EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/62/EU
af 15. maj 2014
om strafferetlig beskyttelse af euroen og andre valutaer mod falskmøntneri og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2000/383/RIA
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 83, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Euroen er som fælles mønt for medlemsstaterne i euroområdet blevet en vigtig faktor i Unionens økonomi og unionsborgernes hverdag. Forfalskning af euroen har imidlertid siden dens indførelse i 2002 medført finansielle tab på mindst 500 mio. EUR, idet det er en valuta, som organiserede kriminelle grupper, der er aktive inden for falskmøntneri, konstant har som mål. Det er i hele Unionens interesse at bekæmpe og retsforfølge enhver aktivitet, der vil kunne skabe tvivl om eurosedlers og -mønters ægthed på grund af forfalskning.
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand
I dette direktiv fastsættes minimumsregler om afgrænsningen af strafbare handlinger og om sanktioner herfor i forbindelse med falskmøntneri vedrørende euroen og andre valutaer. Med direktivet indføres der desuden fælles bestemmelser med henblik på at styrke bekæmpelsen af disse strafbare handlinger og forbedre efterforskningen heraf og sikre bedre samarbejde mod falskmøntneri.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a)
»penge«: sedler og mønter, der er lovligt i omløb, herunder eurosedler og -mønter, der er lovligt i omløb i henhold til forordning (EF) nr. 974/98
b)
»juridisk person«: enhver enhed, der har status som juridisk person i henhold til gældende ret, dog ikke stater eller offentlige organer i forbindelse med udøvelsen af offentligretlige beføjelser eller offentligretlige internationale organisationer.
Artikel 3
Strafbare handlinger
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at følgende former for adfærd udgør strafbare handlinger, når de er begået forsætligt:
a)
fremstilling eller forandring af penge i bedragerisk hensigt, uanset hvilke midler der anvendes
b)
udgivelse af falske penge i bedragerisk hensigt
c)
indførsel, udførsel, transport, modtagelse eller anskaffelse af falske penge med henblik på udgivelse og med viden om, at de er falske
d)
fremstilling, modtagelse, anskaffelse eller besiddelse i bedragerisk hensigt af:
i)
redskaber, genstande, IT-programmer og data og alle andre midler, som ifølge deres natur er bestemt til fremstilling af falske penge eller forandring af penge, eller
ii)
sikkerhedselementer såsom hologrammer, vandmærker eller andre komponenter i penge, som skal beskytte mod forfalskning.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede adfærd også er strafbar med hensyn til sedler eller mønter, som fremstilles eller er blevet fremstillet ved brug af lovlige faciliteter eller materialer i strid med de rettigheder eller betingelser, på grundlag af hvilke de kompetente myndigheder kan udstede sedler eller mønter.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den i stk. 1 og 2 omhandlede adfærd også kan straffes i forbindelse med sedler og mønter, der endnu ikke er udstedt, men som er bestemt til at blive sat i omløb som lovligt betalingsmiddel.
Artikel 4
Anstiftelse, medvirken og tilskyndelse samt forsøg
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at anstiftelse af, medvirken og tilskyndelse til de i artikel 3 omhandlede strafbare handlinger udgør en strafbar handling.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forsøg på at begå de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), b) eller c), artikel 3, stk. 2, eller artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede adfærd er strafbart.
Artikel 5
Sanktioner over for fysiske personer
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den adfærd, der er omhandlet i artikel 3 og 4, kan straffes med strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til adfærden og har afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra d), de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, og de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra d), omhandlede adfærd kan straffes med en maksimal sanktion, der giver mulighed for frihedsstraf.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra a,) omhandlede adfærd kan straffes med en maksimumstraf på mindst otte års fængsel.
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b) og c), og artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra b, og c), omhandlede adfærd kan straffes med en maksimumstraf på mindst fem års fængsel.
5. For så vidt angår den strafbare handling, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), kan medlemsstaterne fastsætte andre strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til den strafbare handling og har afskrækkende virkning, end den, der er omhandlet i stk. 4 i nærværende artikel, herunder bøder og frihedsstraf, hvis de falske penge blev modtaget uden kendskab til, at de var falske, men videregivet med dette kendskab.
