EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1302/2013
af 17. december 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 1082/2006 om oprettelse af en europæisk gruppe for territorialt samarbejde (EGTS), for så vidt angår klarhed, forenkling og forbedring af oprettelsen af sådanne grupper og af deres funktion
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 175, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1082/2006 (3) vedtog Kommissionen den 29. juli 2011 en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af nævnte forordning. I rapporten bekendtgjorde Kommissionen, at den havde til hensigt at foreslå et begrænset antal ændringer af forordning (EF) nr. 1082/2006 for at lette oprettelsen og driften af EGTS'er, samt at den havde til hensigt at foreslå præcisering af visse eksisterende bestemmelser. Hindringerne for oprettelsen af nye EGTS'er bør fjernes, mens kontinuiteten bevares, og driften af eksisterende EGTS'er lettes, således at der kan gøres mere udstrakt brug af EGTS'er for at bidrage til bedre politisk sammenhæng og et bedre samarbejde mellem offentlige organer, uden at det medfører en yderligere byrde for de nationale myndigheder eller EU-myndigheder.
(2)
Afgørelsen om oprettelse af en EGTS bør træffes af dens medlemmer og deres nationale myndigheder og er ikke automatisk forbundet med nogen retlige eller finansielle fordele på EU-plan.
(3)
Lissabontraktaten tilføjede en territorial dimension til samhørighedspolitikken og erstattede "Fællesskabet" med "Unionen". Den nye terminologi bør derfor indføres i forordning (EF) nr. 1082/2006.
(4)
EGTS'er kan medvirke til at fremme og opnå en harmonisk udvikling af Unionen som helhed og navnlig den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed i Unionens regioner samt bidrage til opnåelse af målene i Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst (Europa 2020-strategien). EGTS'er kan endvidere bidrage positivt til at begrænse hindringerne for territorialt samarbejde mellem regioner, der lider af alvorlige naturbetingede eller demografiske ulemper af permanent art, herunder den specifikke situation for regionerne i den yderste periferi, og kan derudover medvirke til at styrke samarbejdet mellem tredjelande, oversøiske lande og territorier ("OLT'er") og Unionens grænseregioner, herunder ved anvendelse af Unionens eksterne samarbejdsprogrammer.
(5)
Erfaringer med de EGTS'er, der er blevet oprettet hidtil, viser, at EGTS'er som et retsinstrument også anvendes til samarbejde i forbindelse med andre EU-politikker end samhørighedspolitikken, herunder ved gennemførelse af programmer eller dele af programmer med anden økonomisk EU-støtte end den, der ydes gennem samhørighedspolitikken. EGTS'ernes effektivitet bør forbedres gennem udvidelse af EGTS'ernes anvendelsesområde, fjernelse af vedvarende hindringer og lettelse af oprettelse og drift af EGTS'er samtidig med at medlemsstaternes mulighed for at begrænse de foranstaltninger, som EGTS'er kan gennemføre uden Unionens økonomiske støtte, fastholdes. I henhold til forordning (EF) nr. 1082/2006 har EGTS'er den videstgående rets- og handleevne som vedkommende medlemsstats nationale lovgivning tillægger juridiske personer, herunder muligheden for at indgå aftaler med andre EGTS'er eller andre retlige enheder med henblik på at gennemføre fælles samarbejdsprojekter for bl.a. at fremme funktionen af makroregionale strategier.
(6)
EGTS'ernes aktiviteter dækker i sagens natur mere end én medlemsstat. Forordning (EF) nr. 1082/2006 giver mulighed for, at aftalen og vedtægterne for EGTS'er kan indeholde bestemmelser om gældende lovgivning i forbindelse med visse spørgsmål. De tilfælde, hvor disse bestemmelser, inden for rammerne af hierarkiet for lovvalget som fastsat i nævnte forordning, giver forrang til den nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor EGTS'en har sit hjemsted, bør præciseres. Samtidig bør bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1082/2006 om gældende lovgivning udvides til at omfatte en EGTS' handlinger og aktiviteter, som er underlagt medlemsstaternes retlige kontrol i hvert enkelt tilfælde.
(7)
Som følge af forskellig status for lokale og regionale organer i medlemsstaterne, kan kompetencer, som er regionale på den ene side af en grænse, være nationale på den anden side af grænsen, navnlig i mindre eller centraliserede medlemsstater. Nationale myndigheder bør derfor kunne blive medlemmer af en EGTS sammen med medlemsstaten som sådan.
(8)
Mens forordning (EF) nr. 1082/2006 tillader, at organer, der er etableret i henhold til privatretten, kan blive medlem af en EGTS, forudsat at de anses for at være offentligretlige organer som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (4), bør det være muligt fremover at anvende EGTS'er til fælles forvaltning af offentlige tjenester med særligt fokus på tjenester af almindelig økonomisk interesse eller infrastruktur. Andre private eller offentlige aktører bør derfor også kunne blive medlem af en EGTS. Følgelig bør "offentlige virksomheder" som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF (5) og virksomheder, som varetager tjenester af almindelig økonomisk interesse på områder som uddannelse og erhvervsuddannelse, lægebehandling, sociale behov i forbindelse med sundhedspleje og langsigtet pleje, børnepasning, adgang til og tilbagevenden på arbejdsmarkedet, sociale boligbyggerier og pleje og social inklusion af sårbare grupper, også være omfattet.
(9)
Forordning (EF) nr. 1082/2006 indeholder ikke nærmere bestemmelser om deltagelse af enheder fra tredjelande i en EGTS, der er oprettet i overensstemmelse med nævnte forordning, dvs. mellem medlemmer fra mindst to medlemsstater. På grundlag af den yderligere tilpasning af reglerne for samarbejde mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande - hovedsaglig i forbindelse med grænseoverskridende samarbejde under Det Europæiske Naboskabsinstrument (ENI) og under instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II), men også i forbindelse med supplerende finansiering fra Den Europæiske Udviklingsfond, og tværnationalt samarbejde i henhold til målet om europæisk territorialt samarbejde, hvor der skal overføres tildelinger fra ENI og IPA II for at lægge disse tildelinger sammen med tildelinger fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) i henhold til fælles samarbejdsprogrammer - bør der udtrykkeligt fastsættes regler for deltagelse af medlemmer fra tredjelande, der grænser op til en medlemsstat, herunder regionerne i dens yderste periferi, i EGTS'er, der er oprettet mellem mindst to medlemsstater. Dette bør være muligt, hvis lovgivningen i et tredjeland eller aftaler mellem mindst én deltagende medlemsstat og et tredjeland tillader dette.
(10)
Med henblik på at styrke Unionens økonomiske, sociale og territoriale samhørighed og derfor navnlig styrke effektiviteten af territorialt samarbejde, herunder et eller flere af de grænseoverskridende, tværnationale og interregionale samarbejdsområder mellem medlemmer af en EGTS, bør tredjelande, der grænser op til en medlemsstat, herunder regioner i dens yderste periferi, have mulighed for at deltage i en EGTS. Operationer under programmer under europæisk territorialt samarbejde bør derfor, når de medfinansieres af Unionen, fortsat søge at opfylde målene i Unionens samhørighedspolitik, selv når de delvis eller i deres helhed gennemføres uden for Unionens område, og som følge heraf gennemføres en EGTS' aktiviteter også i hvert fald i nogen grad uden for Unionens område. I denne sammenhæng, og hvor det måtte være relevant, er bidraget fra aktiviteterne i en EGTS, der også tæller medlemmer fra tredjelande, som grænser op til mindst én medlemsstat, herunder regioner i dens yderste periferi, til målene i Unionens politikker for EU's optræden udadtil, som f.eks. udviklingssamarbejde eller økonomiske, finansielle og tekniske samarbejdsmål, fortsat ikke det centrale, idet de pågældende samarbejdsprogrammers tyngdepunkt og dermed aktiviteterne den pågældende EGTS primært bør fokusere på målene i Unionens samhørighedspolitik. Følgelig er ethvert udviklingssamarbejde eller økonomiske, finansielle og tekniske samarbejdsmål mellem blot én medlemsstat, herunder regioner i dens yderste periferi, og et eller flere tredjelande kun supplerende i forhold til de territoriale samarbejdsmål mellem medlemsstater, herunder deres regioner i den yderste periferi, der er baseret på samhørighedspolitikken. Derfor udgør artikel 175, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) et tilstrækkeligt retsgrundlag med henblik på vedtagelse af denne forordning.
(11)
På baggrund af muligheden for, at nationale, regionale, subregionale og lokale myndigheder og organisationer, samt, hvor det er relevant, andre offentlige og private organer eller institutioner, herunder udbydere af offentlige tjenesteydelser, fra et OLT kan deltage i en EGTS, på grundlag af Rådets afgørelse 2013/755/EU (6) og under hensyn til, at en særlig finansiel ekstratildeling i forbindelse med programmeringsperioden 2014-2020 under den flerårige finansielle ramme vil styrke samarbejdet mellem regionerne i Unionens yderste periferi og tilgrænsende tredjelande samt visse af OLT'erne, der er anført i bilag II til TEUF, og som grænser op til disse regioner i den yderste periferi, bør EGTS'er som et retligt instrument også være åbent for medlemmer fra OLT'er. Af hensyn til retssikkerheden og gennemsigtigheden bør der fastsættes særlige godkendelsesprocedurer for tiltrædelse af medlemmer fra et OLT af en EGTS, herunder i denne forbindelse eventuelt særlige regler om den lovgivning, der finder anvendelse på den relevante EGTS, der har medlemmer fra et OLT.
