KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/461
af 19. marts 2015
om gennemførelsesmæssige tekniske standarder for så vidt angår processen til at træffe en fælles afgørelse om ansøgningen om at anvende en koncernintern model i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (1), særlig artikel 231, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Effektiv udveksling af passende oplysninger mellem de berørte nationale tilsynsmyndigheder er af afgørende betydning for at kunne tilvejebringe en effektiv proces til at træffe en fælles afgørelse om koncerninterne modeller.
(2)
For at sikre konsekvent anvendelse af processen til at træffe en fælles afgørelse er det vigtigt, at hvert trin er klart defineret. En klar proces fremmer også udvekslingen af oplysninger, udvikler den gensidige forståelse og forbindelserne mellem de berørte tilsynsmyndigheder og fremmer et effektivt tilsyn.
(3)
Rettidig og realistisk planlægning af den fælles beslutningsproces er af afgørende betydning. Alle de berørte tilsynsmyndigheder bør give den koncerntilsynsførende relevante oplysninger rettidigt.
(4)
Det bør ved at oprette og dokumentere klare processer for indholdet og gennemførelsen af den fælles afgørelse sikres, at afgørelsen er fuldt begrundet.
(5)
Processen til at træffe en fælles afgørelse om ansøgningen om at anvende en koncernintern model bør være den samme som for den fælles afgørelse om større ændringer og ændringer af den politik, der skal følges ved ændring af modellen for koncerninterne modeller.
(6)
Denne forordning er baseret på det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) har forelagt Kommissionen.
(7)
EIOPA har afholdt åbne offentlige høringer om det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra den interessentgruppe, der er nedsat i henhold til artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (2).
(8)
For at øge retssikkerheden om tilsynsordningen i den i artikel 308a i direktiv 2009/138/EF omhandlede indfasningsperiode, som påbegyndes den 1. april 2015, er det vigtigt at sikre, at denne forordning træder i kraft hurtigst muligt, det vil sige på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Denne forordning omhandler de procedurer, som tilsynsmyndighederne skal følge for at træffe en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF, om ansøgningen om tilladelse til at anvende en koncernintern model til at beregne koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav og solvenskapitalkravet for koncernens forsikrings- og genforsikringsselskaber.
Artikel 2
Definition
I denne forordning forstås ved »de berørte tilsynsmyndigheder« tilsynsmyndighederne i alle de medlemsstater, hvor hovedsædet for de enkelte tilknyttede forsikrings- eller genforsikringsselskaber, som ansøger om at anvende en koncernintern model til at beregne deres solvenskapitalkrav, er beliggende.
Artikel 3
Aftale om processen
1. De berørte tilsynsmyndigheder indgår en aftale om processen til at træffe og formalisere en fælles afgørelse, herunder tidsplan samt vigtigste skridt og resultater, under hensyntagen til kravene i direktiv 2009/138/EF som nærmere præciseret i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/35 (3) om supplerende regler til direktiv 2009/138/EF. De berørte tilsynsmyndigheder bestræber sig på så vidt muligt at træffe en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF, og sikrer derfor, at de vigtigste skridt og resultater for den aftalte proces følges rettidigt.
2. De berørte tilsynsmyndigheder tager, når de indgår en aftale om processen, hensyn til eventuelle retlige hindringer og interne processer, som kan hindre dem i formelt at tage stilling til ansøgninger inden for den givne tidsramme. Alle de berørte tilsynsmyndigheder underretter derfor hinanden om eventuelle retlige hindringer og interne processer inden for deres respektive tilsynsmyndighed.
3. De berørte tilsynsmyndigheder giver de øvrige berørte myndigheder oplysninger, som kan være relevante for afgørelsen om ansøgningen, så hurtigt som praktisk muligt.
4. I tilfælde af at berørte tilsynsmyndigheder rejser spørgsmål vedrørende processen, navnlig hvis det ikke er sandsynligt, at der kan opnås enighed om en afgørelse, skal de over for de øvrige berørte tilsynsmyndigheder forklare hvorfor og anføre, om de har til hensigt at forelægge sagen for EIOPA, jf. artikel 231, stk. 3, i direktiv 2009/138/EF. Den koncerntilsynsførende drøfter sagen med alle de berørte tilsynsmyndigheder med henblik på at finde en løsning. Tilsynsmyndighederne aftaler, inden for hvilken tidsramme der skal findes en løsning.
