RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1360/2013
af 2. december 2013
om fastsættelse af produktionsafgifter i sukkersektoren for produktionsårene 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 og 2005/06, den koefficient, som kræves for beregning af tillægsafgiften for produktionsårene 2001/02 til 2004/05, og det beløb, som sukkerproducenterne skal betale sukkerroesælgere som følge af forskellen mellem den maksimale afgift og den afgift, der skal opkræves for produktionsårene 2002/03, 2003/04 og 2005/06
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 (1), særlig artikel 15, stk. 8, første led, artikel 16, stk. 5, og artikel 18, stk. 5, gav Kommissionen beføjelse til at vedtage detaljerede regler om afgiftsbeløbet for basisproduktionen og B-afgiftsbeløbet, der skal opkræves af kvoteindehavere, der virker inden for rammerne af den fælles markedsordning for sukker, koefficienten for beregningen af en tillægsafgift, og den hele eller delvise tilbagebetaling af afgifterne fra sukkerroesælgere.
(2)
Kommissionen fastsatte produktionsafgifterne for produktionsårene 2001/02 (2), 2002/03 (3), 2003/04 (4), 2004/05 (5) og 2005/06 (6).
(3)
Artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001 fastsatte, at når et afgiftsbeløb for basisproduktionen er mindre end det i artikel 15, stk. 3, omhandlede maksimumsbeløb, eller når B-afgiftsbeløbet som omhandlet i nævnte artikel er mindre end det i artikel 15, stk. 4, omhandlede maksimumsbeløb i nævnte forordning, eventuelt justeret i henhold til artikel 15, stk. 5, skulle sukkerproducenterne betale 60 % af forskellen mellem det pågældende maksimale afgiftsbeløb og den afgift, der skal opkræves, tilbage til sælgerne af sukkerroer.
(4)
I overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 314/2002 (7) er det beløb, som sukkerproducenter skal betale sælgere af sukkerroer som følge af forskellen mellem det maksimale afgiftsbeløb for basisafgiften og B-afgiften, og den afgift, der blev opkrævet, fastsat for produktionsårene 2002/03 (8), 2003/04 (9) og 2005/06 (10).
(5)
I forbindelse med reformen af den fælles markedsordning for sukker har Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 (11) ophævet og erstattet forordning (EF) nr. 1260/2001 fra og med produktionsåret 2006/07. Forordning (EF) nr. 318/2006, som efterfølgende blev ophævet og indarbejdet i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 (12), erstattede den variable ordning med selvfinansiering gennem sukkersektorens produktionsafgifter og ordningen med produktionskvoter med en ny produktionsafgift, hvis formål er at bidrage til finansieringen af udgifter i sukkersektoren under den fælles markedsordning for sukker.
(6)
Den 8. maj 2008 erklærede Domstolen i de forenede sager C-5/06 og C-23/06 - C-36/06 Kommissionens forordning (EF) nr. 1762/2003 (13) og (EF) nr. 1775/2004 (14) for ugyldig. Domstolen fastslog i sin dom, at alle mængder sukker i produkter, der eksporteres, uanset om der rent faktisk blev betalt eksportrestitutioner, skulle tages i betragtning ved beregningen af det anslåede gennemsnitlige tab pr. ton af varen.
(7)
Domstolen erklærede også i de forenede sager C-175/07 - C-184/07 og i sagerne C-466/06 og C-200/06 Kommissionens forordning (EF) nr. 1686/2005 (15) for ugyldig.
(8)
For at efterkomme Domstolens afgørelser vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 1193/2009 (16).
(9)
Den 29. september 2011 afsagde Domstolen dom i sag T-4/06, hvori den anførte, at der ikke var noget retsgrundlag for en differentieret koefficient for tillægsafgiften i sukkersektoren, og annullerede artikel 2 i forordning (EF) nr. 1686/2005 som ændret ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 1193/2009.
(10)
Den 27. september 2012 erklærede Domstolen i de forenede sager C-113/10, C-147/10 og C-234/10 forordning (EF) nr. 1193/2009 for ugyldig, idet den anførte, at ved beregningen af det anslåede gennemsnitlige tab pr. ton af varen skulle artikel 15, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1260/2001 fortolkes således, at det samlede restitutionsbeløb omfatter det samlede eksportrestitutionsbeløb, der rent faktisk blev betalt.