(12)
Forordning (EF) nr. 1082/2006 sondrer mellem den aftale, der fastsætter grundelementerne i den fremtidige EGTS, og de vedtægter, der fastsætter gennemførelseselementerne. Vedtægterne skal dog for øjeblikket i henhold til nævnte forordning indeholde alle aftalens bestemmelser. Selvom både aftalen og vedtægterne skal sendes til medlemsstaterne, er de særskilte dokumenter, og godkendelsesproceduren bør begrænses til aftalen. Desuden bør visse elementer, som i øjeblikket er omfattet af vedtægterne, i stedet være omfattet af aftalen.
(13)
Erfaringer fra oprettelsen af EGTS'er viser, at fristen på tre måneder for medlemsstaternes godkendelsesprocedure kun sjældent er blevet overholdt. Denne frist bør derfor forlænges til seks måneder. For at sikre retssikkerhed bør aftalen på den anden side anses for godkendt ved stiltiende overenskomst efter udløbet af denne frist og i givet fald i overensstemmelse med den nationale lovgivning i de pågældende medlemsstater, herunder deres respektive forfatningsmæssige bestemmelser. Den medlemsstat, hvor EGTS'ens foreslåede hjemsted skal være beliggende, bør dog formelt skulle godkende aftalen. Mens medlemsstaterne bør kunne anvende nationale regler på proceduren for godkendelse af et potentielt medlems deltagelse i EGTS'en eller kan vedtage særlige regler inden for rammerne af de nationale bestemmelser til gennemførelse af forordning (EF) nr. 1082/2006, bør undtagelser til bestemmelsen om stiltiende aftale efter udløbet af fristen på seks måneder udelukkes, medmindre andet er fastsat i nærværende forordning.
(14)
De begrundelser, en medlemsstat kan anføre for ikke at godkende potentielle medlemmers deltagelse eller aftalen, bør fastlægges. Enhver national lov, der kræver andre regler og procedurer end dem, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1082/2006, bør dog ikke tages i betragtning, når der træffes afgørelse om godkendelsen.
(15)
Da forordning (EF) nr. 1082/2006 ikke kan finde anvendelse i tredjelande, bør den medlemsstat, hvor EGTS'ens foreslåede hjemsted skal være beliggende, ved godkendelsen af deltagelsen af potentielle medlemmer fra tredjelande, der er oprettet i henhold til lovgivningen i disse tredjelande, i samråd med de medlemsstater under hvis lovgivning andre af EGTS'ens potentielle medlemmer er etableret, kontrollere, at tredjelandene har anvendt betingelser og procedurer, der svarer til betingelserne og procedurerne i forordning (EF) nr. 1082/2006 eller har handlet i overensstemmelse med internationale bilaterale eller multilaterale aftaler, der er indgået mellem medlemsstater under Europarådet, hvad enten de også er EU-medlemsstater eller ej, i henhold til den europæisk rammekonvention om grænseoverskridende samarbejde mellem lokale og regionale myndigheder, undertegnet i Madrid den 21. maj 1980 og de tillægsprotokoller, der er vedtaget i medfør heraf. I tilfælde af inddragelse af flere EU-medlemsstater og et eller flere tredjelande bør det være tilstrækkeligt, at en sådan aftale er indgået mellem det pågældende tredjeland og én deltagende EU-medlemsstat.
(16)
For at tilskynde nye medlemmer til at tiltræde en eksisterende EGTS bør proceduren for ændring af eksisterende aftaler i sådanne tilfælde forenkles. Følgelig bør der i tilfælde, hvor et nyt medlem fra en medlemsstat, der allerede har godkendt aftalen, ikke sendes underretning om sådanne ændringer til alle deltagende medlemsstater, men kun den medlemsstat, i henhold til hvis lovgivning det nye potentielle medlem er oprettet, og den medlemsstat, hvor EGTS'ens har sit hjemsted. Enhver efterfølgende ændring af aftalen bør meddeles alle berørte medlemsstater. Sådan forenkling af ændringsproceduren bør dog ikke finde anvendelse, såfremt der er tale om et potentielt nyt medlem fra en medlemsstat, der endnu ikke har godkendt aftalen, fra et tredjeland eller et OLT, da det er nødvendigt at alle deltagende medlemsstater får mulighed for at kontrollere, om en sådan tiltrædelse er i overensstemmelse med deres offentlige interesser eller den offentlige orden.
(17)
I betragtning af forbindelserne mellem medlemsstater og OLT'er bør procedurerne for godkendelse af potentielle OLT-medlemmers deltagelse omfatte disse medlemsstater. I overensstemmelse med de særlige forvaltningsmæssige forhold mellem medlemsstaten og OLT'et bør medlemsstaten enten godkende det potentielle OLT-medlems deltagelse eller skriftligt bekræfte over for den medlemsstat, hvor EGTS'ens foreslåede hjemsted er beliggende, at de kompetente myndigheder i OLT'et har godkendt det potentielle medlems deltagelse i henhold til betingelser og procedurer, der svarer til betingelserne og procedurerne i forordning (EF) nr. 1082/2006. Den samme procedure bør finde anvendelse i tilfælde, hvor et potentielt medlem fra et OLT ønsker at blive medlem af en eksisterende EGTS.
(18)
Da vedtægterne ikke længere skal indeholde alle aftalens bestemmelser, bør både aftalen og vedtægterne registreres og/eller offentliggøres. Af hensyn til gennemsigtigheden bør der desuden offentliggøres en meddelelse om beslutningen om at oprette en EGTS i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven. Af hensyn til ensartetheden bør denne meddelelse indeholde de oplysninger, der er fastlagt i bilaget til forordning (EF) nr. 1082/2006 som ændret ved nærværende forordning.
(19)
Formålet med en EGTS bør udvides til at omfatte forenkling og fremme af territorialt samarbejde generelt, herunder strategisk planlægning og forvaltning af regionale og lokale forhold i overensstemmelse med samhørighedspolitikken og andre EU-politikker, hvorved der bidrages til Europa 2020-strategien eller gennemførelsen af makroregionale strategier. En EGTS bør derfor kunne gennemføre aktioner med anden økonomisk støtte end den, der ydes gennem Unionens samhørighedspolitik. Endvidere bør medlemsstater eller tredjelande, selvom hvert medlem i hver af de medlemsstater eller tredjelande, der er repræsenteret, skal have de kompetencer, der er nødvendige for en EGTS' effektive funktion, ikke desto mindre kunne godkende deltagelse i tilfælde, hvor medlemmet ikke er kompetent til at varetage alle de i aftalen specificerede opgaver.
(20)
Som et retligt instrument skal EGTS'er hverken anvendes til omgåelse af den ramme, der er fastlagt i Europarådets gældende bestemmelser, og som giver forskellige muligheder og rammer, inden for hvilke regionale og lokale myndigheder kan samarbejde på tværs af grænserne, herunder de nyetablerede Euroregional Co-operation Groupings (euroregionale samarbejdsgrupper) (7), eller til fastlæggelse af et sæt specifikke fælles regler, som vil regulere alle sådanne ordninger på en ensartet måde i hele Unionen.
(21)
Både de specifikke opgaver, som kan udføres af en EGTS, og medlemsstaternes mulighed for at begrænse de foranstaltninger, som EGTS'er må udføre uden økonomisk støtte fra Unionen, bør tilpasses de bestemmelser, der gælder for EFRU, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden strukturfondene i programmeringsperioden 2014-2020.
(22)
Selv om det er fastsat i forordning (EF) nr. 1082/2006, at en EGTS' opgaver ikke vedrører bl.a. "reguleringsbeføjelser", som kan have forskellige retlige konsekvenser i forskellige medlemsstater, bør en EGTS' forsamling, hvis aftalen specifikt giver mulighed herfor i overensstemmelse med EU-retten og national ret, ikke desto mindre kunne fastlægge vilkår og betingelser for anvendelse af en infrastruktur, som en EGTS forvalter, eller vilkår og betingelser under hvilke en tjeneste af almindelig økonomisk interesse kan ydes, herunder afgifter og gebyrer, der skal betales af brugerne.
(23)
Som følge af EGTS'ernes åbning for medlemmer fra tredjelande eller OLT'er bør aftalen præcisere ordningerne for deres engagement.
(24)
Aftalen bør udover at indeholde en henvisning til den gældende lovgivning i almindelighed, som det er fastlagt i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1082/2006, også angive den EU-lovgivning og nationale lovgivning, der finder anvendelse på EGTS'en. Desuden bør det være muligt at denne nationale lovgivning er den lovgivning, der gælder i den medlemsstat, hvor EGTS'ens organer udøver deres beføjelser, navnlig hvis de ansatte, der arbejder under direktøren, befinder sig i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor EGTS'en har sit hjemsted. Aftalen bør også angive den gældende EU-lovgivning og nationale lovgivning, der er direkte relevant for de EGTS-aktiviteter, som udføres i henhold til de i aftalen specificerede opgaver, herunder hvor EGTS'en forvalter offentlige tjenester af almindelig interesse eller infrastrukturer.
(25)
Denne forordning dækker ikke de problemer i forbindelse med offentlige indkøb på tværs af grænserne, som EGTS'er kan møde.
(26)
I betragtning af betydningen af de love og regler, der finder anvendelse på EGTS'ens personale, samt principperne for ordningerne vedrørende personaleforvaltning og ansættelsesprocedurer, bør aftalen, ikke vedtægterne, fastlægge disse regler og principper. Det bør være muligt at fastsætte forskellige muligheder med hensyn til valget af regler, der finder anvendelse på EGTS'ens personale, i aftalen. De specifikke ordninger vedrørende personaleforvaltning og ansættelsesprocedurer bør behandles i vedtægterne.
