřním trhem.
4.5. Navrácení podpory
(124)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, zda dotyčný členský stát musí zrušit nebo upravit podporu, pokud zjistí, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem (29). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, je upravena tak, aby obnovila předchozí stav (30). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle bude dosaženo, jakmile příjemce splatí částky podpory poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou měl oproti svým konkurentům na trhu, a situace před obdržením podpory bude obnovena (31).
(125)
V souladu s judikaturou je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (32) uvedeno, že „[j]e-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]“.
(126)
Vzhledem k tomu, že v rozporu s článkem 108 Smlouvy žádné z dotčených opatření nebylo Komisi oznámeno, a je tudíž třeba je považovat za protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být tato opatření vrácena, aby byla opět nastolena situace, která na trhu existovala před jejich poskytnutím. Vrácení by se mělo týkat doby, odkdy vznikla příjemci výhoda, tj. odkdy mohl příjemce podporu využívat, až do okamžiku vrácení podpory, a částky, které mají být získány zpět, by měly být úročeny až do okamžiku vrácení podpory.
5. ZÁVĚR
(127)
Opatření 1 a 5 nepředstavují podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(128)
Řecko protiprávně a v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy provedlo opatření 2, 3, 4 a 6.
(129)
Zejména opatření 2, 4 a 6 (státní záruky poskytnuté v letech 2008, 2010 a 2011) ve prospěch společnosti Larco představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a jsou neslučitelná s vnitřním trhem, neboť nebyly splněny příslušné podmínky stanovené pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyly zjištěny žádné další důvody pro slučitelnost.
(130)
Opatření 3 (účast státu na navýšení kapitálu společnosti Larco v roce 2009) rovněž představuje státní podporu a je neslučitelné se Smlouvou, protože nebyly splněny příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyl zjištěn žádný jiný důvod pro slučitelnost.
(131)
Komise bere na vědomí, že Řecko souhlasilo s tím, aby toto rozhodnutí bylo přijato v anglickém jazyce.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nevymáhání dluhu ministerstvem financí a přijetí záručních listin místo platby dodatečné daně předem v roce 2010, což Řecko uplatnilo v případě společnosti Larco, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Státní podpora ve výši 135 820 824,35 EUR ve formě státních záruk pro společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. poskytnutých v letech 2008, 2010 a 2011 a účast státu na navýšení základního kapitálu společnosti v roce 2009 protiprávně poskytnutá Řeckem v rozporu s článkem 108 odst. 3 Smlouvy jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Řecko od příjemce zajistí navrácení neslučitelné podpory uvedené v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, se úročí ode dne, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do okamžiku jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složené úroky v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (33) ve znění pozdějších předpisů.
4. Pokud jde o opatření 3, Řecko poskytne přesné datum (data), kdy poskytlo svůj příspěvek k navýšení základního kapitálu v roce 2009.
5. Řecko zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 2 s účinností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko předloží následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úrok do okamžiku vrácení podpory), která má být příjemcem navrácena,
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím,
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do okamžiku úplného navrácení podpory uvedené v článku 2. Na žádost Komise Řecko neprodleně předloží informace o opatřeních již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím a poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemce již vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 27. března 2014.