(11)
Afgifter i sukkersektoren bør følgelig fastsættes på det relevante niveau. For eksport defineret i overensstemmelse med artikel 6, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 314/2002, bør det »gennemsnitlige tab« som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1260/2001 beregnes ved at dividere de faktisk udbetalte restitutioner, som er udbetalt af de eksporterede mængder, uanset om restitutionen er blevet betalt eller ej. Det »overskud, der kan udføres« som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1260/2001 bør også beregnes på grundlag af al eksport, uanset om der er udbetalt restitution eller ej.
(12)
I betragtning af at den metode, som blev anvendt til at beregne afgifterne for produktionsåret 2001/02, var den samme som den, Domstolen havde erklæret for ugyldig, bør produktionsafgifterne samt koefficienten for tillægsafgiften for produktionsåret 2001/02 ligeledes justeres i overensstemmelse hermed.
(13)
Det følger af Domstolens dom, at de justerede afgifter bør anvendes fra samme datoer som de afgifter, der blev erklæret for ugyldige.
(14)
Som følge af fastsættelsen af sukkerafgifter i henhold til metoden, der er omhandlet i betragtning 11, bør også de beløb, sukkerproducenter skal betale til sælgere af sukkerroer som følge af forskellen mellem den maksimale afgift og den afgift, der blev opkrævet, for produktionsårene 2002/03, 2003/04 og 2005/06, fastsættes på ny og bør gælde med tilbagevirkende kraft.
(15)
For produktionsåret 2001/02 beløber de samlede udækkede tab, som er beregnet efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, sig til 14 123 937 EUR. Den i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001 omhandlede koefficient bør derfor fastsættes i overensstemmelse hermed og bør gælde med tilbagevirkende kraft for det pågældende produktionsår.
(16)
For produktionsåret 2002/03 resulterer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, i 2 % for basisproduktionsafgiften og 16,371 % for B-afgiften, som bør gælde med tilbagevirkende kraft for det pågældende produktionsår. Det genberegnede samlede tab dækkes fuldt ud af indtægterne fra basisproduktionsafgiften og B-afgiften. Der er derfor ingen grund til at fastsætte den yderligere koefficient, som er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001, for det pågældende produktionsår.
(17)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1440/2002 (17) fastsattes det maksimale B-afgiftsbeløb for produktionsåret 2002/03 til 37,5 % af interventionsprisen for hvidt sukker. B-afgiften, som er gældende for nævnte produktionsår, og som er justeret efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, er dog 16,371 % af interventionsprisen for hvidt sukker. Denne forskel betyder, at det beløb, der skal betales af sukkerproducenter til sælgere af sukkerroer, fastsættes pr. ton sukkerroer af standardkvalitet for det pågældende produktionsår, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001.
(18)
For produktionsåret 2003/04 resulterer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, i 2 % for basisproduktionsafgiften og 17,259 % for B-afgiften. Det genberegnede samlede tab dækkes fuldt ud af indtægterne fra basisproduktionsafgiften og B-afgiften. Der er derfor ingen grund til at fastsætte den yderligere koefficient, som er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001, for det pågældende produktionsår.
(19)
Forordning (EF) nr. 1440/2002 fastsatte det maksimale B-afgiftsbeløb for produktionsåret 2003/04 til 37,5 % af interventionsprisen for hvidt sukker. B-afgift, som er gældende for nævnte produktionsår, og som er justeret efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, er dog 17,259 % af interventionsprisen for hvidt sukker. Denne forskel betyder, at det beløb, der skal betales af sukkerproducenter til sælgere af sukkerroer, fastsættes pr. ton sukkerroer af standardkvalitet for det pågældende produktionsår, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001.
(20)
For produktionsåret 2004/05 indebærer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, ikke en ændring af basisproduktionsafgiften og B-afgiften. For dette produktionsår beløber det samlede udækkede tab, som er opgjort efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, sig til 57 648 788 EUR. Den i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001 omhandlede koefficient bør derfor fastsættes. Det følger af Domstolens dom, jf. betragtning 9, at denne koefficient bør være ens for Unionens medlemsstater pr. 30. april 2004 og de medlemsstater, der var med i EU den 1. maj 2004.
