KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 342/2014
af 21. januar 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF og til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for anvendelse af beregningsmetoderne for kapitalkrav i finansielle konglomerater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 49, stk. 6,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF (2), særlig artikel 21a, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I finansielle konglomerater, der i betydeligt omfang driver bank- eller investeringsvirksomhed og forsikringsvirksomhed, bør dobbeltanvendelse af elementer, som opfylder betingelserne for beregning af egenkapital i det finansielle konglomerat, dvs. dobbelt gearing, samt eventuel uhensigtsmæssig frembringelse af egenkapital inden for en gruppe, fjernes for at give et præcist billede af den egenkapital, som konglomeraterne har til disposition til at dække tab og til at sikre supplerende kapital i det finansielle konglomerat.
(2)
Det er vigtigt at sikre, at egenkapital, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, kun medtages i konglomeratet, hvis der ikke er noget til hinder for at overføre aktiver eller tilbagebetale forpligtelser mellem forskellige enheder i konglomeratet, herunder tværsektorielt.
(3)
Et finansielt konglomerat bør kun medtage egenkapital, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, ved beregning af dets egenkapital, hvis den pågældende kapital kan overføres mellem enheder i det finansielle konglomerat.
(4)
Der bør indføres passende regler, hvori der tages hensyn til, at sektorspecifikke egenkapitalkrav er udarbejdet med henblik på at dække risici i den pågældende sektor og ikke er beregnet til at dække risici uden for den pågældende sektor.
(5)
For at sikre konsekvent anvendelse af beregningen af supplerende kapitalkrav bør de sektorspecifikke krav, som omfatter solvenskrav med henblik herpå, opregnes. De pågældende krav bør ikke have indvirkning på sektorreglerne om de foranstaltninger, der skal træffes, hvis sektorspecifikke solvenskrav ikke overholdes. De nødvendige foranstaltninger bør, navnlig når der opstår et underskud i et finansielt konglomerat, fordi det kombinerede bufferkrav i afsnit VII, kapitel 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (3) ikke overholdes, baseres på foranstaltningerne i nævnte kapitel.
(6)
Der bør ved beregning af det supplerende kapitalkrav i et finansielt konglomerat både beregnes et teoretisk solvenskrav og et teoretisk kapitalgrundlagskrav for uregulerede enheder i det finansielle konglomerat.
(7)
Del II i bilag I til direktiv 2002/87/EF indeholder tre tekniske metoder til beregning af kapitalkrav i det finansielle konglomerat: »regnskabskonsolideringsmetoden« (metode 1), »metoden med fradrag og sammenlægning« (metode 2) og »kombinationsmetoden« (metode 3), som tillader en kombination af metode 1 og 2. De tekniske beregningsmetoder 1 og 2 bør præciseres med henblik på at sikre konsekvent anvendelse heraf. Endvidere bør de omstændigheder, hvorunder metode 3 kan anvendes, præciseres, og det bør sikres, at de kompetente myndigheder tillader anvendelse af den pågældende metode under lignende omstændigheder, anvender fælles kriterier og kræver, at metoden anvendes konsekvent i alle finansielle konglomerater. De kompetente myndigheder bør kun tillade anvendelse af metode 3, såfremt et finansielt konglomerat kan dokumentere, at det ikke ville være rimeligt muligt kun at anvende metode 1 eller metode 2. Metode 3 bør anvendes konsekvent over tid for at sikre ækvivalente betingelser. Da de tekniske beregningsmetoder anvendes i overensstemmelse med de tekniske principper i del I i bilag I til direktiv 2002/87/EF, er det også nødvendigt at præcisere de pågældende principper.
(8)
Metode 1 til beregning af koncernsolvensen, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF (4), og metode 1 til beregning af supplerende kapitalkrav, jf. direktiv 2002/87/EF, bør anses for at være ækvivalente, idet begge metoder er i overensstemmelse med hovedformålene for supplerende tilsyn. Begge metoder sikrer fjernelse af frembringelse af egenkapital inden for en gruppe og beregning af egenkapital i overensstemmelse med definitionerne og begrænsningerne i de relevante sektorregler.
(9)
Beføjelserne til at vedtage reguleringsmæssige tekniske standarder i artikel 49, stk. 6, i forordning (EU) nr. 575/2013 hænger tæt sammen med beføjelserne i artikel 21a, stk. 3, i direktiv 2002/87/EF, idet begge vedrører konsekvent anvendelse af de beregningsmetoder, der er opstillet i bilaget til nævnte direktiv. Af hensyn til sammenhængen mellem de beregningsmetoder, som præciseres med henblik på de pågældende retsakter, og for at de personer, som er omfattet af disse beregningsmetoder, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i medfør af nævnte beføjelser vedtagne reguleringsmæssige tekniske standarder i én enkelt forordning.
