KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 16. april 2014
om overførsel af tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister
(meddelt under nummer C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets beslutning 2002/358/EF af 25. april 2002 om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer og om den fælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed (1), særlig artikel 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens beslutning 2006/944/EF (2) fastsætter emissionsniveauerne for henholdsvis Unionen og dens medlemsstater for den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(2)
Kommissionens afgørelse 2010/778/EU (3) ændrer beslutning 2006/944/EF ved fastlæggelse af de endelige respektive emissionsniveauer, der tildeles Unionen og hver enkelt medlemsstat, og fastsætter, at den endelige aritmetiske forskel på 19 357 532 ton kuldioxidækvivalent mellem Unionens emissionsniveauer og summen af medlemsstaternes emissionsniveauer udstedes af Unionen som tildelte enheder. Afgørelsen fastsætter desuden, at der overføres fem millioner af disse tildelte enheder fra Unionens register til partskontoen i Danmarks Kyotoregister.
(3)
I forbindelse med vedtagelsen af afgørelse 2010/778/EU blev det anerkendt, at overførslen af de fem millioner tildelte enheder til Danmark ikke berører ejerskabet til Unionens tilbageværende aritmetiske overskud.
(4)
I Durban vedtoges i december 2011 på den 17. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (»UNFCCC«) beslutning 2/CMP.7 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen (»Durbanbeslutningen«). Denne beslutning fastsætter opgørelsesregler for arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug (»LULUCF«) for endnu en forpligtelsesperiode i henhold til Kyotoprotokollen til UNFCCC (»Kyotoprotokollen«).
(5)
Durbanbeslutningen afviger betydeligt fra de tidligere opgørelsesregler, der blev aftalt under Kyotoprotokollen for den første forpligtelsesperiode. Beslutning16/CMP.1 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen, blev vedtaget på den 11. partskonference under UNFCCC-mødet i Montreal i december 2005, og den fastsætter grænser som omhandlet i bilaget til den beslutning, hvad angår parternes forpligtelser i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Hertil kommer, at beslutning 16/CMP.1 fastsætter, at parterne kan overskride disse grænser ved at kompensere nettoemissioner (debits) hidrørende fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning i henhold til artikel 3, stk. 3, i Kyotoprotokollen, ved hjælp af nettooptag (credits) hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i henhold til artikel 3, stk. 4, i Kyotoprotokollen. Denne opgørelsesregel omtales almindeligvis som kompensationsreglen. Durbanbeslutningen indeholder ikke en sådan kompensationsregel for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(6)
Ved Durbanbeslutningens opgørelsesregler fastsættes der en grænse for anvendelsen af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter for at tage hensyn til en modvirkningsforpligtelse i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Ifølge denne beslutning kan en part ikke bruge flere credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter, end hvad der svarer til 3,5 % af den pågældende parts emissioner, eksklusive LULUCF, i referenceåret eller perioden til opfyldelse af modvirkningsforpligtelsen.
(7)
De ændringer af LULUCF-opgørelsesreglerne, som er fastsat ved Durbanbeslutningen, har betydelige konsekvenser for den måde, hvorpå parterne opgør LULUCF-aktiviteterne i den anden forpligtelsesperiode. På grund af de geografiske forskelle for arealernes vedkommende og de meget forskelligartede nationale forhold på dette område er der også store forskelle på konsekvenserne i de enkelte medlemsstater. Durbanbeslutningen omfatter ingen kompensationsregel, og det har konsekvenser for parternes opfyldelse af deres forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Dette gælder navnlig lande med store skovområder, da betingelserne i LULUCF-sektoren varierer fra det ene land til det andet.
(8)
Rådet anerkendte i sine konklusioner af 9. marts 2012 konsekvenserne af ændringer af kompensationsopgørelsesreglen for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen og erkendte »de særlige forhold, som gør sig gældende i lande med store skovområder, især hvad angår de begrænsede muligheder for at dække emissioner fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning med stigende brug af skovforvaltningsdræn«. Samtidigt opfordrede Rådet Kommissionen til »at undersøge mulighederne for at finde en tilfredsstillende løsning og samtidigt sikre miljøintegriteten«.
(9)
Den specifikke situation i lande med store skovområder anerkendtes også af Rådet i 2012 i forbindelse med den proces, der førte frem til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 529/2013/EU af 21. maj 2013 om regnskabsregler vedrørende drivhusgasemissioner og -optag i forbindelse med aktiviteter, der vedrører arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug, og oplysninger om handlingsplaner, der vedrører disse aktiviteter (4), som det fremgår af henvisningen til miljøforholdene i lande med store skovområder i præamblen til denne afgørelse.