(21)
For produktionsåret 2005/06 resulterer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, i 1,2335 % for basisproduktionsafgiften og 17,259 % for B-afgiften. Det genberegnede samlede tab dækkes fuldt ud af indtægterne fra basisproduktionsafgiften, og der er ingen grund til at fastsætte den yderligere koefficient, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) Nr. 1260/2001, for det pågældende produktionsår.
(22)
Kommissionens forordning (EF) nr. 1296/2005 (18) fastsatte det maksimale B-afgiftsbeløb for produktionsåret 2005/06 til 37,5 % af interventionsprisen for hvidt sukker. Eftersom den basisproduktionsafgift, som er gældende for nævnte produktionsår, og som er justeret i overensstemmelse med metoden, der er omhandlet i betragtning 11, er 1,2335 % af interventionsprisen for hvidt sukker, er der ikke behov for at fastsætte en B-afgift. På grund af disse forskelle er det nødvendigt at fastsætte de beløb pr. ton sukkerroer af standardkvalitet, som sukkerproducenter skal betale til sælgere af sukkerroer, for det pågældende produktionsår i henhold til artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001.
(23)
Af hensyn til retssikkerheden og for at sikre ensartet behandling af de berørte operatører i de forskellige medlemsstater er det nødvendigt at fastsætte en fælles dato, hvor de ved nærværende forordning fastsatte afgifter bør fastlægges, jf. artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 (19). Denne frist bør dog ikke finde anvendelse, hvis medlemsstaterne i henhold til national ret skal tilbagebetale de berørte operatører efter denne dato -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Produktionsafgifterne i sukkersektoren for produktionsårene 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 og 2005/06 er de i punkt 1 i bilaget fastsatte.
2. De koefficienter, der er nødvendige for beregning af tillægsafgiften for produktionsårene 2001/02 og 2004/05 er de i punkt 2 i bilaget fastsatte.
3. De beløb, som sukkerfabrikanterne skal betale til sælgere af sukkerroer for så vidt angår A- eller B-afgifter for produktionsårene 2002/03, 2003/04 og 2005/06, er de i punkt 3 i bilaget fastsatte.
Artikel 2
Datoen for fastlæggelse, jf. artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000, af de ved nærværende forordning fastsatte afgifter er senest den 30. september 2014, undtagen hvis medlemsstater forhindres i at overholde denne frist på grund af anvendelsen af national lovgivning i forbindelse med tilbagebetaling til økonomiske operatører af betalte med ikke skyldige beløb.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1, stk. 1, anvendes fra:
-
den 16. oktober 2002 for produktionsåret 2001/02
-
den 8. oktober 2003 for produktionsåret 2002/03
-
den 15. oktober 2004 for produktionsåret 2003/04
-
den 18. oktober 2005 for produktionsåret 2004/05, og fra
-
den 23. februar 2007 for produktionsåret 2005/06.
Artikel 1, stk. 2, anvendes fra:
-
den 16. oktober 2002 for produktionsåret 2001/02, og fra
-
den 18. oktober 2005 for produktionsåret 2004/05.
Artikel 1, stk. 3, anvendes fra:
-
den 8. oktober 2003 for produktionsåret 2002/03
-
den 15. oktober 2004 for produktionsåret 2003/04, og fra
-
den 23. februar 2007 for produktionsåret 2005/06.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 2013.
NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1360/2013
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se stanoví dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06, koeficient nezbytný k výpočtu doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 a částky, jež mají hradit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 (1), a zejména podle čl. 15 odst. 8 první odrážky, čl. 16 odst. 5 a čl. 18 odst. 5 uvedeného nařízení, má Komise pravomoc přijmout prováděcí pravidla týkající se základní výrobní dávky, která má být vybírána od držitelů kvóty působících v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru, koeficientu pro výpočet doplňkové dávky a úhrady nebo částečného proplacení dávky prodejcům cukrové řepy.
(2)
Komise stanovila dávky z výroby pro hospodářské roky 2001/02 (2), 2002/03 (3), 2003/04 (4), 2004/05 (5) a 2005/06 (6).