(27)
Medlemsstaterne bør endvidere gøre brug af de muligheder, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (8), til ved fælles aftale at fastsætte bestemmelser om undtagelser med hensyn til fastlæggelsen af, hvilken lovgivning der skal anvendes ifølge nævnte forordning til fordel for visse personer eller personkategorier og at betragte EGTS'ers personale som en sådan personkategori.
(28)
I betragtning af betydningen af ordningerne for medlemmernes ansvar bør aftalen, ikke vedtægterne, præcisere disse ordninger.
(29)
Såfremt en EGTS udelukkende har til formål at forvalte et samarbejdsprogram eller en del heraf, som modtager støtte fra EFRU, eller når en EGTS vedrører interregionalt samarbejde eller netværk, er oplysninger om det område, hvor EGTS'en kan udføre sin opgave, ikke nødvendige. I førstnævnte tilfælde bør udstrækningen af området være defineret og, hvor det er hensigtsmæssigt, ændres i det relevante samarbejdsprogram. Kravet om sådanne oplysninger ville i sidstnævnte tilfælde, selvom det hovedsagligt vedrører immaterielle aktiviteter, kunne være til hinder for, at nye medlemmer indgår i interregionalt samarbejde eller netværk.
(30)
De forskellige ordninger vedrørende kontrol med forvaltning af offentlige midler på den ene side og revision af EGTS'ernes regnskaber på den anden side bør præciseres.
(31)
Der bør sondres klarere mellem EGTS'er, hvis medlemmer har begrænset ansvar, og EGTS'er, hvis medlemmer har ubegrænset ansvar. For at give EGTS'er, hvis medlemmer har begrænset ansvar, mulighed for at gennemføre aktiviteter, der potentielt kunne generere gæld, bør medlemsstaterne have mulighed for at kræve, at sådanne EGTS'er tegner relevante forsikringer, eller at sådanne EGTS'er er dækket af en passende finansiel sikkerhedsstillelse til dækning af de risici, som er specifikke for de pågældende EGTS'ers aktiviteter.
(32)
Medlemsstaterne bør forelægge Kommissionen alle bestemmelser samt enhver ændring heraf, der vedtages for at gennemføre forordning (EF) nr. 1082/2006. For at forbedre udvekslingen af oplysninger og koordinationen mellem Kommissionen, medlemsstaterne og Regionsudvalget, bør Kommissionen fremsende sådanne bestemmelser til medlemsstaterne og Regionsudvalget. Regionsudvalget har oprettet en EGTS-platform, der giver alle de berørte parter mulighed for at udveksle erfaringer og god praksis og for at forbedre kommunikationen om EGTS-relaterede muligheder og udfordringer ved at lette udveksling af erfaringer om oprettelse af EGTS'er på territorialt plan og viden om den bedste praksis med hensyn til territorialt samarbejde.
(33)
Der bør fastsættes en ny frist for den næste rapport om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1082/2006. I overensstemmelse med Kommissionens ønske om mere evidensbaseret politikudformning bør de vigtigste evalueringsaspekter, som f.eks. effektivitet, relevans, europæisk merværdi og muligheder for forenkling og holdbarhed, behandles i denne rapport. Effektivitet bør denne sammenhæng forstås som vedrørende bl.a. indsatsen inden for Kommissionens forskellige tjenestegrene og mellem Kommissionen og andre organer, f.eks. Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, for at formidle viden om EGTS-instrumentet. Kommissionen bør fremsende rapporten til Europa-Parlamentet, Rådet og, i henhold til Artikel 307 TFEU, til Regionsudvalget. Rapporten bør fremsendes senest den 1. august 2018.
(34)
For at fastlægge en liste over indikatorer til brug for evalueringen og udarbejdelsen af rapporten om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1082/2006, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(35)
Eksisterende EGTS'er bør ikke være forpligtede til at tilpasse deres aftale og vedtægter til de ved denne forordning indførte ændringer af forordning (EF) nr. 1082/2006.
(36)
Det er nødvendigt at præcisere, under hvilke regler de EGTS'er, for hvilke en godkendelsesprocedure blev påbegyndt før anvendelsesdatoen for denne forordning, bør godkendes.
(37)
For at tilpasse eksisterende nationale bestemmelser til gennemførelse af denne forordning, inden programmer under målet om europæisk territorialt samarbejde skal forelægges Kommissionen, bør denne forordning finde anvendelse seks måneder efter datoen for dens ikrafttræden. Medlemsstaterne bør i relation til tilpasning af deres eksisterende nationale regler sikre, at der udpeges kompetente myndigheder med ansvar for godkendelse af EGTS'er, og at disse myndigheder i overensstemmelse med deres retlige og administrative ordninger er de samme organer, som har ansvaret for modtagelse af meddelelser i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EF) nr. 1082/2006.
(38)
Målet med denne forordning, nemlig forbedring af det retlige instrument vedrørende EGTS'er, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål, idet oprettelsen af en EGTS er frivillig, og de enkelte medlemsstaters forfatningssystemer respekteres.
(39)
Forordning (EF) nr. 1082/2006 bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændring af forordning (EF) nr. 1082/2006
I forordning (EF) nr. 1082/2006 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 1 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1 og 2 affattes således:
"1. Der kan oprettes en europæisk gruppe for territorialt samarbejde ("EGTS") på Unionens område på de betingelser og med de begrænsninger, der er fastsat i denne forordning.
2. Formålet med en EGTS er at lette og fremme navnlig territorialt samarbejde, herunder grænseoverskridende et eller flere af de grænseoverskridende, tværnationale, og interregionale samarbejdsområder, mellem dens medlemmer, jf. artikel 3, stk. 1, med henblik på at styrke Unionens økonomiske, sociale og territoriale samhørighed."
b)
følgende stykke tilføjes:
"5. Hjemstedet for en EGTS skal være beliggende i en medlemsstat, i henhold til hvis lovgivning mindst et af medlemmerne er etableret."
2)
I artikel 2 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1 affattes således:
"1. En EGTS' organers handlinger er underlagt følgende:
a)
denne forordning
b)
den i artikel 8 omhandlede aftale, når dette udtrykkeligt tillades ved denne forordning, og
c)
for så vidt angår tilfælde, der ikke eller kun delvis er omfattet af denne forordning, den nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor EGTS'en har sit hjemsted.
En EGTS betragtes som en enhed i den medlemsstat, hvor den har sit hjemsted, hvis det er nødvendigt for at fastslå, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse i henhold til EU-lovgivning eller international privatret."
b)
følgende stykke indsættes:
"1a. En EGTS's aktiviteter i forbindelse med udførelse af de opgaver, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2 og 3, inden for Unionen er underlagt gældende EU-lovgivning og national lovgivning, som præciseret i den i artikel 8 omhandlede aftale.
De af en EGTS's aktiviteter, der medfinansieres af EU-budgettet, skal opfylde kravene i gældende EU-lovgivning og den nationale lovgivning vedrørende anvendelsen heraf."
3)
I artikel 3 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1, første afsnit, affattes således:
"1. Følgende enheder kan blive medlem af en EGTS:
a)
medlemsstater eller myndigheder på nationalt plan
b)
regionale myndigheder
c)
lokale myndigheder
d)
offentlige virksomheder som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF (9) eller offentligretlige organer som omhandlet i artikel 1, stk. 9, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (10).
e)
virksomheder, som varetager tjenester af almindelig økonomisk interesse i overensstemmelse med gældende EU-lovgivning og national lovgivning.
f)
nationale, regionale eller lokale myndigheder eller organer eller offentlige virksomheder svarende til dem, der er omhandlet i litra d), fra tredjelande med forbehold af de betingelser, der er fastsat i artikel 3a.
(9) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester ("forsyningsvirksomhedsdirektivet") (EUT L 134 af 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134 af 30.4.2004, s. 114)."" 						
b)
stk. 2 affattes således:
"2. En EGTS skal bestå af medlemmer, der er hjemmehørende på mindst to medlemsstaters område, jf. dog artikel 3a, stk. 2 og 5."
4)
Følgende artikel indsættes:
"Artikel 3a
Tiltrædelse af medlemmer fra tredjelande eller oversøiske lande eller territorier (OLT'er)
1. I overensstemmelse med artikel 4, stk. 3a, kan en EGTS bestå af medlemmer, der er hjemmehørende på mindst to medlemsstaters område og et eller flere tredjelandes område, der grænser op til mindst én af disse medlemsstater, herunder regioner i dens yderste periferi, hvis disse medlemsstater og tredjelande i fællesskab gennemfører aktioner for territorialt samarbejde eller gennemfører programmer, der støttes af Unionen.
Med henblik på denne forordning anses et tredjeland eller et OLT for at grænse op til en medlemsstat, herunder regioner i dens yderste periferi, hvis tredjelandet eller OLT'et og den pågældende medlemsstat deler en fælles landegrænse, eller hvis både tredjelandet eller OLT'et og medlemsstaten er støtteberettigede under et fælles maritimt grænseoverskridende eller international program under europæisk territorialt samarbejde eller er støtteberettigede under et andet grænseoverskridende eller havgrænseoverskridende samarbejdsprogram eller et samarbejdsprogram vedrørende havområder, inklusive når de er skilt ad af internationale farvande.