(10)
Finland har flere gange udtrykt bekymring med hensyn til landets debits hidrørende fra afskovning i LULUCF-sektoren som følge af ændringen af kompensationsreglen i Durbanbeslutningen. Det lader til, at Finland berøres af anvendelsen af Durbanbeslutningen på en specifik og enestående måde. Ifølge de nuværende vurderinger er Finland det eneste land, for hvilket den årlige grænse på 3,5 % ville betyde, at det ikke kan dække sine debits hidrørende fra skovplantning, genplantning og skovrydning med credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter ved opgørelsen af sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(11)
For at tage hensyn til Finlands særlige og enestående situation bør Unionen til Finland overføre en samlet mængde, som ikke overstiger ti millioner tildelte enheder, fra det aritmetiske overskud, der er fastsat ved beslutning 2006/944/EF som ændret ved afgørelse 2010/778/EU. Denne samlede mængde skal ene og alene anvendes som en engangskompensation til Finland for konsekvenserne af ændringen af kompensationsreglen i det omfang, dette er nødvendigt for at landet kan opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(12)
Denne overførsel bør foretages hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation (5).
(13)
Finlands anvendelse af disse tildelte enheder må ikke overstige omfanget af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i Finland, som ikke er godkendt i henhold til punkt 13 i bilaget til Durbanbeslutningen. Kommissionen har taget behørigt hensyn til Finlands forpligtelse til at annullere enhver tildelt enhed, der måtte restere af denne overførsel, ved udgangen af den anden forpligtelsesperiode.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Der stilles maksimalt ti millioner (10 000 000) af de tildelte enheder, som er omhandlet i artikel 2 i beslutning 2006/944/EF, til rådighed for at gøre det muligt for Finland at opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
Den centrale administrator for Unionens register overfører hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen en samlet mængde, som ikke må overstige ti millioner (10 000 000) af disse tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister.
2. Den overførsel, der er omhandlet i stk. 1, foretages under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 2014.
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. dubna 2014
o převodu jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska
(oznámeno pod číslem C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (1), a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutím Komise 2006/944/ES (2) se stanoví příslušné úrovně emisí pro Unii a její členské státy pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu.
(2)
Rozhodnutí Komise 2010/778/EU (3) mění rozhodnutí 2006/944/ES tím, že stanoví příslušné konečné úrovně emisí přidělené Unii a každému členskému státu a že uvádí, že konečný aritmetický rozdíl 19 357 532 tun ekvivalentu oxidu uhličitého mezi úrovněmi emisí Unie a součtem úrovní emisí členských států vydá Unie jako jednotky přiděleného množství. Dále uvedené rozhodnutí stanoví, že z registru Unie bude převedeno 5 milionů těchto jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Dánska.
(3)
V souvislosti s přijetím rozhodnutí 2010/778/EU bylo uznáno, že převodem pěti milionů jednotek přiděleného množství Dánsku není dotčeno vlastnictvím zbývajícího aritmetického přebytku Unie.
(4)
V prosinci 2011 bylo na 17. konferenci stran Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu („UNFCCC“), která se konala v Durbanu, přijato rozhodnutí 2/CMP.7 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu („durbanské rozhodnutí“). Uvedené rozhodnutí stanoví pravidla započítávání pro odvětví využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví („LULUCF“) pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu („Kjótský protokol“) k UNFCCC.
(5)
Durbanské rozhodnutí se podstatně odchyluje od předchozích pravidel započítávání dohodnutých v rámci Kjótského protokolu pro první závazné období. Rozhodnutí 16/CMP.1 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu přijaté na 11. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Montrealu v prosinci roku 2005, stanoví limity uvedené v příloze uvedeného rozhodnutí pro účely závazků smluvních stran v rámci prvního závazného období Kjótského protokolu. Rozhodnutí 16/CMP.1 dále stanoví, že strany mohou tyto limity překročit, a to kompenzací čistých emisí („debety“) z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování podle čl. 3 odst. 3 Kjótského protokolu čistým pohlcením („kredity“) z činností obhospodařování lesů podle čl. 3 odst. 4 Kjótského protokolu. Toto pravidlo započítávání se běžně označuje jako pravidlo kompenzace. Durbanské rozhodnutí takové pravidlo kompenzace pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu nestanoví.