5. Hvis der ikke findes en løsning inden for den aftalte tidsramme og den relevante tilsynsmyndighed beslutter sig for at forelægge sagen for EIOPA, skal denne gøre dette omgående.
Artikel 4
Forslag til afgørelse
1. De berørte tilsynsmyndigheder skal, inden de fremsætter forslag til afgørelse, bekræfte, at vurderingen af ansøgningen er afsluttet, og at resultatet af denne vurdering danner grundlag for en afgørelse om ansøgningen.
2. De øvrige berørte tilsynsmyndigheder giver deres input om forslaget til afgørelse til den koncerntilsynsførende i form af et skriftligt resumé af resultaterne af vurderingen.
3. Den koncerntilsynsførende udarbejder på grundlag af de øvrige berørte tilsynsmyndigheders input, jf. stk. 2, et skriftligt forslag til afgørelse, herunder de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for afgørelsen. I forslaget medtages begrundelsen for afgørelsen og de eventuelle vilkår og betingelser.
4. Den koncerntilsynsførende tager, hvis det er relevant, ved udarbejdelsen af et forslag til afgørelse hensyn til de synspunkter, som de øvrige berørte tilsynsmyndigheder i forbindelse med vurderingen af ansøgningen har givet udtryk for vedrørende, hvorvidt det er passende at anvende den koncerninterne model til at beregne koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav. Den koncerntilsynsførende tager også, hvis det er relevant, hensyn til de synspunkter, som de øvrige tilsynsmyndigheder i tilsynskollegiet har givet udtryk for vedrørende den koncerninterne model.
5. Den koncerntilsynsførende fremsender forslaget til afgørelse til de berørte tilsynsmyndigheder og, hvis det er relevant, til kollegiets øvrige medlemmer og deltagere.
6. De øvrige berørte tilsynsmyndigheder afgiver en skriftlig udtalelse til den koncerntilsynsførende om forslaget til afgørelse, herunder om de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for forslaget til afgørelse. Den koncerntilsynsførende samler de modtagne udtalelser og fremsender et resumé heraf til de øvrige berørte tilsynsmyndigheder.
7. Den koncerntilsynsførende afholder mindst et møde med de øvrige berørte tilsynsmyndigheder for at drøfte forslaget til afgørelse og de afgivne udtalelser. Disse møder kan være fysiske møder eller, hvis alle de berørte tilsynsmøder er enige, møder, som afholdes på anden måde. Drøftelserne tager sigte på at nå til enighed om en fælles afgørelse. Alle de berørte tilsynsmyndigheder bekræfter derefter deres synspunkter og underretter skriftligt den koncerntilsynsførende om deres endelige synspunkter og forbehold.
Artikel 5
Endelig afgørelse
1. Hvis der træffes en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 5, i direktiv 2009/138/EF, skal den koncerntilsynsførende:
a)
dokumentere den endelige afgørelse om ansøgningen og om de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for afgørelsen
b)
fremsende den endelige afgørelse til alle kollegiemedlemmerne og, hvis det er relevant, til deltagerne sammen med de synspunkter, som de berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for.
I det i første afsnit omhandlede tilfælde bekræftes aftalen om den endelige afgørelse skriftligt af repræsentanter for de berørte tilsynsmyndigheder, som har passende beføjelse til at forpligte deres respektive myndigheder.
2. Hvis der ikke træffes en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF, skal den koncerntilsynsførende:
a)
dokumentere den endelige afgørelse
b)
dokumentere de i artikel 4, stk. 7, omhandlede synspunkter og forbehold
c)
anføre de synspunkter og forbehold, som de relevante berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for, og, hvis det er relevant, begrunde, hvorfor den koncerntilsynsførende afviger fra disse synspunkter, når denne fremsender et dokument med sin afgørelse, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF, til de berørte tilsynsmyndigheder
d)
fremsende afgørelsen til de øvrige kollegiemedlemmer og, hvis det er relevant, til deltagerne sammen med de synspunkter og forbehold, som de berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for.