(10)
Denne forordning er baseret på de nye sektorspecifikke solvensordninger, som er oprettet i Unionen med det formål at sikre, at beregningsmetoderne anvendes så konsekvent som muligt. Denne forordning bør derfor ikke finde anvendelse før datoen for anvendelse af forordning (EU) nr. 575/2013. De bestemmelser, der er afhængige af anvendelsen af direktiv 2009/138/EF, bør finde anvendelse fra datoen for nævnte direktivs anvendelse. Eksisterende nationale gennemførelsesbestemmelser om beregning af supplerende kapitalkrav bør derfor fortsat anvendes på de områder, der ikke er harmoniseret ved denne forordning, i perioden indtil forordningen finder fuldstændig anvendelse, og tilgrundliggende beregninger, som er baseret på regler for forsikringssektoren, bør baseres på de regler for forsikringssektoren, som finder anvendelse på tidspunktet for den pågældende beregning.
(11)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) har forelagt Kommissionen i fællesskab.
(12)
EBA, EIOPA og ESMA har gennemført åbne offentlige høringer om det udkast til tekniske reguleringsmæssige standarder, som denne forordning er baseret på, analyseret de eventuelle tilknyttede omkostninger og fordele, jf. artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (5), artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (6) og artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (7), og anmodet interessentgruppen for banker, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1093/2010, interessentgruppen for forsikringer, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1094/2010, og interessentgruppen for værdipapirer og markeder, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1095/2010, om rådgivning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
I denne forordning præciseres de tekniske principper og tekniske beregningsmetoder, som er anført i bilag I til direktiv 2002/87/EF, med henblik på alternativerne til fradrag som omhandlet i artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 og med henblik på beregning af egenkapital og supplerende kapitalkrav som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »forsikringsledet finansielt konglomerat«: et finansielt konglomerat, hvis væsentligste finansielle sektor er forsikringssektoren, jf. artikel 3, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF
2) »bankledet finansielt konglomerat«: et finansielt konglomerat, hvis væsentligste finansielle sektor enten er banksektoren eller investeringsservicesektoren, jf. artikel 3, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF.
KAPITEL II
TEKNISKE PRINCIPPER
Artikel 3
Fjernelse af dobbelt gearing og frembringelse af egenkapital inden for en gruppe
Egenkapital, som er frembragt direkte eller indirekte ved transaktioner inden for en gruppe, medtages ikke ved beregning af supplerende kapitalkrav i et finansielt konglomerat.
Artikel 4
Mulighed for at overføre og gøre egenkapital disponibel
1. Anerkendt egenkapital i en reguleret enhed, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, jf. artikel 9, medtages ikke i beregningen af egenkapitalen i et finansielt konglomerat eller af summen af egenkapitalen i de enkelte regulerede og uregulerede enheder i den finansielle sektor i det finansielle konglomerat, medmindre nuværende eller forventede praktiske eller retlige forhold ikke er til hinder for overførsel af egenkapital mellem enheder i det finansielle konglomerat.
2. Den enhed, der er nævnt i artikel 6, stk. 2, femte afsnit, i direktiv 2002/87/EF skal, når den forelægger koordinatoren resultaterne af beregningen og de for beregningen relevante data, der er nævnt i det pågældende afsnit, bekræfte og dokumentere over for koordinatoren, at stk. 1 er overholdt.
Artikel 5
Sektorspecifik egenkapital
1. Egenkapital som nævnt i stk. 2, der er disponibel i en reguleret enhed, kan anvendes til dækning af risici i den sektor, som anerkender denne egenkapital, men ikke til dækning af risici i andre finansielle sektorer.
2. Egenkapital som nævnt i stk. 1 er ikke:
a)
egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter og supplerende kapitalposter som defineret i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
kernekapitalelementer i institutter omfattet af kravene i direktiv 2009/138/EF, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital eller tier 2-kapital, jf. artikel 94, stk. 1 og 2, i nævnte direktiv.
Artikel 6
Underskud af egenkapital i det finansielle konglomerat
1. Såfremt der er underskud af egenkapital i det finansielle konglomerat, må kun egenkapitalelementer, der opfylder betingelserne i henhold til sektorreglerne for både banksektoren og forsikringssektoren, anvendes til at dække det pågældende underskud.
2. Egenkapital som nævnt i stk. 1 er følgende:
a)
egentlig kernekapital som defineret i artikel 50 i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital, jf. artikel 94, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, og medtagelse af de pågældende elementer ikke er begrænset ved delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 99 i nævnte direktiv
c)
hybrid kernekapital som defineret i artikel 61 i forordning (EU) nr. 575/2013
d)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital, jf. artikel 94, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, og medtagelse af de pågældende elementer er begrænset ved delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 99 i nævnte direktiv
e)
supplerende kapital som defineret i artikel 71 i forordning (EU) nr. 575/2013
f)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 2-kapital, jf. artikel 94, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF.