2. En EGTS kan bestå af medlemmer, der er hjemmehørende på kun én medlemsstats område og et eller flere tredjelandes område, der grænser op til medlemsstaten, herunder regionerne i dens yderste periferi, hvis den pågældende medlemsstat finder, at EGTS'en er i overensstemmelse med anvendelsesområdet for dens territoriale samarbejde i forbindelse med grænseoverskridende eller tværnationalt samarbejde eller bilaterale forbindelser med de pågældende tredjelande.
3. Med henblik på stk. 1 og 2 omfatter tredjelande, der grænser op til en medlemsstat, herunder regionerne i dens yderste periferi, søgrænser mellem de pågældende lande.
4. I overensstemmelse med artikel 4a og med forbehold af betingelserne i stk. 1 i nærværende artikel kan en EGTS også bestå af medlemmer, der er hjemmehørende på mindst to medlemsstaters område, herunder regionerne i deres yderste periferi, og et eller flere OLT'er inklusive eller eksklusive medlemmer fra et eller flere tredjelande.
5. I overensstemmelse med artikel 4a og med forbehold af betingelserne i stk. 2 i nærværende artikel kan en EGTS også bestå af medlemmer, der er hjemmehørende på kun én medlemsstats område, herunder regionerne i dens yderste periferi, og et eller flere OLT'er inklusive eller eksklusive medlemmer fra et eller flere tredjelande.
6. En EGTS kan ikke oprettes udelukkende mellem medlemmer fra en medlemsstat og et eller flere OLT'er, der har tilknytning til den pågældende medlemsstat."
5)
I artikel 4 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 3 affattes således:
"3. Efter meddelelse fra det potentielle medlem, jf. stk. 2, godkender den medlemsstat, der har modtaget denne meddelelse, under hensyn til sin forfatningsmæssige struktur det potentielle medlems deltagelse i EGTS'en og i aftalen, medmindre den pågældende medlemsstat finder, at:
a)
en sådan deltagelse eller aftalen ikke er forenelig med følgende:
i)
denne forordning
ii)
anden EU-lovgivning vedrørende EGTS'ens handlinger og aktiviteter
iii)
national lovgivning i relation til det potentielle medlems beføjelser og kompetencer
b)
en sådan deltagelse ikke er berettiget af hensyn til den offentlige interesse eller den offentlige orden i den pågældende medlemsstat, eller
c)
vedtægterne ikke er i overensstemmelse med aftalen.
I tilfælde af ikke-godkendelse begrunder medlemsstaten, hvorfor den ikke kan give sin godkendelse, og foreslår, hvor det er relevant, de nødvendige ændringer af aftalen.
Medlemsstaten træffer beslutning om godkendelse senest seks måneder efter datoen for modtagelsen af en meddelelse i henhold til stk. 2. Hvis den medlemsstat, der har modtaget meddelelsen, ikke gør indsigelse inden udløbet af denne frist, betragtes deltagelsen af det potentielle medlem og aftalen som godkendt. Den medlemsstat, hvor EGTS'ens foreslåede hjemsted skal være beliggende, skal imidlertid formelt godkende aftalen, for at EGTS'en kan oprettes.
Enhver anmodning om yderligere oplysninger fra medlemsstaten til et potentielt medlem afbryder den i tredje afsnit omhandlede frist. Afbrydelsesperioden begynder dagen efter den dato, hvor medlemsstaten har sendt sine bemærkninger til det potentielle medlem, og slutter, når det potentielle medlem reagerer på bemærkningerne.
Den i tredje afsnit omhandlede frist afbrydes dog ikke, såfremt det potentielle medlem besvarer medlemsstatens bemærkninger inden for ti arbejdsdage efter afbrydelsesperiodens begyndelse.
Når medlemsstaterne træffer beslutning om et potentielt medlems deltagelse i en EGTS, kan de anvende deres nationale lovgivning."
b)
følgende stykke indsættes:
"3a. For så vidt angår en EGTS med potentielle medlemmer fra et eller flere tredjelande, skal den medlemsstat, hvor EGTS’ foreslåede hjemsted skal være beliggende, i samråd med de andre berørte medlemsstater forvisse sig om, at de betingelser, der er fastsat i artikel 3a, er opfyldt, og at hvert tredjeland har godkendt det potentielle medlems deltagelse i henhold til enten:
a)
betingelser og procedurer, der svarer til dem, der er fastsat i nærværende forordning, eller
b)
i henhold til en aftale, der er indgået mellem mindst én medlemsstat, i henhold til hvis lovgivning et potentielt medlem er etableret, og det pågældende tredjeland."
c)
stk. 5 og 6 affattes således:
"5. Medlemmerne når til enighed om den i artikel 8 omhandlede aftale og sikrer, at den er i overensstemmelse med godkendelsen i overensstemmelse med stk. 3 i nærværende artikel.
6. EGTS'en underretter de medlemsstater, under hvis lovgivning EGTS'ens medlemmer er oprettet, om eventuelle ændringer af aftalen eller vedtægterne. Bortset fra i tilfælde af et nyt medlems tiltrædelse i henhold til stk. 6a, litra a), skal eventuelle ændringer af aftalen godkendes af disse medlemsstater efter proceduren i denne artikel."
d)
følgende stykke tilføjes:
"6a. Følgende bestemmelser finder anvendelse, såfremt nye medlemmer tiltræder en eksisterende EGTS:
a)
såfremt et nyt medlem fra en medlemsstat, der allerede har godkendt aftalen, tiltræder, skal en sådan tiltrædelse kun godkendes af den medlemsstat, i henhold til hvis lovgivning det nye medlem er oprettet i overensstemmelse med proceduren i stk. 3, og meddeles den medlemsstat, hvor EGTS'en har sit hjemsted
b)
såfremt et nyt medlem fra en medlemsstat, der endnu ikke har godkendt aftalen, tiltræder, finder proceduren i stk. 6 anvendelse
c)
såfremt et nyt medlem fra et tredjeland tiltræder en eksisterende EGTS, skal en sådan tiltrædelse være genstand for en undersøgelse ved den medlemsstat, hvor EGTS'ens har sit hjemsted, i overensstemmelse med proceduren i stk. 3a."
6)
Følgende artikel indsættes:
"Artikel 4a
Deltagelse af medlemmer fra et OLT
Såfremt en EGTS har et potentielt medlem fra et OLT, skal den medlemsstat, som OLT'et har tilknytning til, forvisse sig om, at betingelserne i artikel 3a er opfyldt, og under hensyn til dens forbindelser med OLT'et enten:
a)
godkende det potentielle medlems deltagelse i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, eller
b)
skriftligt bekræfte overfor den medlemsstat, hvor EGTS'ens foreslåede hjemsted skal være beliggende, at de kompetente myndigheder i OLT'et har godkendt det potentielle medlems deltagelse i henhold til betingelser og procedurer, der svarer til dem, der er fastsat i nærværende forordning."
7)
Artikel 5 affattes således:
"Artikel 5
Erhvervelse af status som juridisk person og offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende
1. Aftalen og vedtægterne og eventuelle senere ændringer registreres og/eller offentliggøres i den medlemsstat, hvor den pågældende EGTS har sit hjemsted, i overensstemmelse med gældende ret i denne medlemsstat. EGTS'en får status som juridisk person på datoen for registreringen eller offentliggørelsen af aftalen og vedtægterne, afhængigt af hvad der indtræffer først. Medlemmerne underretter de berørte medlemsstater og Regionsudvalget om aftalens og vedtægternes registrering eller offentliggørelse.
2. EGTS'en sikrer, at der inden ti arbejdsdage efter aftalens og vedtægternes registrering eller offentliggørelse sendes en anmodning til Regionsudvalget, som er i overensstemmelse med modellen i bilaget til denne forordning. Regionsudvalget fremsender derefter denne anmodning til Den Europæiske Unions Publikationskontor med henblik på offentliggørelse af en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven, om EGTS'ens oprettelse med angivelse af de oplysninger, der er fastsat i bilaget til denne forordning, til Den Europæiske Unions Publikationskontor."
8)
Artikel 6, stk. 4, affattes således:
"4. Uanset stk. 1, 2 og 3 i denne artikel, finder den relevante lovgivning om kontrol med EU-midler anvendelse, når en EGTS' opgaver som nævnt i artikel 7, stk. 3, omfatter foranstaltninger, som medfinansieres af Unionen."
9)
I artikel 7 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 2 og 3 affattes således:
"2. En EGTS handler inden for rammerne af de opgaver, som den har fået overdraget, dvs. lettelse og fremme af det territoriale samarbejde med henblik på at styrke den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed i Unionen og overvindelse af hindringer i det indre marked. Hver opgave fastlægges af medlemmerne, inden for rammerne af den kompetence, som hvert medlem har, medmindre medlemsstaten eller tredjelandet godkender deltagelse af et medlem, der er oprettet i henhold til medlemsstatens eller tredjelandets nationale lovgivning, selv hvis det pågældende medlem ikke er kompetent til at varetage alle de opgaver, der er præciseret i aftalen.
3. En EGTS kan gennemføre specifikke aktioner vedrørende territorialt samarbejde mellem dens medlemmer med sigte på det mål, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, med eller uden finansielt bidrag fra Unionen.
Primært kan en EGTS' opgaver vedrøre gennemførelse af samarbejdsprogrammer eller dele heraf eller gennemførelse af operationer, der støttes af Unionen gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og/eller Samhørighedsfonden.
Medlemsstaterne kan begrænse de opgaver, EGTS'er kan udføre uden finansielt bidrag fra Unionen. Medlemsstaterne kan med forbehold af artikel 13 imidlertid ikke udelukke de opgaver, der vedrører de prioriterede investeringer, der er omhandlet i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 af (11).