Artikel 6
Underretning om afgørelsen
1. Når den endelige afgørelse er truffet, underretter den koncerntilsynsførende omgående ansøgeren om afgørelsen.
2. Hvis der gives tilladelse til at anvende den koncerninterne model, angiver den koncerntilsynsførende i afgørelsen:
a)
om afgørelsen er en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 5, i direktiv 2009/138/EF, eller den er truffet af den koncerntilsynsførende, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF
b)
begrundelsen for afgørelsen
c)
navnene på de tilknyttede selskaber, som er omfattet af den interne model til beregning af koncernens solvenskapitalkrav
d)
navnene på de tilknyttede selskaber, som har tilladelse til at anvende den koncerninterne model til beregning af deres solvenskapitalkrav
e)
hvis det er relevant, de risici og væsentlige forretningsenheder, som er omfattet af en partiel intern model
f)
den dato, hvorfra de i litra c) og d) omhandlede solvenskapitalkrav beregnes ved anvendelse af den koncerninterne model
g)
hvis det er relevant, de vilkår og betingelser, som gælder for tilladelsen til at anvende den koncerninterne model, og begrundelsen for disse vilkår og betingelser
h)
hvis det er relevant, et krav om, at selskabet udarbejder og fremlægger en plan for udvidelse af den interne models anvendelsesområde, herunder en beskrivelse af planen og planens tidsramme
i)
hvis det er relevant, den godkendte integrationsteknik, som skal anvendes til at integrere den partielle interne model i standardformlen til beregning af solvenskapitalkravet.
3. Hvis der ikke gives tilladelse til at anvende den koncerninterne model, indføjer den koncerntilsynsførende i afgørelsen en kort beskrivelse af de dele eller aspekter ved den interne model, som ikke opfylder kravene til anvendelse af en koncernintern model, og en tydelig angivelse af de krav, som ikke er opfyldt. Ved underretningen anføres det også, at afslaget ikke er ensbetydende med, at andre krav anses for at være opfyldt.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2015.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/461
ze dne 19. března 2015,
kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o postup společného rozhodování o žádosti o používání skupinového interního modelu v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (1), a zejména na čl. 231 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro účinný postup společného rozhodování o skupinových interních modelech má zásadní význam efektivní výměna relevantních informací mezi příslušnými vnitrostátními orgány dohledu.
(2)
K tomu, aby byl postup společného rozhodování uplatňován jednotně, je důležité přesně vymezit jednotlivé kroky. Přesně vymezený postup též zjednodušuje výměnu informací, napomáhá vzájemnému porozumění, rozvíjí vztahy mezi příslušnými orgány dohledu a podporuje účinný dohled.
(3)
Velmi důležité je včas a realisticky naplánovat postup společného rozhodování. Každý příslušný orgán dohledu by měl včas poskytnout relevantní informace orgánu dohledu nad skupinou.
(4)
Přijetí a zdokumentování jasných postupů pro obsah a provedení společného rozhodnutí by mělo zajistit jeho plné odůvodnění.
(5)
Postup společného rozhodování o žádosti o používání skupinového interního modelu by měl být konzistentní pro společná rozhodnutí o větších změnách a o změnách koncepce změn skupinových interních modelů.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhu prováděcích technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA).
(7)
Orgán EIOPA uskutečnil o návrzích prováděcích technických norem, z nichž toto nařízení vychází, otevřené veřejné konzultace, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (2).
(8)
V zájmu posílení právní jistoty ohledně režimu dohledu během zaváděcího období stanoveného v článku 308a směrnice 2009/138/ES, které započne dne 1. dubna 2015, je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co nejdříve, a to prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví postupy, jimiž se řídí orgány dohledu při společném rozhodování podle čl. 231 odst. 2 směrnice 2009/138/ES o žádosti o povolení používat skupinový interní model k výpočtu konsolidovaného skupinového solventnostního kapitálového požadavku a solventnostního kapitálového požadavku pojišťoven a zajišťoven ve skupině.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „příslušnými orgány dohledu“ rozumí orgány dohledu všech členských států, v nichž se nacházejí sídla všech přidružených pojišťoven a zajišťoven, které žádají o povolení používat k výpočtu svého solventnostního kapitálového požadavku skupinový interní model.