3. Egenkapitalelementer, som anvendes til at dække underskuddet, skal være i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1.
Artikel 7
Konsekvens
De regulerede enheder eller det blandede finansielle holdingselskab i et finansielt konglomerat skal anvende beregningsmetoden konsekvent over tid.
Artikel 8
Konsolidering
For så vidt angår forsikringsledede finansielle konglomerater, anses metode 1 til beregning af koncernsolvensen for forsikrings- og genforsikringsselskaber, jf. artikel 230, 231 og 232 i direktiv 2009/138/EF, og metode 1 til beregning af de supplerende kapitalkrav for de regulerede enheder i et finansielt konglomerat, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, for at være ækvivalente, forudsat at anvendelsesområdet for koncerntilsyn i afsnit III i direktiv 2009/138/EF ikke er væsentligt forskelligt fra anvendelsesområdet for supplerende tilsyn i kapitel II i direktiv 2002/87/EF.
Artikel 9
Solvenskrav
1. Såfremt reglerne for forsikringssektoren finder anvendelse, anses solvenskapitalkravet, jf. artikel 100 og 218 i direktiv 2009/138/EF, herunder eventuelle kapitaltillæg anvendt i overensstemmelse med artikel 37 i nævnte direktiv, i henhold til artikel 216, stk. 4, artikel 231, stk. 7, artikel 232, artikel 233, stk. 6, artikel 238, stk. 2 og 3, i nævnte direktiv for at udgøre solvenskravene med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav.
2. Såfremt reglerne for bank- eller investeringsservicesektoren finder anvendelse, anses kapitalgrundlagskrav, jf. tredje del, afsnit I, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, og krav i henhold til nævnte forordning eller til direktiv 2013/36/EU om at have et kapitalgrundlag, der er større end de pågældende krav, herunder et krav som følge af processen til vurdering af den interne kapital i artikel 73 i nævnte direktiv, eventuelle krav stillet af en kompetent myndighed i henhold til artikel 104, stk. 1, litra a), i nævnte direktiv, de kombinerede bufferkrav som defineret i artikel 128, stk. 6, i nævnte direktiv og foranstaltninger truffet i henhold til artikel 458 eller 459 i forordning (EU) nr. 575/2013, for at udgøre solvenskravene med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav.
Artikel 10
Det finansielle konglomerats egenkapital og solvenskrav
1. Det finansielle konglomerats egenkapital og solvenskrav beregnes i overensstemmelse med definitionerne og begrænsningerne i de relevante sektorregler, jf. dog artikel 14, stk. 7, 8 og 9.
2. Porteføljeadministrationsselskabers egenkapital beregnes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra l), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (8). Porteføljeadministrationsselskabers solvenskrav svarer til kravene i artikel 7, stk. 1, litra a), i nævnte direktiv.
3. Forvaltere af alternative investeringsfondes egenkapital beregnes i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra ad), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (9). Forvaltere af alternative investeringsfondes solvenskrav svarer til kravene i artikel 9 i nævnte direktiv.
Artikel 11
Behandling af tværsektorielle besiddelser
1. Såfremt en enhed i et bankledet finansielt konglomerat har en besiddelse i en enhed i den finansielle sektor, som hører til forsikringssektoren, og som fratrækkes i henhold til artikel 14, stk. 3, og artikel 15, stk. 3, stilles der ikke supplerende kapitalkrav til den pågældende besiddelse i det finansielle konglomerat.
2. Såfremt anvendelsen af stk. 1 fører til en direkte ændring af størrelsen af det forventede tab efter metoden med interne ratings, jf. tredje del, afsnit II, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 575/2013, lægges der et beløb svarende til den pågældende ændring til det finansielle konglomerats egenkapital.
Artikel 12
Teoretisk kapitalgrundlagskrav og teoretiske solvenskrav for uregulerede enheder i den finansielle sektor
1. Såfremt et blandet finansielt holdingselskab har kapitalinteresser i en ureguleret enhed i den finansielle sektor, beregnes det teoretiske kapitalgrundlagskrav og de teoretiske solvenskrav for den pågældende enhed i overensstemmelse med sektorreglerne for det finansielle konglomerats væsentligste sektor.
2. For en ureguleret enhed i den finansielle sektor, som ikke er nævnt i stk. 1, beregnes det teoretiske kapitalgrundlagskrav og de teoretiske solvenskrav i overensstemmelse med sektorreglerne for den finansielle sektor, der er nærmest den uregulerede enhed i den finansielle sektor. Hvilken finansiel sektor der er nærmest, bestemmes på grundlag af den relevante enheds aktiviteter og det omfang, hvori enheden gennemfører disse aktiviteter. Hvis det ikke er muligt at identificere den nærmeste finansielle sektor entydigt, anvendes sektorreglerne i det finansielle konglomerats væsentligste sektor.