(11) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 af 17 december 2013 om særlige bestemmelser for støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til målet om europæisk territorialt samarbejde (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 259)"" 						
b)
i stk. 4 tilføjes følgende afsnit:
"En EGTS' forsamling, jf. artikel 10, stk. 1, litra a), kan dog i overensstemmelse med gældende EU-lovgivning og national lovgivning fastlægge vilkårene og betingelserne for anvendelse af en infrastruktur, som en EGTS forvalter, eller vilkårene og betingelserne for ydelse af en tjeneste af almindelig økonomisk interesse, herunder afgifter og gebyrer, der skal betales af brugerne."
10)
Artikel 8, stk. 2, affattes således:
"2. I aftalen præciseres:
a)
EGTS'ens navn og hjemsted
b)
Udstrækningen af det område på hvilket EGTS'en kan udføre sine opgaver
c)
EGTS'ens formål og opgaver
d)
EGTS'ens varighed og betingelserne for dens opløsning
e)
listen over EGTS'ens medlemmer
f)
listen over EGTS'ens organer og deres respektive kompetencer
g)
den gældende EU-lovgivning og nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor EGTS'en har sit hjemsted, med henblik på fortolkning og gennemførelse af aftalen
h)
den gældende EU-lovgivning og nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor EGTS'ens organer handler
i)
eventuelt aftaler om deltagelse af medlemmer fra tredjelande eller fra OLT'er, herunder fastsættelse af gældende ret, når EGTS'en udfører opgaver i tredjelande eller OLT'er
j)
den gældende EU-lovgivning og nationale lovgivning, der er direkte relevant for EGTS'ens aktiviteter, som udføres i henhold til de i aftalen specificerede opgaver
k)
de regler, der gælder for EGTS’ens personale, samt principperne for ordningerne vedrørende personaleforvaltning og ansættelsesprocedurer
l)
aftaler om EGTS'ens og medlemmernes ansvar, jf. artikel 12
m)
de relevante aftaler om gensidig anerkendelse, herunder vedrørende finansiel kontrol med forvaltningen af offentlige midler, og
n)
procedurerne for vedtagelse af vedtægterne og ændring af aftalen, som skal overholde forpligtelserne i artikel 4 og 5.
3. Når en EGTS' opgaver kun vedrører forvaltningen af et samarbejdsprogram eller en del heraf under forordning (EU) nr. 1299/2013, eller når en EGTS vedrører interregionalt samarbejde eller netværk, er oplysningerne under stk. 2, litra b), ikke påkrævet".
11)
Artikel 9 affattes således:
"Artikel 9
Vedtægter
1. En EGTS' vedtægter vedtages enstemmigt af dens medlemmer på grundlag af og i overensstemmelse med aftalen.
2. En EGTS' vedtægter skal mindst præcisere følgende:
a)
bestemmelserne for en EGTS' organers funktion og disse organers beføjelser samt antallet af medlemmernes repræsentanter i de relevante organer
b)
EGTS’ens beslutningsprocedurer
c)
det eller de anvendte arbejdssprog
d)
ordningerne for dens funktion
e)
procedurerne vedrørende personaleforvaltning og -ansættelse
f)
ordningerne for medlemmernes finansielle bidrag
g)
de gældende regnskabs- og budgetbestemmelser for medlemmerne
h)
bestemmelser om udpegelse af et uafhængigt organ, som skal foretage ekstern revision af EGTS'ens regnskaber og
i)
procedurerne for ændring af vedtægterne, som skal overholde forpligtelserne i artikel 4 og 5."
12)
Artikel 11, stk. 2, affattes således:
"2. Udarbejdelsen af regnskabet, herunder, hvis det kræves, den ledsagende årsberetning, samt revision og offentliggørelse af dette regnskab er underlagt den nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor EGTS'en har sit hjemsted."
13)
I artikel 12 foretages følgende ændringer:
a)
i stk. 1 tilføjes følgende afsnit:
"En EGTS hæfter for al sin gæld."
b)
stk. 2 affattes således:
"2. Med forbehold af stk. 3, hæfter en EGTS' medlemmer, i det omfang EGTS'ens aktiver ikke kan dække dens passiver, i forhold til deres bidrag for EGTS'ens gæld, uanset dens art. Ordningerne vedrørende finansielle bidrag fastsættes i vedtægterne.
Medlemmerne af en EGTS kan i vedtægterne forpligte sig til efter endt medlemskab at være ansvarlige for forpligtelser i medfør af EGTS'ens aktiviteter i deres medlemskabsperiode.
2a. Er ansvaret hos mindst et medlem af en EGTS fra en medlemsstat begrænset i medfør af den nationale lovgivning, i henhold til hvilken det er oprettet, kan de øvrige medlemmer også begrænse deres ansvar i aftalen, hvis den nationale lovgivning om gennemførelse af denne forordning giver dem mulighed for det.
Navnet på en EGTS, hvis medlemmer har begrænset ansvar, skal indeholde udtrykket "begrænset".
Kravene til offentliggørelse af aftalen om samt vedtægter og regnskaber for en EGTS, hvis medlemmer har begrænset ansvar, skal som minimum svare til dem, der gælder for andre former for juridiske enheder med begrænset ansvar i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor den pågældende EGTS har sit hjemsted.
I tilfælde af en EGTS, hvis medlemmer har begrænset ansvar, kan enhver berørt medlemsstat kræve, at EGTS'en tegner passende forsikringer til dækning af de særlige risici, der er forbundet med de aktiviteter, der udføres af EGTS'en, eller at den er dækket af en garanti ydet af en bank eller en anden finansiel institution, som er etableret i en medlemsstat, eller er omfattet af en ordning, hvorved en offentlig myndighed eller en medlemsstat stiller en garanti."
14)
Artikel 15, stk. 2, første afsnit, affattes således:
"2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder EU-rettens kompetenceregler anvendelse på tvister, som involverer en EGTS. I tilfælde, der ikke er forudset i EU-retten, ligger kompetencen til at bilægge tvister hos retterne i den medlemsstat, hvor EGTS'en har sit hjemsted."
15)
I artikel 16 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1 affattes således:
"1. Medlemsstaterne vedtager bestemmelser til at sikre en effektiv anvendelse af denne forordning, herunder med hensyn til fastlæggelsen af kompetente myndigheder med ansvar for godkendelsesproceduren i overensstemmelse med deres juridiske og administrative ordninger.
En medlemsstat kan, hvis det kræves i henhold til dens nationale lovgivning, udarbejde en samlet liste over de opgaver, som medlemmerne af en EGTS, der er oprettet i henhold til dens lovgivning, allerede har, for så vidt angår det territoriale samarbejde, som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i denne medlemsstat.
Medlemsstaten forelægger Kommissionen eventuelle bestemmelser, som vedtages i henhold til denne artikel samt eventuelle ændringer heraf. Kommissionen fremsender disse bestemmelser til de andre medlemsstater og Regionsudvalget."
b)
som stk. 1a indsættes:
"1a. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser skal også, i det omfang de vedrører en medlemsstat, som et OLT har tilknytning til, og under hensyntagen til medlemsstatens forbindelser med OLT'et, sikre den effektive anvendelse af denne forordning med hensyn til det pågældende OLT, der grænser op til andre medlemsstater eller regionerne i disse medlemsstaters yderste periferi."
16)
Artikel 17 affattes således:
"Artikel 17
Rapport
Senest den 1. august 2018 tilsender Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Regionsudvalget en rapport om anvendelsen af denne forordning, der på grundlag af indikatorer evaluerer dens effektivitet, relevans, merværdi på europæisk plan og mulighederne for forenkling.
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 17a, som fastlægger listen over de i stk. 1, omhandlede indikatorer."
17)
Følgende artikel indsættes:
"Artikel 17a
Udøvelse af delegationen
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 17, stk.2, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 21 december 2013
3. Delegationen af beføjelser i artikel 17, stk. 2, kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen har vedtaget en delegeret retsakt, underretter den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 17, stk. 2, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med tre måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.s"
Artikel 2
Overgangsbestemmelser
1. EGTS'er oprettet før den 21 december 2013 er ikke forpligtet til at tilpasse deres aftale og vedtægter til bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1082/2006 som ændret ved nærværende forordning.
2. For så vidt angår EGTS'er, for hvilke en procedure i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 1082/2006 blev indledt inden den 22 Juni 2014, og for hvilke der kun mangler registrering eller offentliggørelse i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 1082/2006, registreres og/eller offentliggøres aftalen og vedtægterne i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1082/2006 før ændringen heraf ved nærværende forordning.
3. EGTS'er, for hvilke en procedure i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 1082/2006 blev indledt mere end seks måneder inden den 22 Juni 2014, godkendes i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1082/2006 før ændringen heraf ved nærværende forordning.
4. Andre EGTS'er end de i stk. 2 og 3 i nærværende artikel omhandlede, for hvilke en procedure i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 1082/2006 blev indledt inden den 22 Juni 2014, godkendes i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1082/2006 som ændret ved denne forordning.
5. Medlemsstaterne forelægger Kommissionen de nødvendige ændringer af de nationale bestemmelser, der vedtages i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1082/2006, som ændret ved nærværende forordning, senest den 22 Juni 2014.