Artikel 6
Juridiske personers ansvar
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at juridiske personer kan drages til ansvar for de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, som for at skaffe dem vinding begås af en person, der handler enten på egen hånd eller som medlem af et organ under den juridiske person, og som har en ledende stilling inden for den juridiske person, idet den pågældende har
a)
bemyndigelse til at repræsentere den juridiske person
b)
beføjelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne, eller
c)
beføjelse til at udøve kontrol inden for den juridiske person.
2. Medlemsstaterne sikrer, at en juridisk person kan drages til ansvar, når manglende tilsyn eller kontrol fra en af de i stk. 1 i denne artikel omhandlede personers side har gjort det muligt for en person, der er underlagt den juridiske persons beføjelser, at begå de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger for at skaffe den juridiske person vinding.
3. Juridiske personers ansvar i henhold til stk. 1 og 2 i denne artikel udelukker ikke strafferetlig forfølgning af fysiske personer, der begår, anstifter eller medvirker til de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger.
Artikel 7
Sanktioner over for juridiske personer
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at juridiske personer, der drages til ansvar i henhold til artikel 6, kan pålægges sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til den strafbare handling og virker afskrækkende, hvilket skal omfatte strafferetlige eller andre bøder og kan omfatte andre sanktioner såsom:
a)
udelukkelse fra offentlige ydelser eller tilskud
b)
midlertidigt eller varigt forbud mod at udøve erhvervsvirksomhed
c)
anbringelse under retsligt tilsyn
d)
tvangsopløsning efter retskendelse
e)
midlertidig eller varig lukning af forretningssteder, der er blevet brugt til at begå den strafbare handling.
Artikel 8
Straffemyndighed
1. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at fastslå sin straffemyndighed med hensyn til de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, når
a)
den strafbare handling helt eller delvis er begået på dens område, eller
b)
gerningsmanden er statsborger i medlemsstaten.
2. Hver medlemsstat, der har euroen som valuta, træffer de nødvendige foranstaltninger for at fastlægge sin straffemyndighed med hensyn til de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, der er begået uden for dens område, i det mindste, når de vedrører euroen, og når
a)
gerningsmanden befinder sig på medlemsstatens område og ikke er blevet udleveret, eller
b)
der på medlemsstatens område er blevet opsporet falske eurosedler eller -mønter, som vedrører den pågældende strafbare handling.
Med henblik på retsforfølgning af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 2 og 3, når de vedrører artikel 3, stk. 1, litra a), samt anstiftelse af, medvirken og tilskyndelse til samt forsøg på at begå sådanne strafbare handlinger træffer hver medlemsstat de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at dens straffemyndighed ikke er betinget af, at handlingerne er strafbare på det sted, hvor de blev begået.
Artikel 9
Efterforskningsmidler
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at personer, enheder og tjenester, som er ansvarlige for efterforskning eller retsforfølgning af de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, råder over effektive efterforskningsmidler såsom dem, der anvendes i forbindelse med organiseret kriminalitet eller anden alvorlig kriminalitet.
Artikel 10
Pligt til at videresende falske sedler og mønter med henblik på analyse og opsporing
Medlemsstaterne sikrer, at der under en straffesag uden ophold gives tilladelse til, at det nationale analysecenter og det nationale møntanalysecenter kan undersøge eurosedler og -mønter, som mistænkes for at være falske, med henblik på at analysere, identificere og opspore andre forfalskninger. De kompetente myndigheder videresender de nødvendige prøver hurtigst muligt og senest, når der er truffet en endelig afgørelse vedrørende straffesagen.
Artikel 11
Statistikker
Medlemsstaterne sender mindst hvert andet år Kommissionen data om antallet af de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger samt antallet af personer, der er blevet retsforfulgt og dømt for de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger.
Artikel 12
Kommissionens rapportering samt evaluering
Kommissionen forelægger senest den 23. maj 2019 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv. I rapporten skal det vurderes, i hvilket omfang medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv. Rapporten ledsages om nødvendigt af et lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 13
Erstatning af rammeafgørelse 2000/383/RIA
Rammeafgørelse 2000/383/RIA erstattes herved, i henseende til de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, idet dette dog ikke berører medlemsstaternes forpligtelser for så vidt angår frister for gennemførelse af rammeafgørelse 2000/383/RIA i national ret.