Článek 3
Dohoda o postupu
1. Příslušné orgány dohledu se dohodnou na postupu přijetí a způsobu formalizace společného rozhodnutí včetně časových lhůt, hlavních kroků a výsledků, přičemž zohlední také požadavky stanovené směrnicí 2009/138/ES a dále upřesněné nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 (3), kterým se doplňuje směrnice 2009/138/ES. S cílem podniknout vše, co je v jejich pravomoci, aby přijaly společné rozhodnutí podle čl. 231 odst. 2 směrnice 2009/138/ES, zajistí všechny příslušné orgány dohledu, aby hlavní kroky a výsledky stanovené v rámci dohodnutého postupu byly dosaženy včas.
2. Příslušné orgány dohledu zohlední při jednáních o postupu veškeré právní překážky nebo interní procesy, které jim mohou zabránit podat své formální stanovisko k žádosti ve stanovené lhůtě. Za tímto účelem všechny příslušné orgány dohledu informují ostatní orgány dohledu o veškerých právních překážkách nebo interních procesech, které se u nich mohou vyskytnout.
3. Příslušné orgány dohledu poskytnou ostatním příslušným orgánům veškeré informace, které mohou být relevantní pro rozhodnutí o žádosti, a to co nejdříve.
4. V případě, kdy příslušný orgán dohledu vznese námitku týkající se postupu, zejména je-li dosažení shody o rozhodnutí nepravděpodobné, vysvětlí ostatním příslušným orgánům dohledu své důvody a uvede, zda má v úmyslu záležitost postoupit orgánu EIOPA v souladu s čl. 231 odst. 3 směrnice 2009/138/ES. Orgán dohledu nad skupinou zahájí se všemi příslušnými orgány dohledu diskusi s cílem nalézt pro danou záležitost řešení. Orgány dohledu se dohodnou na lhůtě pro nalezení řešení.
5. Pokud v dohodnuté lhůtě není přijatelné řešení nalezeno a daný orgán dohledu se rozhodne záležitost postoupit orgánu EIOPA, učiní tak bez zbytečného odkladu.
Článek 4
Návrh rozhodnutí
1. Před přípravou návrhu rozhodnutí potvrdí příslušné orgány dohledu, že posouzení žádosti bylo dokončeno a jeho výsledky jsou podkladem pro rozhodování o žádosti.
2. Ostatní příslušné orgány dohledu poskytnou orgánu dohledu nad skupinou svůj příspěvek k návrhu rozhodnutí formou písemného shrnutí výsledků provedeného posouzení.
3. Orgán dohledu nad skupinou s použitím příspěvků ostatních příslušných orgánů dohledu podle odstavce 2 vypracuje písemný návrh rozhodnutí, včetně případných podmínek, jimž navrhované rozhodnutí podléhá. Návrh obsahuje odůvodnění rozhodnutí, případně jeho podmínek.
4. Při vypracování návrhu rozhodnutí zváží orgán dohledu nad skupinou v případě potřeby názory ostatních příslušných orgánů dohledu vyjádřené během posuzování žádosti ohledně vhodnosti skupinového interního modelu pro výpočet konsolidovaného skupinového solventnostního kapitálového požadavku. Je-li to relevantní, vezme orgán dohledu nad skupinou v úvahu též názory ostatních orgánů dohledu v rámci kolegia orgánů dohledu týkající se skupinového interního modelu.
5. Orgán dohledu nad skupinou předá návrh rozhodnutí příslušným orgánům dohledu a případně ostatním členům a účastníkům kolegia.
6. Ostatní příslušné orgány dohledu poskytnou orgánu dohledu nad skupinou písemně své stanovisko k návrhu rozhodnutí, případně včetně stanoviska k podmínkám, jimž navrhované rozhodnutí podléhá. Orgán dohledu nad skupinou shromáždí obdržená stanoviska a jejich shrnutí poskytne ostatním příslušným orgánům dohledu.