Artikel 3
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 22 Juni 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, 17. december 2013.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1302/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS), pokud jde o vyjasnění, zjednodušení a zlepšení zřizování a fungování takovýchto seskupení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 (3) (přijala Komise dne 29. července 2011 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování uvedeného nařízení. V uvedené zprávě Komise oznámila svůj záměr navrhnout v nařízení (ES) č. 1082/2006 omezený počet změn za účelem usnadnit zřizování a fungování ESÚS, jakož i vyjasnit některá stávající ustanovení. Mělo by tak dojít k odstranění překážek při zřizování nových ESÚS a současně by byla zachována kontinuita a usnadněno fungování stávajících ESÚS, což by umožnilo rozsáhlejší využívání ESÚS přispívající k větší soudržnosti politik a spolupráci mezi veřejnými subjekty, aniž by to znamenalo další zatížení pro vnitrostátní nebo unijní správní orgány.
(2)
O zřízení ESÚS rozhodují jeho členové a jejich vnitrostátní orgány a nevyplývají z něj automaticky žádné právní nebo finanční výhody na úrovni Unie.
(3)
Lisabonská smlouva doplnila politiku soudržnosti o územní rozměr a nahradila termín „Společenství“ termínem „Unie“. Nová terminologie by tudíž měla být zavedena do nařízení (ES) č. 1082/2006.
(4)
ESÚS mohou mít potenciál posílit prosazování a dosahování harmonického rozvoje Unie jako celku, a zejména hospodářské, sociální a územní soudržnosti jejích regionů, a přispět k plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (dále jen „strategie Evropa 2020“). ESÚS mohou rovněž pozitivně přispět ke snižování překážek v územní spolupráci mezi regiony, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, včetně specifické situace nejvzdálenějších regionů, a mohou napomoci při posilování spolupráce mezi třetími zeměmi, zámořskými zeměmi a územími (dále jen „ZZÚ“) a příhraničními regiony Unie, včetně využívání programů Unie pro vnější spolupráci.
(5)
Dosavadní zkušenosti s doposud zřízenými ESÚS dokládají, že jsou ESÚS coby nový právní nástroj využívány rovněž pro spolupráci v rámci jiných politik Unie, než je politika soudržnosti, a to také prostřednictvím provádění programů nebo částí programů, které využívají jinou finanční podporu Unie, než podpora v rámci politiky soudržnosti. Účinnost a účelnost ESÚS by měly být posíleny rozšířením povahy ESÚS, odstraněním přetrvávajících překážek a usnadněním zřizování a fungování ESÚS při zachování možnosti členských států omezovat opatření, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory Unie. Podle nařízení (EU) č. 1082/2006 mají ESÚS v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou podle vnitrostátního práva daného členského státu právnickým osobám, včetně možnosti uzavírat dohody s dalšími ESÚS nebo jinými právními subjekty za účelem provádění projektů vzájemné spolupráce s cílem mimo jiné dosáhnout účinnějšího fungování makroregionálních strategií.
(6)
Z povahy ESÚS vyplývá, že působí ve více než jednom členském státě. V důsledku toho nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje, aby úmluva a stanovy ESÚS určily v některých záležitostech rozhodné právo. Je třeba vyjasnit případy, kdy má takové určení upřednostnit v rámci hierarchie rozhodného práva stanovené v uvedeném nařízení vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS sídlo. Zároveň by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 o rozhodném právu rozšířena na jednání a činnosti ESÚS, které případ od případu podléhají právnímu přezkumu ze strany členských států.
(7)
V důsledku rozdílného postavení místních a regionálních orgánů v členských státech mohou pravomoci, které jsou na jedné straně hranice na úrovni regionálních orgánů, být na druhé straně hranice pravomocemi na úrovni vnitrostátních orgánů, zejména v menších nebo centralizovaných členských států. Proto by se členy ESÚS měly mít možnost vedle členských států stát i vnitrostátní orgány.
(8)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje členství v ESÚS subjektům soukromého práva, pokud jsou považovány za „veřejnoprávní subjekty“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (4), mělo by být možné ESÚS v budoucnu využívat ke společné správě veřejných služeb se zvláštním zaměřením na služby obecného hospodářského zájmu nebo na infrastrukturu. Další subjekty soukromého či veřejného práva by rovněž měly mít možnost stát se členy ESÚS. Proto by měly být zahrnuty taktéž „veřejné podniky“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (5) a podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v oblastech, jako je školství a odborné vzdělávání, lékařská péče, sociální potřeby týkající se zdravotní a dlouhodobé péče, péče o děti, přístup na trh práce a znovuzačlenění do něj, sociální bydlení a péče o zranitelné skupiny a jejich sociální začleňování.
(9)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 nestanoví podrobná pravidla týkající se účasti subjektů ze třetích zemí v ESÚS zřízených v souladu s uvedeným nařízením, tedy mezi členy z nejméně dvou členských států. S ohledem na další harmonizaci pravidel, jimiž se řídí spolupráce mezi jedním či několika členskými státy a jednou nebo několika třetími zeměmi, především v souvislosti s přeshraniční spoluprací v rámci evropského nástroje sousedství (ENS) a nástroje předvstupní pomoci (NPP II), ale rovněž v souvislosti s doplňkovým financováním z Evropského rozvojového fondu (ERF) a s nadnárodní spoluprací v rámci cíle Evropské územní spolupráce, u níž mají být prostředky přidělené z ENS a NPP II převedeny s cílem spojit je s prostředky Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rámci programů spolupráce, by měla být výslovně stanovena účast členů ze třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů v ESÚS zřízených mezi nejméně dvěma členskými státy. To by mělo být možné, pokud to umožňují právní předpisy třetí země nebo dohody mezi alespoň jedním zúčastněným členským státem a třetí zemí.
(10)
S cílem posílit hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie, a tedy posílit zejména účinnost územní spolupráce, včetně jednoho nebo několika typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce mezi členy ESÚS, by měla být v ESÚS umožněna účast třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů. Operace v rámci programů Evropské územní spolupráce, jsou-li spolufinancovány Unií, by proto měly i nadále sledovat cíle politiky soudržnosti Unie, i když jsou zčásti nebo zcela prováděny mimo území Unie, a činnosti ESÚS jsou v důsledku toho alespoň v určité míře prováděny rovněž mimo území Unie. V této souvislosti a v odpovídajících případech hraje příspěvek činností ESÚS, které má členy rovněž ze třetích zemí sousedících alespoň s jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pro účely dosahování cílů politik vnější činnosti Unie, např. cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce, pouze podružnou úlohu, neboť těžiště dotyčných programů spolupráce a následně uvedeného ESÚS by se mělo zaměřovat především na cíle politiky soudržnosti Unie. Proto jsou případné cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce mezi jen jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů a jednou nebo několika třetími zeměmi pouze doplňkové k cílům územní spolupráce mezi členskými státy včetně jejich nejvzdálenějších regionů, založené na politice soudržnosti. Ustanovení čl. 175 třetího pododstavce Smlouvy o fungování EU je tudíž pro přijetí tohoto nařízení dostatečným právním základem.
(11)
Na základě povolení účasti celostátních, regionálních, subregionálních a místních orgánů a organizací a případně dalších veřejných orgánů nebo institucí, včetně poskytovatelů veřejných služeb, ze ZZÚ v určitém ESÚS na základě rozhodnutí Rady 2013755/EU (6) a s ohledem na to, že v případě programového období 2014 - 2020 má zvláštní doplňkový finanční příděl z víceletého finančního rámce posílil spolupráci nejvzdálenějších regionů Unie se sousedními třetími zeměmi a některými ZZÚ uvedenými v příloze II Smlouvy o fungování EU a sousedícími s uvedenými nejvzdálenějšími regiony, by měl být ESÚS coby právní nástroj rovněž přístupný členům ze ZZÚ. Z důvodu právní jistoty a transparentnosti je třeba stanovit zvláštní postupy schvalování pro přistoupení členů ze ZZÚ k ESÚS, včetně nezbytných zvláštních pravidel týkajících se rozhodného práva pro příslušné ESÚS s členy pocházejícími rovněž ze ZZÚ.
(12)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 rozlišuje mezi úmluvou, jíž se stanoví základní prvky budoucího ESÚS, a stanovami, jež stanoví prvky provádění. Avšak podle uvedeného nařízení mají v současné době stanovy obsahovat všechna ustanovení úmluvy. Ačkoliv mají být úmluva i stanovy zaslány členským státům, představují dva samostatné dokumenty a schvalování by se mělo omezit pouze na úmluvu. Některé prvky obsažené v současné době ve stanovách by navíc měly být namísto toho upravovány úmluvou.
(13)
Zkušenosti se zřizováním ESÚS ukazují, že tříměsíční období pro schválení členským státem je zřídkakdy respektováno. Tato lhůta by proto měla být prodloužena na šest měsíců. V zájmu zajištění právní jistoty by však po uplynutí této lhůty měla být úmluva považována za schválenou tichým souhlasem, případně v souladu s vnitrostátním právem dotčených členských států včetně jejich příslušných ústavních požadavků. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, by měl úmluvu formálně schválit. Zatímco by členským státům mělo být umožněno uplatňovat na postup schvalování případné účasti člena v ESÚS vnitrostátní pravidla nebo vytvořit v rámci vnitrostátních pravidel pro provádění nařízení (ES) č. 1082/2006 zvláštní pravidla, měly by být jakékoli odchylky od ustanovení týkajícího se schválení úmluvy tichým souhlasem po uplynutí šestiměsíční lhůty vyloučeny, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
(14)
Měly by být stanoveny důvody, na jejichž základě členské státy nemusí schválit účast případného člena nebo úmluvu. Při rozhodování o tomto schválení by se však nemělo přihlížet k takovým vnitrostátním právním předpisům, které vyžadují jiná pravidla a postupy než ty, které jsou stanovené v nařízení (ES) č. 1082/2006.