For de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, gælder henvisninger til rammeafgørelse 2000/383/RIA som henvisninger til nærværende direktiv.
Artikel 14
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 23. maj 2016. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 15
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 16
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/62/EU
ze dne 15. května 2014
o trestněprávní ochraně eura a jiných měn proti padělání, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 83 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Euro jako jednotná měna sdílená členskými státy eurozóny významně ovlivňuje hospodářství Unie a každodenní život jejích občanů. Od zavedení do oběhu v roce 2002 však způsobilo padělání eura finanční škodu ve výši nejméně 500 milionů EUR, neboť je to měna, na kterou se neustále zaměřuje trestná činnost organizovaných padělatelských skupin. Je v zájmu Unie jako celku bránit jakékoli činnosti, při níž může paděláním dojít k narušení pravosti eura, a takovou činnost postihovat.
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět úpravy
Tato směrnice stanoví minimální pravidla týkající se definice trestných činů a sankcí v oblasti padělání eura a jiných měn. Rovněž zavádí společná ustanovení s cílem posílit boj proti těmto trestným činům a zlepšit jejich vyšetřování a zajistit lepší spolupráci v boji proti padělání.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„penězi“ bankovky a mince, které mají postavení zákonného platidla, včetně eurobankovek a euromincí, které mají postavení zákonného platidla na základě nařízení (ES) č. 974/98;
b)
„právnickou osobou“ jakýkoli subjekt, který má podle použitelného práva právní subjektivitu, s výjimkou států nebo veřejných orgánů vykonávajících státní moc a veřejnoprávních mezinárodních organizací;
Článek 3
Trestné činy
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění trestnosti tohoto úmyslného jednání:
a)
jakékoli podvodné jednání spočívající v padělání nebo pozměňování peněz za použití jakýchkoli prostředků;
b)
podvodné uvedení padělaných peněz do oběhu;
c)
dovoz, vývoz, přeprava, přijetí nebo získání padělaných peněz za účelem jejich uvedení do oběhu s vědomím, že se jedná o padělek;
d)
podvodná výroba, přijetí, získání nebo držení
i)
nástrojů, předmětů, počítačových programů a údajů a jakýchkoli jiných prostředků, které jsou svou povahou určeny k padělání nebo pozměňování peněz, nebo
ii)
bezpečnostních prvků, jako jsou hologramy, vodoznaky nebo jiné součásti peněz, které slouží k ochraně proti padělání.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) bylo trestné rovněž ve vztahu k bankovkám nebo mincím vyráběným nebo vyrobeným za použití legálních zařízení nebo materiálů při porušení práv nebo podmínek, za nichž mohou příslušné orgány vydávat bankovky nebo mince.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v odstavcích 1 a 2 bylo trestné rovněž ve vztahu k bankovkám nebo mincím, které nejsou dosud vydány, ale jsou určeny k oběhu jako zákonné platidlo.
Článek 4
Návod, pomoc a účastenství a pokus
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby návod ke spáchání trestného činu uvedeného v článku 3 a pomoc i účastenství při něm byly postihovány jako trestný čin.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byl pokus o spáchání trestného činu uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) nebo c), v čl. 3 odst. 2 nebo v čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a c) postihován jako trestný čin.
Článek 5
Sankce pro fyzické osoby
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v článcích 3 a 4 podléhalo účinným, přiměřeným a odrazujícím trestním sankcím.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. d) a v čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. d) bylo možné uložit trest odnětí svobody.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. a) bylo možné uložit trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně osmi let.
4. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) bylo možné uložit trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pěti let.
5. Pokud jde o trestný čin uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b), mohou členské státy stanovit jiné účinné, přiměřené a odrazující trestní sankce než ty, které jsou uvedeny v odstavci 4 tohoto článku, včetně pokut a odnětí svobody, pokud byly padělané peníze přijaty bez vědomí toho, že se jedná o padělek, ale předány dále s vědomím, že se jedná o padělek.