(6)
Pravidla započítávání uvedená v durbanském rozhodnutí stanoví limit pro využívání kreditů, které pocházejí z činností obhospodařování lesů, aby byl zohledněn závazek ke zmírnění změny klimatu ve druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu. Podle uvedeného rozhodnutí smluvní strana nemůže ve svém referenčním roce nebo referenčním období pro splnění svého závazku ke zmírnění změny klimatu využít větší množství kreditů z činností obhospodařování lesů, než které odpovídá 3,5 % emisí této smluvní strany, s výjimkou odvětví LULUCF.
(7)
Změny pravidel započítávání pro LULUCF stanovené v durbanském rozhodnutí mají podstatný dopad na způsob, jakým smluvní strany vykazují činnosti LULUCF pro druhé závazné období. Z důvodu zeměpisných rozdílů v odvětví využívání půdy a velké rozmanitosti vnitrostátních okolnosti v tomto ohledu se dopad mezi členskými státy značně liší. Vyloučení pravidla náhrady z pravidel započítávání stanovených v durbanském rozhodnutí má dopad na plnění závazků smluvních stran v rámci druhého závazného období Kjótského protokolu. Platí to zejména pro země s rozsáhlým lesním porostem, vzhledem ke skutečnosti, že podmínky v odvětví LULUCF se v jednotlivých zemích liší.
(8)
Ve svých závěrech ze dne 9. března 2012 Rada uznává dopad změn pravidel vykazování kompenzace pro druhé závazné období Kjótského protokolu, a to tím, že uznává „zvláštní situaci zemí s rozsáhlým lesním porostem, zejména pokud jde o omezené možnosti pokrytí emisí ze zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování narůstajícími propady z obhospodařování lesů“. Rada zároveň vyzvala Komisi, „aby se pokusila najít možnosti vedoucí k uspokojivému řešení při zajištění ekologické vyváženosti“.
(9)
Zvláštní situace zemí s rozsáhlým lesním porostem byla uznána také Radou v roce 2012 v rámci postupu vedoucího k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností (4), což odráží odkaz na podmínky životního prostředí v zemích s rozsáhlým lesním porostem v odůvodnění daného rozhodnutí.
(10)
Finsko opakovaně vyjádřilo obavy týkající se jeho debetů z odlesňování pro odvětví LULUCF v důsledku změny pravidla kompenzace v durbanském rozhodnutí. Zdá se, že Finsko je ovlivněno použitím durbanského rozhodnutí zvláštním a jedinečným způsobem. Ze současných posouzení vyplývá, že Finsko je jediným členským státem, pro nějž by roční limit 3,5 % znamenal, že při započtení svého závazku ve druhém závazném období Kjótského protokolu nemůže pokrýt své debety vyplývající z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování kredity pocházejícími z činností obhospodařování lesů.
(11)
S cílem zohlednit zvláštní a jedinečnou situaci Finska by Unie měla Finsku převést celkové množství, které by nemělo překročit deset milionů jednotek přiděleného množství z aritmetického přebytku stanoveného rozhodnutím 2006/944/ES ve znění rozhodnutí 2010/778/EU. Toto celkové množství by mělo sloužit pouze jako jednorázová kompenzace poskytnutá Finsku z důvodu dopadu změny pravidla kompenzace, a to v rozsahu, který je nezbytný k tomu, aby Finsko mohlo plnit své závazky druhého závazného období v rámci Kjótského protokolu.
(12)
Tento převod by měl být uskutečněn co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu, za předpokladu, že v registru Unie jsou k dispozici jednotky přiděleného množství, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (5).
(13)
Využívání těchto jednotek přiděleného množství Finskem nesmí překročit kredity pocházející z činností obhospodařování lesů ve Finsku, které se nesmí používat v souladu s bodem 13 přílohy durbanského rozhodnutí. Komise náležitě zvážila závazek Finska zrušit jakékoliv jednotky přiděleného množství zbývajícího z tohoto převodu na konci druhého závazného období.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aby Finsku bylo umožněno splnit své závazky v druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu, bude mu poskytnuto maximálně deset milionů (10 000 000) jednotek přiděleného množství uvedených v článku 2 rozhodnutí 2006/944/ES.
Ústřední správce registru Unie převede co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu celkové množství, které nepřekročí deset milionů EUR (10 000 000) těchto jednotek přiděleného množství, na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska.
2. Převod uvedený v odstavci 1 bude proveden v závislosti na dostupnosti jednotek přiděleného množství v registru Unie, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. dubna 2014.