(15)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 nelze uplatňovat ve třetích zemích, měl by se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, při schvalování účasti případných budoucích členů ze třetích zemí, zřízených podle jejich práva, přesvědčit za konzultace s těmi členskými státy, podle jejichž práva byly zřízeni ostatní případní budoucí členové, že daná třetí země uplatňují podmínky a postupy rovnocenné podmínkám a postupům stanoveným v nařízení (ES) č. 1082/2006 nebo jedná v souladu s mezinárodními dvoustrannými či vícestrannými dohodami uzavřenými mezi členskými státy Rady Evropy, ať už jsou rovněž členskými státy Unie či nikoliv, vycházejícími z Evropské rámcové úmluvy o přeshraniční spolupráci mezi územními celky nebo orgány, podepsané v Madridu dne 21. května 1980, a doplňkových protokolů přijatých na jejím základě. V případě zapojení několika členských států Unie a jedné nebo více třetích zemí by mělo být dostačující, že taková dohoda byla uzavřena mezi příslušnou třetí zemí a jedním zúčastněným členským státem Unie.
(16)
V zájmu podpořit přistupování nových členů do stávajících ESÚS by měl být v takových případech postup pro změnu úmluv zjednodušen. Takovéto změny by neměly být v případě případného budoucího člena z členského státu, který již úmluvu schválil, oznamovány všem zúčastněným členským státům, ale pouze členskému státu, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a členskému státu, v němž má statutární sídlo ESÚS. Jakákoliv pozdější změna úmluvy by měla být oznámena všem dotčeným členským státům. Toto zjednodušení postupu pro změnu by se však neuplatňovalo u případných budoucích členů z členského státu, který úmluvu dosud neschválil, ze třetí země nebo zámořské země a území, aby mohly všechny zúčastněné členské státy ověřit, že je takové přistoupení v souladu s jejich veřejným zájmem nebo veřejnou politikou.
(17)
Vzhledem ke vztahu mezi členskými státy a ZZÚ by se na postupu schvalování účasti případných budoucích členů ze ZZÚ měly tyto členské státy podílet. V souladu se zvláštním vztahem v oblasti správy mezi členským státem a ZZÚ by členský stát měl buď schválit účast případného budoucího člena ze ZZÚ, nebo poskytnout písemné potvrzení členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případného budoucího člena podle podmínek a postupů rovnocenných těm, jež jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1082/2006. Stejný postup by se měl uplatnit v případě případného budoucího člena ze ZZÚ, který si přeje se připojit k již existujícímu ESÚS.
(18)
Jelikož nemají stanovy nadále obsahovat všechna ustanovení úmluvy, měly by být úmluva i stanovy zaregistrovány či zveřejněny, nebo obojí. Z důvodů transparentnosti by mimoto mělo být oznámení o rozhodnutí, kterým se zřizuje ESÚS, zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie. Z důvodů jednotnosti by toto oznámení mělo zahrnovat údaje stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
(19)
Úloha ESÚS by měla být rozšířena o usnadňování a podporu územní spolupráce v obecném měřítku, včetně strategického plánování a správy regionálních a místních záležitostí v souladu s politikou soudržnosti a dalšími politikami Unie, čímž by se přispělo k provádění strategie Evropa 2020 nebo makroregionálních strategií. ESÚS by proto mělo být schopno fungovat na základě jiné finanční podpory než podpory poskytované v rámci unijní politiky soudržnosti. Kromě toho by se od každého člena v každém zastoupeném členském státě nebo třetí zemi mělo vyžadovat, aby měl veškeré pravomoci nezbytné pro účinné fungování ESÚS, ledaže členský stát či třetí země schválí účast člena založeného podle jejich vnitrostátního práva i v případě, že tento člen nemá pravomoci ke všem úkolům stanoveným úmluvou.
(20)
ESÚS nemají coby právní nástroj sloužit k obcházení rámce stanoveného prostřednictvím acquis Rady Evropy, jež nabízí různé možnosti a rámce pro přeshraniční spolupráci regionálních a místních orgánů včetně nedávných Euroregionálních sdružení pro spolupráci (7), ani vytvářet soubor zvláštních společných pravidel, podle kterých by se jednotně řídila všechna taková uspořádání v celé Unii.
(21)
Zvláštní úkoly ESÚS i možnost členských států omezit činnosti, které ESÚS může provádět bez finanční podpory ze strany Unie, by měly být v souladu s předpisy, kterými se řídí EFRR, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v programovém období 2014-2020.
(22)
Ačkoliv je v nařízení (ES) č. 1082/2006 stanoveno, že se úkoly ESÚS netýkají mimo jiné „regulačních pravomocí“, které mohou mít v různých členských státech různé právní následky, shromáždění ESÚS může, pokud tak výslovně stanoví úmluva o ESÚS a je-li to v souladu s právem Unie a vnitrostátním právem, stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, či podmínky, podle nichž může být poskytována služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.
(23)
V důsledku otevření ESÚS členům ze třetích zemí nebo ZZÚ by úmluva měla obsahovat podrobnosti týkající se opatření pro jejich zapojení.
(24)
Úmluva by měla, kromě zařazení obecného odkazu na rozhodné právo uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1082/2006, rovněž uvádět právo Unie a vnitrostátní právo použitelné pro ESÚS. Dále by mělo být umožněno, aby tímto vnitrostátním právem bylo právo členského státu, v němž orgány ESÚS vykonávají své pravomoci, zejména pokud zaměstnanci pracují pod vedením ředitele a nacházející se v jiném členském státě, než kde se nachází sídlo ESÚS. Úmluva by rovněž měla uvádět použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě, a to včetně případů, kde ESÚS spravuje veřejné služby obecného zájmu nebo infrastrukturu.
(25)
Toto nařízení by nemělo upravovat problémy ESÚS spojené s přeshraničním zadáváním veřejných zakázek.
(26)
Vzhledem k důležitosti pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásad pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců, by tato pravidla a zásady měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy. Mělo by být možné stanovit, že v úmluvě lze uvést různé varianty výběru pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS. Zvláštní opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců by však měla být řešena ve stanovách.
(27)
Členské státy by měly dále využít možností, které stanovuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (8), v zájmu určitých osob nebo kategorií osob vzájemnou dohodou stanovit výjimky z určení použitelných právních předpisů podle tohoto nařízení a považovat zaměstnance ESÚS za takovouto kategorii osob.
(28)
Vzhledem k důležitosti opatření pro odpovědnost členů by tato opatření měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy.
(29)
Pokud má ESÚS jako výhradní cíl řízení programu spolupráce podporovaného z EFRR nebo jeho části nebo pokud se ESÚS zabývá meziregionální spoluprací nebo sítěmi, informace o území, na kterém ESÚS může své úkoly provádět, by neměly být vyžadovány. V prvním případě by rozsah území měl být vymezen a případně měněn v příslušném programu spolupráce. V druhém případě by požadavek na tyto informace ohrozil přistoupení nových členů k meziregionální spolupráci nebo sítím, přestože se ve většině případů jedná o nemateriální činnosti.
(30)
Měla by být vyjasněna různá opatření týkající se kontroly řízení veřejných finančních prostředků na straně jedné a auditu účetních závěrek ESÚS na straně druhé.
(31)
ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, by měla být jasněji odlišena od těch, jejichž členové mají neomezenou odpovědnost. Dále, aby mohla ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, provádět činnosti, které by mohly potenciálně vytvářet dluh, měly by mít členské státy možnost požadovat, aby taková ESÚS uzavřela vhodné pojištění nebo aby se na tyto ESÚS vztahovala odpovídající finanční záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.
(32)
Členské státy by měly Komisi informovat o všech předpisech přijatých k provádění nařízení (ES) č. 1082/2006, jakož i veškeré jejich změny, předloží. Za účelem zlepšení výměny informací a koordinace mezi Komisí, členskými státy a Výborem regionů by Komise měla tyto předpisy předat členským státům a Výboru regionů. Výbor regionů připravil platformu o ESÚS, která umožňuje všem zúčastněným stranám sdílet zkušenosti a osvědčené postupy, zlepšovat komunikaci o příležitostech a výzvách, které s ESÚS souvisejí, usnadňuje výměnu zkušeností se zřizováním ESÚS na územní úrovni a zprostředkovává sdílení informací o osvědčených postupech v rámci územní spolupráce.
(33)
Měl by být stanoven nový termín pro příští zprávu o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006. V souladu s posunem Komise k tvorbě politik podložené fakty by se měla tato zpráva zabývat hlavními otázkami hodnocení, včetně účelnosti, efektivnosti, významnosti, evropské přidané hodnoty, možnosti zjednodušení a udržitelnosti. Účelností by se měla rozumět mimo jiné snaha šířit v rámci různých útvarů Komise a mezi Komisí a jinými institucemi, například Evropskou službou pro vnější činnost, povědomí o nástroji ESÚS. Komise by měla tuto zprávu předat Evropskému parlamentu, Radě a podle článku 307 Smlouvy o fungování EU též Výboru regionů. Zpráva by měla být předána do 1. srpna 2018.
(34)
Za účelem stanovení seznamu indikátorů k využití při hodnocení a přípravě zprávy o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006 by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(35)
Stávající ESÚS ne neměly být povinny sladit úmluvu a stanovy se změnami nařízení (ES) č. 1082/2006 zavedenými tímto nařízením.