Artikel 13
Sektorspecifikke overgangs- og undtagelsesbestemmelser
De sektorregler, der anvendes til beregning af supplerende kapitalkrav, skal omfatte eventuelle overgangs- eller undtagelsesbestemmelser, som finder anvendelse i sektoren.
KAPITEL III
TEKNISKE BEREGNINGSMETODER
Artikel 14
Præcisering af teknisk beregning efter metode 1 i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Et finansielt konglomerats egenkapital beregnes på grundlag af de konsoliderede regnskaber i overensstemmelse med de for det supplerende tilsyn i direktiv 2002/87/EF relevante regnskabsregler under hensyntagen til stk. 5, hvis det er relevant.
2. For så vidt angår bankledede finansielle konglomerater behandles ukonsoliderede kapitalandele ved beregning af det finansielle konglomerats egenkapital som følger:
a)
ukonsoliderede væsentlige kapitalandele, som besiddes af en enhed i den finansielle sektor, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 575/2013, som hører til forsikringssektoren, trækkes fuldt ud fra konglomeratets egenkapital
b)
ukonsoliderede kapitalandele, som ikke er nævnt i litra a), som besiddes af en enhed i den finansielle sektor, som hører til forsikringssektoren, trækkes fuldt ud fra konglomeratets egenkapital, jf. artikel 46 i forordning (EU) nr. 575/2013.
3. Eventuel egenkapital udstedt af en enhed i et finansielt konglomerat, som besiddes af en anden enhed i det pågældende finansielle konglomerat, trækkes fra konglomeratets egenkapital, hvis beløbet ikke allerede er fjernet i regnskabskonsolideringsprocessen, jf. dog stk. 2.
4. En virksomhed, som er en fælles kontrolleret enhed med henblik på de relevante regnskabsregler, behandles i overensstemmelse med sektorregler om pro rata-konsolidering eller medregning af forholdsmæssige andele.
5. Såfremt en enhed, som er omfattet af direktiv 2009/138/EF, udgør en del af et finansielt konglomerat, baseres beregningen af de supplerende kapitalkrav i det finansielle konglomerat på værdiansættelsen af aktiver og passiver beregnet i overensstemmelse med afsnit I, kapitel VI, afdeling 1 og 2, i direktiv 2009/138/EF.
6. Såfremt aktiv- eller passivværdier er omfattet af filtre og fradrag, jf. anden del, afsnit I, i forordning (EU) nr. 575/2013, er de aktiv- eller passivværdier, der anvendes med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav, de værdier, der tillægges de relevante enheder i henhold til nævnte forordning, dog ikke aktiver og passiver, som tillægges andre enheder i det finansielle konglomerat.
7. Såfremt sektorregler indeholder krav om beregning af en tærskel eller grænse, beregnes tærsklen eller grænsen i konglomeratet på grundlag af det finansielle konglomerats konsoliderede data og efter de fradrag, der kræves i stk. 2 og 3.
8. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser betragtes regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som indgår i et instituts konsoliderede situation, jf. første del, afsnit II, kapitel 2, afdeling 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, sammen.
9. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser betragtes regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som indgår i koncerntilsyn, jf. afsnit III i direktiv 2009/138/EF, sammen.
10. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser i den regulerede enhed, beregner regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som hverken er omfattet af stk. 8 eller 9, hver for sig deres respektive tærskler og grænser i overensstemmelse med sektorreglerne for den regulerede enhed.
11. Ved sammenlægning af de relevante sektorspecifikke solvenskrav foretages der udelukkende justering i henhold til artikel 11 eller som følge af justering af sektorspecifikke tærskler og grænser, jf. stk. 7.
Artikel 15
Præcisering af teknisk beregning efter metode 2 i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Såfremt egenkapitalen i en reguleret enhed i henhold til de relevante sektorregler er omfattet af et filter, behandles det af et filter omfattede beløb på en af følgende måder:
a)
det af et filter omfattede beløb, som er det nettobeløb, der skal tages højde for ved beregning af kapitalinteressers egenkapital, lægges til kapitalinteressers bogførte værdi, jf. artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2002/87/EF, hvis det af et filter omfattede beløb forhøjer den lovpligtige kapital
b)
det af et filter omfattede beløb, der er nævnt i litra a), trækkes fra kapitalinteressers bogførte værdi, jf. artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2002/87/EF, hvis det af et filter omfattede beløb reducerer den lovpligtige kapital.