(3)
Článek 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud je dávka ze základní výroby nižší než maximální částka podle čl. 15 odst. 3, nebo pokud je dávka B uvedená v tomto článku nižší než maximální částka podle čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení, v případě potřeby upravená podle čl. 15 odst. 5, mají výrobci cukru uhradit prodejcům cukrové řepy 60 % rozdílu mezi maximální částkou příslušné dávky a dávkou, jež má být účtována.
(4)
Podle čl. 9 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 (7), byla stanovena pro hospodářské roky 2002/03 (8), 2003/04 (9) a 2005/06 (10) částka, kterou byli výrobci cukru povinni platit prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální základní dávkou z výroby a dávkou B a dávkou, jež má být účtována.
(5)
V rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru bylo nařízením Rady (ES) č. 318/2006 (11) nařízení (ES) č. 1260/2001 zrušeno a nahrazeno s účinností od hospodářského roku 2006/07. Nařízení (ES) č. 318/2006, jež bylo následně zrušeno a začleněno do nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (12), nahradilo variabilní mechanismus dávek z výroby cukru, jenž spočíval v samofinancovaném režimu produkčních kvót, novou výrobní dávkou, jež přispívala k financování výdajů v odvětví cukru v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru.
(6)
Dne 8. května 2008 Soudní dvůr ve spojených věcech C-5/06 a C-23/06 až C-36/06 prohlásil za neplatná nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 (13) a (ES) č. 1775/2004 (14). Soudní dvůr ve svém rozsudku uvedl, že pro účely výpočtu odhadované průměrné ztráty na tunu výrobku se musí zohlednit veškerá množství cukru ve vyvážených výrobcích, ať již za ně byla vyplacena vývozní náhrada či nikoli.
(7)
Soudní dvůr rovněž ve spojených věcech C-175/05 až C-184/07 a ve věcech C-466/06 a C-200/06 prohlásil za neplatné nařízení Komise (ES) č. 1686/2005 (15).
(8)
Aby vyhověla rozhodnutí Soudního dvora, přijala Komise nařízení (ES) č. 1193/2009 (16).
(9)
Tribunál vydal dne 29. září 2011 rozsudek ve věci T-4/06, v němž uvedl, že pro odstupňovaný koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru nebyl nalezen vhodný právní základ, a zrušil článek 2 nařízení (ES) č. 1686/2005 ve znění článku 3 nařízení (ES) č. 1193/2009.
(10)
Soudní dvůr dne 27. září 2012 ve spojených věcech C-113/10, C-147/10 a C-234/10 prohlásil nařízení (ES) č. 1193/2009 za neplatné, přičemž uvedl, že pro účely výpočtu odhadované průměrné ztráty na tunu výrobku je třeba čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 vykládat v tom smyslu, že celková částka náhrad zahrnuje veškeré částky skutečně vplacených vývozních náhrad.
(11)
Proto by měly být stanoveny dávky v odvětví cukru ve vhodné výši. Pro vývozy vymezené v souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 by „průměrná ztráta“ ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 měla být vypočtena vydělením skutečně vyplacených náhrad vyvezeným množstvím, ať již byla náhrada vyplacena, či nikoli. „Exportovatelný přebytek“ ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1260/2001 by rovněž měl být vypočten při zahrnutí všech vývozů, ať již za ně byly vyplaceny náhrady, či nikoli.
(12)
Vzhledem k tomu, že k výpočtu dávek pro hospodářský rok 2001/02 byla použita stejná metoda jako ta, o jejíž neplatnosti rozhodl Soudní dvůr, měly by být výrobní dávky a koeficient doplňkové dávky pro hospodářský rok 2001/02 rovněž příslušně opraveny.
(13)
Z rozsudku Soudního dvora vyplývá, že opravené dávky by se měly použít od stejných dat jako dávky, jež byly prohlášeny za neplatné.
(14)
V návaznosti na stanovení dávek z cukru podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění by měly být rovněž nově a se zpětnou působností stanoveny částky, jež jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06.