7. Orgán dohledu nad skupinou zorganizuje alespoň jedno jednání s ostatními příslušnými orgány dohledu, na němž projednají návrh rozhodnutí a poskytnutá stanoviska. Jednání může proběhnout formou osobního setkání, eventuálně jiným způsobem, dohodnou-li se na něm všechny příslušné orgány dohledu. Cílem diskuse je dosažení konsensu o společném rozhodnutí. Každý příslušný orgán dohledu poté potvrdí své názory nebo orgánu dohledu nad skupinou zašle písemně své konečné názory a výhrady.
Článek 5
Konečné rozhodnutí
1. V případě uvedeném v čl. 231 odst. 5 směrnice 2009/138/ES, kdy bylo dosaženo společného rozhodnutí, orgán dohledu nad skupinou:
a)
zdokumentuje konečné rozhodnutí o žádosti a případně podmínkách, jimž rozhodnutí podléhá;
b)
zašle konečné rozhodnutí všem členům kolegia, případně jeho účastníkům, spolu s názory příslušných orgánů dohledu.
V případě uvedeném v prvním pododstavci musí dohodu o konečném rozhodnutí písemně potvrdit zástupci příslušných orgánů dohledu s náležitým zmocněním zavazovat své příslušné orgány dohledu.
2. V případě uvedeném v čl. 231 odst. 6 směrnice 2009/138/ES, kdy nebylo dosaženo společného rozhodnutí, orgán dohledu nad skupinou:
a)
zdokumentuje své konečné rozhodnutí;
b)
zdokumentuje názory a výhrady uvedené v čl. 4 odst. 7;
c)
při předání dokumentu se svým rozhodnutím podle čl. 231 odst. 6 směrnice 2009/138/ES příslušným orgánům dohledu uvede názory a výhrady dotčených příslušných orgánů dohledu a případně důvody svého odchýlení od těchto názorů;
d)
zašle rozhodnutí ostatním členům kolegia, případně jeho účastníkům, spolu s názory a výhradami příslušných orgánů dohledu.
Článek 6
Oznámení rozhodnutí
1. Po přijetí konečného rozhodnutí oznámí orgán dohledu nad skupinou bez zbytečného odkladu rozhodnutí žadateli.
2. Jedná-li se o povolení používat skupinový interní model, zahrne orgán dohledu nad skupinou do rozhodnutí toto:
a)
zda se jedná o společné rozhodnutí podle čl. 231 odst. 5 směrnice 2009/138/ES nebo o rozhodnutí přijaté orgánem dohledu nad skupinou v souladu s čl. 231 odst. 6 směrnice 2009/138/ES;
b)
odůvodnění rozhodnutí;
c)
názvy přidružených pojišťoven nebo zajišťoven zahrnutých do působnosti interního modelu pro výpočet skupinového solventnostního kapitálového požadavku;
d)
názvy přidružených pojišťoven nebo zajišťoven, které mají povoleno používat skupinový interní model pro výpočet svého solventnostního kapitálového požadavku;
e)
je-li to relevantní, rizika a větší obchodní útvary v působnosti částečného interního modelu;
f)
den, od kterého se má solventnostní kapitálový požadavek uvedený v písmenech c) a d) počítat pomocí skupinového interního modelu;
g)
je-li to relevantní, podmínky, jimž povolení používat skupinový interní model podléhá, a jejich odůvodnění;
h)
je-li to relevantní, požadavek, aby pojišťovna nebo zajišťovna vypracovala a předložila plán na rozšíření působnosti interního modelu, včetně popisu a časového harmonogramu tohoto plánu;
i)
je-li to relevantní, integrační metodu, kterou je povoleno použít pro integraci částečného interního modelu do standardního vzorce pro solventnostní kapitálový požadavek.
3. V případě zamítnutí povolení používat skupinový interní model uvede orgán dohledu nad skupinou v rozhodnutí stručný popis částí nebo aspektů interního modelu, které nesplňují požadavky na použití skupinového interního modelu, jakož i přesný odkaz na požadavky, které nejsou splněny. V oznámení musí být rovněž uvedeno, že zamítnutí neznamená, že ostatní požadavky byly posouzeny jako splněné.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. března 2015.