2. For så vidt angår bankledede finansielle konglomerater, trækkes væsentlige kapitalandele i en enhed i den finansielle sektor, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 575/2013, som hører til forsikringssektoren, og som ikke er en kapitalinteresse, fuldt ud fra egenkapitalposter i den enhed, som besidder instrumentet, i overensstemmelse med de sektorregler, som finder anvendelse på den pågældende enhed.
3. Investeringer inden for en gruppe i kapitalinstrumenter, som i overensstemmelse med sektorregler opfylder betingelserne for beregning af egenkapital, skal under hensyn til relevante sektorspecifikke grænser fratrækkes eller udelades ved beregning af egenkapital.
4. Supplerende kapitalkrav beregnes i overensstemmelse med formlen i bilaget.
Artikel 16
Præcisering af de omstændigheder, hvorunder metode 3 kan anvendes i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Kompetente myndigheder kan kun tillade anvendelse af metode 3, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, under en af følgende omstændigheder:
a)
det er ikke rimeligt muligt at anvende enten metode 1, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, i forbindelse med alle enheder eller metode 2, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, i forbindelse med alle enheder i et finansielt konglomerat, navnlig fordi metode 1 ikke kan anvendes i forbindelse med en eller flere enheder, idet de ikke er omfattet af konsolidering, eller fordi en reguleret enhed er etableret i et tredjeland og det ikke er muligt at indhente tilstrækkelige oplysninger til at anvende en af metoderne i forbindelse med den pågældende enhed
b)
de enheder, som kunne anvende en af metoderne, er samlet set ubetydelige i forhold til formålene med det supplerende tilsyn af regulerede enheder i et finansielt konglomerat.
2. Alle regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som ikke er nævnt i stk. 1, skal enten anvende metode 1 eller metode 2.
3. Såfremt en kompetent myndighed tillader anvendelse af metode 3 i forbindelse med et finansielt konglomerat, skal metoden anvendes konsekvent over tid.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5, artikel 6, stk. 2, artikel 8, artikel 9, stk. 1, og artikel 14, stk. 5 og 9, finder anvendelse fra den dato for anvendelse, der er nævnt i artikel 309, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. januar 2014.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 342/2014
ze dne 21. ledna 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro používání metod výpočtu požadavků na kapitálovou přiměřenost u finančních konglomerátů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 49 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (2), a zejména na čl. 21a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
U finančních konglomerátů, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, je třeba vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu na úrovni finančního konglomerátu a rovněž nevhodnou tvorbu kapitálu uvnitř skupiny, aby byla přesně vyjádřena dostupnost kapitálu konglomerátů pro absorbování ztrát a aby byla na úrovni finančního konglomerátu zajištěna doplňková kapitálová přiměřenost.
(2)
Je důležité zajistit, aby kapitál převyšující sektorové požadavky solventnosti byl na úrovni konglomerátu zahrnut pouze tehdy, neexistují-li překážky pro převod aktiv nebo splacení závazků mezi různými subjekty konglomerátu, včetně mezi sektory.
(3)
Finanční konglomerát by měl do výpočtu svého kapitálu zahrnout kapitál, který převyšuje sektorové požadavky solventnosti, pouze tehdy, pokud lze tento kapitál převádět mezi subjekty finančního konglomerátu.
(4)
Příslušná pravidla by měla přihlížet k tomu, že zvláštní sektorové kapitálové požadavky mají pokrýt rizika spojená s daným sektorem, a nikoli rizika mimo tento sektor.
(5)
Aby bylo zajištěno jednotné používání výpočtu doplňkové kapitálové přiměřenosti, měly by být uvedeny sektorové požadavky, které za tímto účelem zahrnují požadavky solventnosti. Těmito požadavky by neměly být dotčeny sektorové předpisy týkající se opatření, která mají být přijata po porušení sektorových požadavků solventnosti. Vznikne-li na úrovni finančního konglomerátu deficit kvůli porušení požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3), měla by být potřebná opatření založena na opatřeních uvedených ve zmíněné kapitole.
(6)
Při výpočtu požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost finančního konglomerátu by se u neregulovaných finančních subjektů ve finančním konglomerátu měl vypočítat fiktivní požadavek solventnosti i pomyslný kapitál.
(7)
V části II přílohy I směrnice 2002/87/ES jsou stanoveny tři technické metody výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu: „metoda účetní konsolidace“ (metoda 1), „metoda odpočtu a agregace“ (metoda 2) a „metoda kombinace“ (metoda 3), která umožňuje kombinaci metod 1 a 2. Je třeba upřesnit technické metody výpočtu 1 a 2, aby bylo zajištěno jejich jednotné používání. Mimoto je nutné upřesnit podmínky pro použití metody 3 a mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány umožňovaly použití této metody za podobných podmínek, aby uplatňovaly společná kritéria a aby požadovaly jednotné používání této metody ve všech finančních konglomerátech. Příslušné orgány by měly umožnit použití metody 3 pouze tehdy, může-li finanční konglomerát prokázat, že by nebylo přiměřeně možné použít pouze metodu 1 nebo 2. Metoda 3 by se měla používat dlouhodobě a konzistentně, aby byly zajištěny rovné podmínky. Jelikož technické metody výpočtu jsou používány v souladu s technickými zásadami uvedenými v části I přílohy I směrnice 2002/87/ES, je třeba upřesnit rovněž tyto zásady.