(15)
V případě hospodářského roku 2001/02 dosahuje nepokrytá celková ztráta, jež byla vypočítána podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění, částky 14 123 937 EUR. Pro uvedený hospodářský rok je tedy třeba odpovídajícím způsobem stanovit a se zpětnou působností používat koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(16)
V případě hospodářského roku 2002/03 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 2 % a dávka B ve výši 16,371 %, jež by se měly použít pro uvedený hospodářský rok se zpětnou působností. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky a z dávky B. Vzhledem k tomu není pro uvedený hospodářský rok nutné stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(17)
V případě hospodářského roku 2002/03 byla nařízením Komise (ES) č. 1440/2002 (17), stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Dávka B použitelná pro uvedený hospodářský rok však byla opravena podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění na 16,371 % intervenční ceny bílého cukru. Vzhledem k tomuto rozdílu má být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(18)
V případě hospodářského roku 2003/04 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 2 % a dávka B ve výši 17,259 %. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky a z dávky B. Vzhledem k tomu není pro tento hospodářský rok nutné stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(19)
V případě hospodářského roku 2003/04 byla nařízením (ES) č. 1440/2002 stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Dávka B použitelná pro uvedený hospodářský rok, jež byla opravena podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění, činí 17,259 % intervenční ceny bílého cukru. Vzhledem k tomuto rozdílu má být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(20)
V případě hospodářského roku 2004/05 nedochází při použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění ke změně základní výrobní dávky ani dávky B. Pro uvedený hospodářský rok dosahuje nepokrytá celková ztráta vypočítaná podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění výše 57 648 788 EUR. Je tedy třeba stanovit koeficient podle čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001. Z rozsudku Soudního dvora, na který je odkazováno v 9. bodě odůvodnění, vyplývá, že by měl být stanoven jednotný koeficient pro členské státy Unie ve složení ke dni 30. dubna 2004 a pro členské státy Unie ve složení ke dni 1. května 2004.
(21)
V případě hospodářského roku 2005/06 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 1,2335 %, přičemž dávky B není zapotřebí. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky, a tudíž není pro tento hospodářský rok zapotřebí stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(22)
V případě hospodářského roku 2005/06 byla nařízením Komise (ES) č. 1296/2005 (18), stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Zatímco základní výrobní dávka použitelná pro uvedený hospodářský rok opravená podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění činí 1,2335 % intervenční ceny pro bílý cukr, dávku B není nutné stanovit. Vzhledem k těmto rozdílům by měla být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(23)
V zájmu právní jistoty a zajištění rovného zacházení s dotčenými provozovateli v jednotlivých členských státech je třeba stanovit společné datum, od něhož by se dávky určené tímto nařízením měly stanovit ve smyslu čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (19). Lhůta vymezená tímto datem by se nicméně neměla použít v případech, kdy jsou členské státy podle svých vnitrostátních právních předpisů povinny dotčeným provozovatelům částku uhradit po uvedeném dni,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Výrobní dávky v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 se stanovují podle bodu 1 přílohy.
2. Koeficienty nezbytné pro výpočet doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 se stanovují podle bodu 2 přílohy.
3. Částky, které jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu dávek A či B pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06, se stanovují podle bodu 3 přílohy.
Článek 2
Dnem stanovení dávek podle tohoto nařízení uvedené v čl. 2 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 je nejpozději 30. září 2014 s výjimkou případů, kdy členské státy tuto lhůtu nemohou dodržet vzhledem k použití vnitrostátních právních předpisů upravujících vracení částek nepatřičně uhrazených hospodářskými subjekty.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 se použije ode dne:
-
16. října 2002 pro hospodářský rok 2001/02,
-
8. října 2003 pro hospodářský rok 2002/03,
-
15. října 2004 pro hospodářský rok 2003/04,
-
18. října 2005 pro hospodářský rok 2004/05 a
-
23. února 2007 pro hospodářský rok 2005/06.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije ode dne:
-
16. října 2002 pro hospodářský rok 2001/02 a
-
18. října 2005 pro hospodářský rok 2004/05.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 se použije ode dne:
-
8. října 2003 pro hospodářský rok 2002/03,
-
15. října 2004 pro hospodářský rok 2003/04 a
-
23. února 2007 pro hospodářský rok 2005/06.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.