Článek 6
Odpovědnost právnických osob
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnickou osobu bylo možno činit odpovědnou za trestné činy uvedené v článcích 3 a 4 spáchané v jejich prospěch osobou jednající samostatně nebo jako člen orgánu právnické osoby, která v rámci této právnické osoby působí ve vedoucím postavení na základě
a)
oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu;
b)
pravomoci přijímat jménem této právnické osoby rozhodnutí nebo
c)
pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
2. Členské státy zajistí, aby právnickou osobu bylo možno činit odpovědnou v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku umožnil spáchání trestného činu uvedeného v článcích 3 a 4 ve prospěch této právnické osoby osobou jí podřízenou.
3. Odpovědnost právnické osoby podle odstavců 1 a 2 tohoto článku nevylučuje trestní stíhání fyzických osob pro spáchání trestných činů uvedených v článcích 3 a 4, návod k nim nebo účast na nich.
Článek 7
Sankce pro právnické osoby
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnické osoby odpovědné podle článku 6 podléhaly účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a které mohou zahrnovat i jiné sankce, například
a)
zbavení nároku pobírat veřejné výhody nebo podpory;
b)
dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;
c)
uložení soudního dohledu;
d)
zrušení rozhodnutím soudu;
e)
dočasné nebo trvalé uzavření provozoven použitých ke spáchání trestného činu.
Článek 8
Soudní příslušnost
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná ke stanovení soudní příslušnosti svých soudů pro trestné činy uvedené v článcích 3 a 4, je-li
a)
trestný čin zcela nebo zčásti spáchán na jeho území nebo
b)
pachatel jeho státní příslušník.
2. Každý členský stát, jehož měnou je euro, přijme opatření nezbytná ke stanovení soudní příslušnosti svých soudů pro trestné činy uvedené v článcích 3 a 4, které byly spáchány mimo jeho území, alespoň pokud se tyto trestné činy týkají eura a pokud
a)
se pachatel nachází na území tohoto členského státu a není vydán nebo
b)
padělané eurobankovky a euromince, které mají vztah k trestnému činu, byly odhaleny na území tohoto členského státu.
Pro účely stíhání trestných činů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a), čl. 3 odst. 2 a 3, pokud se týkají čl. 3 odst. 1 písm. a), jakož i návodu, pomoci, účastenství a pokusu o spáchání těchto trestných činů, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, aby jejich soudní příslušnost nebyla podmíněna tím, že daný skutek musí být trestným činem v místě, kde byl spáchán.
Článek 9
Vyšetřovací nástroje
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, útvary nebo orgány odpovědné za vyšetřování nebo stíhání trestných činů uvedených v článcích 3 a 4 měly k dispozici účinné vyšetřovací nástroje, jakých se využívá při vyšetřování případů organizované a jiné závažné trestné činnosti.
Článek 10
Povinnost předat padělané eurobankovky a euromince pro účely analýzy a rozpoznávání padělků
Členské státy zajistí, aby bylo v průběhu trestního řízení neprodleně povoleno přezkoumání podezřelých padělaných eurobankovek a euromincí pro účely analýzy, identifikace a rozpoznávání dalších padělků národním analytickým střediskem a národním mincovním analytickým střediskem. Příslušné orgány předají nezbytné vzorky neprodleně, a nejpozději v okamžiku, jakmile je dosaženo konečného rozhodnutí o trestním řízení.
Článek 11
Statistika
Členské státy poskytují Komisi alespoň každé dva roky údaje o počtu trestných činů stanovených v článcích 3 a 4 a o počtu osob, které byly ve spojitosti s trestnými činy uvedenými v článcích 3 a 4 stíhány a odsouzeny.
Článek 12
Zprávy Komise a přezkum
Do 23. května 2019 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice. Zpráva zhodnotí rozsah, v jakém členské státy přijaly opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí. Ke zprávě se v případě potřeby připojí vhodný legislativní návrh.
Článek 13
Nahrazení rámcového rozhodnutí 2000/383/SVV
Rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV se nahrazuje ve vztahu k členským státům, které jsou vázány touto směrnicí, aniž jsou dotčeny povinnosti těchto členských států týkající se lhůt pro provedení rámcového rozhodnutí 2000/383/SVV ve vnitrostátním právu.
Odkazy na rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV se ve vztahu k členským státům, které jsou vázány touto směrnicí, považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 23. května 2016. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 16
Určení
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 15. května 2014.