(8)
Metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4) a metoda 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost ve směrnici 2002/87/ES by se měly považovat za rovnocenné, jelikož obě metody jsou v souladu s hlavními cíli doplňkového dozoru. Obě metody zajišťují vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny a výpočet kapitálu v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
(9)
Pravomoc přijímat regulační technické normy udělená v čl. 49 odst. 6 nařízení (EU) č. 575/2013 úzce souvisí s pravomocí v čl. 21a odst. 3 směrnice 2002/87/ES, jelikož se obě ustanovení zabývají jednotným používáním metod výpočtu stanovených v příloze uvedené směrnice. K zajištění soudržnosti metod výpočtu stanovených za účelem těchto legislativních aktů a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné stanovit regulační technické normy přijaté na základě těchto zmocnění v jednom nařízení.
(10)
Toto nařízení by mělo být založeno na nových sektorových režimech solventnosti, které byly v Unii zavedeny s cílem zajistit co nejkonzistentnější používání metod výpočtu. Toto nařízení by se proto nemělo použít přede dnem použitelnosti nařízení (EU) č. 575/2013. Pravidla, která jsou závislá na použití směrnice 2009/138/ES, by se měla začít používat ode dne použitelnosti uvedené směrnice. V oblastech, které nebyly aktem harmonizovány v době před jeho uplatňováním v plném rozsahu, se proto bude nadále používat stávající výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zavedený na vnitrostátní úrovni, a příslušné výpočty, které vycházejí ze sektorových předpisů, by měly být založeny na sektorových předpisech, které platí v době výpočtu.
(11)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložily společně Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)).
(12)
EBA, EIOPA a ESMA uskutečnily otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzovaly potenciální související náklady a přínosy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (5), článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (6) a článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (7) a požádaly o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010, skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1094/2010 a skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení upřesňuje technické zásady a technické metody výpočtu uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES pro účely alternativ odpočtu podle čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a pro účely výpočtu kapitálu a požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančním konglomerátem vedeným pojišťovacím sektorem“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES pojišťovací sektor;
2)
„finančním konglomerátem vedeným sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb.
KAPITOLA II
TECHNICKÉ ZÁSADY
Článek 3
Vyloučení vícenásobného použití a tvorby kapitálu uvnitř skupiny
Kapitál, který vyplývá přímo či nepřímo z transakcí uvnitř skupiny, nesmí být zahrnut do výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu.
Článek 4
Převoditelnost a dostupnost kapitálu
1. Kapitál vykázaný na úrovni regulovaného subjektu, který převyšuje kapitál potřebný ke splnění sektorových požadavků solventnosti podle článku 9, se nesmí zahrnout do výpočtu kapitálu finančního konglomerátu nebo součtu kapitálu jednotlivých regulovaných a neregulovaných subjektů finančního sektoru ve finančním konglomerátu, ledaže neexistuje žádná skutečná nebo předpokládaná praktická nebo právní překážka převodu kapitálu mezi subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 pátém pododstavci směrnice 2002/87/ES musí při předkládání výsledků výpočtu a příslušných údajů pro vypočet podle uvedeného pododstavce koordinátorovi potvrdit a předložit důkazy, že je dodržen odstavec 1.
Článek 5
Kapitál sektoru
1. Kapitál uvedený v odstavci 2, který je dostupný na úrovni regulovaného subjektu, lze použít ke krytí rizik souvisejících se sektorem, který tento kapitál vykazuje, a nepovažuje se za způsobilý pro krytí rizik jiných finančních sektorů.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je kapitál jiný než:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ve smyslu nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
Článek 6
Deficit kapitálu na úrovni finančního konglomerátu
1. V případě deficitu kapitálu na úrovni finančního konglomerátu lze k odstranění tohoto deficitu použít pouze položky kapitálu, které jsou podle sektorových předpisů způsobilé jak pro sektor bankovnictví, tak i pro pojišťovací sektor.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je:
a)
kmenový kapitál tier 1 vymezený v článku 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
c)
vedlejší kapitál tier 1 vymezený v článku 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
e)
kapitál tier 2 vymezený v článku 71 nařízení (EU) č. 575/2013 a
f)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
3. Položky kapitálu, které se použijí k odstranění deficitu, musí být v souladu s čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Konzistentnost
Regulované subjekty nebo smíšená finanční holdingová společnost ve finančním konglomerátu používají metodu výpočtu dlouhodobě a konzistentně.
Článek 8
Konsolidace
Ve vztahu k finančním konglomerátům vedeným pojišťovacím sektorem se metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti pojišťoven a zajišťoven podle článků 230, 231 a 232 směrnice 2009/138/ES považuje za rovnocennou metodě 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost regulovaných subjektů ve finančním konglomerátu, která je stanovena v příloze I směrnice 2002/87/ES, pokud se oblast působnosti dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES významně neliší od oblasti působnosti doplňkového dozoru podle kapitoly II směrnice 2002/87/ES.
Článek 9
Požadavek solventnosti
1. Mají-li se použít předpisy vztahující se na pojišťovací sektor, považuje se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavek solventnosti solventnostní kapitálový požadavek zmíněný v článcích 100 a 218 směrnice 2009/138/ES (včetně veškerého navýšení kapitálového požadavku podle článku 37 uvedené směrnice) vyplývající z čl. 216 odst. 4, čl. 231 odst. 7, článku 232, čl. 233 odst. 6, čl. 238 odst. 2 a 3 uvedené směrnice.
2. Mají-li se použít předpisy vztahující se na sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb, považují se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavky solventnosti kapitálové požadavky stanovené v části třetí hlavě I kapitole 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a požadavky podle uvedeného nařízení nebo podle směrnice 2013/36/EU týkající se držení kapitálu převyšujícího tyto požadavky, včetně požadavku vyplývajícího z interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti v článku 73 uvedené směrnice, veškerých požadavků uložených příslušným orgánem podle čl. 104 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv stanoveného v čl. 128 bodě 6 uvedené směrnice a opatření přijatých podle článků 458 nebo 459 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 10
Kapitál finančního konglomerátu a požadavky solventnosti
1. S výhradou čl. 14 odst. 7, 8 a 9 se kapitál a požadavky solventnosti finančního konglomerátu vypočítají v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
2. Kapitál společností spravujících aktiva se vypočítá podle čl. 2 odst. 1 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (8). Požadavky solventnosti společností spravujících aktiva představují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice.
3. Kapitál správců alternativních investičních fondů se vypočítá podle čl. 4 odst. 1 písm. ad) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (9). Požadavky solventnosti správců alternativních investičních fondů představují požadavky stanovené v článku 9 uvedené směrnice.
Článek 11
Zacházení s mezisektorovými kapitálovými investicemi
1. Pokud má subjekt ve finančním konglomerátu vedeném sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb kapitálovou investici v subjektu finančního sektoru náležejícím do pojišťovacího sektoru, která se podle čl. 14 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 3 odečítá, nevzniká s ohledem na tuto kapitálovou investici na úrovni finančního konglomerátu žádný požadavek na doplňkovou kapitálovou přiměřenost.
2. Má-li použití odstavce 1 za následek přímou změnu výše očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu ve smyslu části třetí hlavy II kapitoly 3 nařízení (EU) č. 575/2013, připočítá se částka odpovídající této změně ke kapitálu finančního konglomerátu.
Článek 12
Požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti u neregulovaných subjektů finančního sektoru
1. Má-li smíšená finanční holdingová společnost kapitálovou investici v neregulovaném subjektu finančního sektoru, vypočítají se pro dotyčný subjekt požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti podle sektorových předpisů nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
2. U neregulovaného subjektu finančního sektoru jiného než subjektu uvedeného v odstavci 1 se požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti vypočítají v souladu se sektorovými pravidly finančního sektoru, který je neregulovanému subjektu finančního sektoru nejblíže. Určení nejbližšího finančního sektoru vychází ze škály činností příslušného subjektu a rozsahu, v jakém tyto činnosti vykonává. Pokud nelze nejbližší finanční sektor jednoznačně určit, použijí se sektorové předpisy nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
Článek 13
Sektorová přechodná opatření a opatření k zachování právních účinků
Sektorové předpisy použité při výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zahrnují případná přechodná ustanovení nebo ustanovení o zachování právních účinků, která platí na úrovni daného sektoru.
KAPITOLA III
TECHNICKÉ METODY VÝPOČTU
Článek 14
Upřesnění technického výpočtu podle metody 1 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Kapitál finančního konglomerátu se vypočítá na základě konsolidované účetní závěrky podle příslušného účetního rámce vztahujícího se na oblast působnosti doplňkového dozoru podle směrnice 2002/87/ES, přičemž se případně přihlíží k odstavci 5.
2. Co se týká finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb, při výpočtu kapitálu finančního konglomerátu se u nekonsolidovaných investic použije toto zacházení:
a)
nekonsolidované významné investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013, který náleží do pojišťovacího sektoru, se v plné výši odečítají od kapitálu konglomerátu;
b)
nekonsolidované investice jiné než investice uvedené v písmenu a) v subjektu finančního sektoru, který náleží do pojišťovacího sektoru, se odečítají v plné výši od kapitálu konglomerátu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. S výhradou odstavce 2 se kapitálové nástroje, které byly vydány subjektem ve finančním konglomerátu a které drží jiný subjekt v tomto finančním konglomerátu, odečítají od kapitálu konglomerátu, nejsou-li již vyloučeny v rámci účetní konsolidace.
4. S podnikem, který je pro účely příslušného účetního rámce spoluovládanou účetní jednotkou, se zachází podle sektorových předpisů o poměrné konsolidaci nebo zohlednění poměrných podílů.
5. Je-li součástí finančního konglomerátu subjekt spadající do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES, vychází výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu z ocenění aktiv a závazků v souladu s hlavou I kapitolou VI oddíly 1 a 2 směrnice 2009/138/ES.
6. Vztahují-li se na hodnotu aktiv nebo závazků obezřetnostní filtry a odpočty podle části druhé hlavy I nařízení (EU) č. 575/2013, představuje hodnotu aktiv nebo závazků použitou pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost hodnota, kterou lze přiřadit příslušným subjektům podle uvedeného nařízení, s výjimkou aktiv a závazků, které lze přiřadit ostatním subjektům finančního konglomerátu.
7. Pokud se podle sektorových předpisů vyžaduje výpočet prahové hodnoty nebo limitu, vypočítá se prahová hodnota nebo limit na úrovni konglomerátu na základě konsolidovaných údajů finančního konglomerátu a po provedení odpočtů podle odstavců 2 a 3.
8. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do konsolidované finanční situace dané instituce podle části první hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, posuzují společně.
9. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES, posuzují společně.
10. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů na úrovni regulovaného subjektu vypočítají regulované subjekty ve finančním konglomerátu, na něž se nevztahuje odstavec 8 ani odstavec 9, své příslušné prahové hodnoty a limity individuálně podle sektorových předpisů regulovaného subjektu.
11. Při sčítání příslušných sektorových požadavků solventnosti se neprovádí žádná úprava kromě úpravy požadované v článku 11 nebo v důsledku úprav sektorových prahových hodnot a limitů podle odstavce 7.
Článek 15
Upřesnění technického výpočtu podle metody 2 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Pokud se podle příslušných sektorových předpisů vztahuje na kapitál regulovaného subjektu obezřetnostní filtr, použije se jedno z těchto zacházení:
a)
částka po uplatnění filtru, která představuje čistou částku, jež se vezme v úvahu při výpočtu kapitálu účastí, se připočte k účetní hodnotě účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru zvyšuje regulatorní kapitál;
b)
částka po uplatnění filtru uvedená v písmenu a) se odečte od účetní hodnoty účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru snižuje regulatorní kapitál.
2. U finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb se významná investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013 náležejícím do pojišťovacího sektoru, která není účastí, odečte v plné výši od položek kapitálu subjektu, který nástroj drží, v souladu se sektorovými předpisy vztahujícími se na tento subjekt.
3. Investice uvnitř skupiny do kapitálových nástrojů, které jsou v souladu se sektorovými předpisy použitelné jako kapitál s přihlédnutím k příslušným sektorovým limitům, se odečítají nebo jsou z výpočtu kapitálu vyloučeny.
4. Výpočet doplňkových kapitálových požadavků se provádí podle vzorce uvedeného v příloze.
Článek 16
Upřesnění podmínek pro použití metody 3 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Příslušné orgány mohou použití metody 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES povolit pouze v některé z níže uvedených situací:
a)
není-li přiměřeně možné použít metodu 1 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty nebo metodu 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty ve finančním konglomerátu, zejména z toho důvodu, že u jednoho či více subjektů nelze použít metodu 1, jelikož tyto subjekty nejsou zahrnuty do konsolidace, nebo kvůli skutečnosti, že regulovaný subjekt je usazen ve třetí zemi a není možné získat dostatečné informace pro použití jedné z těchto metod na tento subjekt;
b)
subjekty, které by použily pouze jednu z těchto metod, mají společně zanedbatelný význam, pokud jde o cíle dohledu nad regulovanými subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Všechny regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které nejsou uvedeny v odstavci 1, použijí buď metodu 1, nebo metodu 2.
3. Použití metody 3, které příslušný orgán povolil ve vztahu k finančnímu konglomerátu, je dlouhodobé a konzistentní.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení článku 5, čl. 6 odst. 2, článku 8, čl. 9 odst. 1, čl. 14 odst. 5 a 9 se použijí ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2014.