(36)
Je rovněž nezbytné určit, podle jakých pravidel by měla být schválena ESÚS, u nichž postup schvalování začal ještě před datem použitelnosti tohoto nařízení.
(37)
Za účelem úpravy stávajících vnitrostátních pravidel tak, aby bylo toto nařízení provedeno dříve, než budou muset být Komisi předloženy programy v rámci cíle Evropská územní spolupráce, mělo by se toto nařízení začít používat šest měsíců ode dne jeho vstupu v platnost. Při úpravě svých stávajících vnitrostátních pravidel by členské státy měly zajistit, aby byly určeny příslušné orgány odpovědné za schvalování ESÚS a aby, v souladu s jejich právními a správními opatřeními, byly tyto orgány také orgány odpovědnými za přijímání oznámení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1082/2006.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zlepšení právního nástroje ESÚS, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle, neboť využívání ESÚS je nepovinné, v souladu s ústavním systémem každého členského státu,
(39)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1082/2006
Nařízení (ES) č. 1082/2006 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
„1. Evropské seskupení pro územní spolupráci („ESÚS“) může být zřízeno na území Unie za podmínek a podle ujednání stanovených v tomto nařízení.
2. Cílem ESÚS je usnadnit a podporovat především územní spolupráci, včetně jednoho nebo více typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, mezi jeho členy, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1, za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Sídlo ESÚS se nachází v členském státě, podle jehož práva je zřízen alespoň jeden z členů ESÚS.“;
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Jednání statutárních orgánů ESÚS se řídí:
a)
tímto nařízením;
b)
úmluvou uvedenou v článku 8, pokud to toto nařízení výslovně povoluje; a
c)
v případě záležitostí, které toto nařízení neupravuje nebo které upravuje jen částečně, vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Pokud je to nezbytné pro určení rozhodného práva v rámci práva Unie či mezinárodního práva soukromého, považuje se ESÚS za subjekt toho členského státu, v němž má sídlo.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Činnosti ESÚS týkající se provádění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 2 a 3 v rámci Unie se řídí použitelným právem Unie a vnitrostátním právem stanoveným úmluvou uvedenou v článku 8.
Činnosti ESÚS spolufinancované z rozpočtu Unie jsou v souladu s požadavky stanovenými v použitelném právu Unie a ve vnitrostátním právu týkajícím se uplatňování tohoto práva Unie.“;
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Členy ESÚS se mohou stát tyto subjekty:
a)
členské státy nebo orgány na vnitrostátní úrovni;
b)
regionální orgány;
c)
místní orgány;
d)
veřejné podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (9) nebo veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (10);
e)
podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem;
f)
celostátní, regionální nebo místní orgány nebo subjekty nebo veřejné podniky, které jsou rovnocenné orgánům nebo subjektům nebo podnikům uvedeným v písmenu d), ze třetích zemí, s výhradou podmínek stanovených v článku 3a.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114).“" 						
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. S výjimkou případu podle čl. 3a odst. 2 a 5 sdružuje ESÚS členy pocházející z území nejméně dvou členských států.“
4)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 3a
Přistoupení členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území (ZZÚ)
1. V souladu s čl. 4 odst. 3a může ESÚS sdružovat členy pocházející z území nejméně dvou členských států a jedné nebo více třetích zemí sousedících nejméně s jedním z těchto členských států včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tyto členské státy a třetí země společně vykonávají činnosti v rámci územní spolupráce nebo provádí programy podporované Unií.
Pro účely tohoto nařízení se třetí země nebo ZZÚ považuje za sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tato třetí země nebo ZZÚ sdílí s členským státem společnou pozemní hranici nebo pokud jsou tato třetí země nebo ZZÚ i členský stát způsobilé podle společného námořního přeshraničního nebo nadnárodního programu v rámci cíle Evropská územní spolupráce nebo podle jiného programu přeshraniční spolupráce, spolupráce přes moře či spolupráce pobřežních oblastí, a to i tehdy, když je oddělují mezinárodní vody.
2. ESÚS může sdružovat členy pocházející z území pouze jednoho členského státu a jedné či více třetích zemí nebo sousedících s daným členským státem, včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud se podle tohoto členského státu takovéto ESÚS slučuje s oblastí působnosti jeho územní spolupráce v rámci přeshraniční či nadnárodní spolupráce nebo dvoustranných vztahů s danými třetími zeměmi.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 zahrnují třetí země sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů námořní hranice mezi dotčenými zeměmi.
4. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející z území alespoň dvou členských států včetně jejich nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, či nikoli.
5. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející pouze z území jednoho členského státu včetně jeho nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, nebo ne.
6. ESÚS nemůže být zřízeno pouze mezi členy z jednoho členského státu a jedné či více ZZÚ majících vazby k témuž členskému státu.“;
5)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Po oznámení případného budoucího člena podle odstavce 2 členský stát, který obdržel oznámení, s ohledem na svoji ústavní strukturu schválí účast případného budoucího člena v ESÚS a úmluvu, ledaže tento členský stát shledá, že:
a)
tato účast či úmluva není v souladu s kterýmkoliv u následujících:
i)
tímto nařízením;
ii)
jiným právním předpisem Unie týkajícím se jednání a činností ESÚS;
iii)
vnitrostátním právním předpisem týkajícím se působnosti a pravomocí případného budoucího člena;
b)
taková účast není opodstatněná z důvodů veřejného zájmu nebo veřejné politiky příslušného členského státu; nebo
c)
stanovy nejsou v souladu s úmluvou.
V případě neschválení vydá členský stát prohlášení, v němž uvede své důvody k odepření schválení a případně navrhne nezbytné změny úmluvy.
Pokud jde o schválení, dospěje členský stát k rozhodnutí ve lhůtě šesti měsíců ode dne doručení oznámení v souladu s odstavcem 2. Pokud v této lhůtě členský stát, který obdržel oznámení, nevznese žádné námitky, považují se účast případného budoucího člena a úmluva za schválené. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, formálně schválí úmluvu dříve, než bude moci být ESÚS vytvořen.
Jakákoliv žádost o doplňující informace členského státu adresovaná případnému budoucímu členovi lhůtu uvedenou ve třetím pododstavci přeruší. Doba přerušení bude započata dnem následujícím po dni, kdy členský stát odeslal své připomínky případnému budoucímu členovi, a potrvá až do doby, kdy případný budoucí člen na připomínky odpoví.
K přerušení lhůty uvedené ve třetím pododstavci však nedojde, pokud případný budoucí člen předložil odpověď na připomínky členského státu do deseti pracovních dnů poté, co započala doba přerušení.
Při rozhodování o účasti případného budoucího člena v ESÚS mohou členské státy uplatňovat svá vnitrostátní pravidla.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. V případě ESÚS s případnými budoucími členy z jedné nebo více třetích zemí se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, za konzultace s ostatními dotčenými členskými státy přesvědčí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a a že každá třetí země schválila účast případného budoucího člena v souladu s:
a)
podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení; nebo
b)
dohodou uzavřenou mezi alespoň jedním členským státem, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a takovou třetí zemí.“
c)
Odstavce 5 a 6 se nahrazují tímto:
„5. Členové schválí úmluvu uvedenou v článku 8, přičemž zajistí soulad se schválením podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Každou změnu úmluvy nebo stanov oznámí ESÚS členským státům, podle jejichž práva jsou jeho členové ESÚS zřízeni. Každou změnu úmluvy, pouze s výjimkou přistoupení nového člena podle odst. 6a písm. a), schvalují tyto členské státy podle postupu stanoveného v tomto článku.“
d)
Doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6a. Následující ustanovení se použijí v případě přistoupení nových členů k již existujícímu ESÚS:
a)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který již úmluvu schválil, toto přistoupení schvaluje pouze členský stát, podle jehož práva je nový člen zřízen, v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3 a po oznámení členskému státu, v němž má ESÚS své sídlo.
b)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který úmluvu ještě neschválil, se použije postup stanovený v odstavci 6.
c)
V případě přistoupení nového člena ze třetí země k již existujícímu ESÚS provede členský stát, v němž se nachází sídlo ESÚS, postupem stanoveným v odstavci 3a přezkum takového přistoupení.“
6)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 4a
Účast členů ze zámořských zemí a území
V případě ESÚS s případnými budoucími členy ze ZZÚ zajistí členský stát, s nímž je ZZÚ spojeno, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a, a s ohledem na své vztahy s daným ZZÚ buď:
a)
schválí účast případných budoucích členů v souladu s čl. 4 odst. 3; nebo
b)
písemně potvrdí členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případných budoucích členů v souladu s podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení.“
7)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Nabývání právní subjektivity a zveřejnění v Úředním věstníku
1. Úmluva, stanovy a veškeré jejich pozdější změny se registrují nebo zveřejňují v členském státě, v němž má dotyčné ESÚS své sídlo, v souladu s použitelným vnitrostátním právem tohoto členského státu. ESÚS nabývá právní subjektivitu dnem registrace úmluvy a stanov nebo dnem jejich zveřejnění, podle toho, co nastane dříve. Členové informují dotčené členské státy a Výbor regionů o registraci nebo zveřejnění úmluvy a stanov.
2. ESÚS do deseti pracovních dnů od registrace nebo zveřejnění úmluvy a stanov zajistí, aby byla Výboru regionů zaslána žádost podle vzoru stanoveného v příloze tohoto nařízení. Výbor regionů tuto žádost předá Úřadu pro publikace Evropské unie, který v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní oznámení o zřízení ESÚS s podrobnostmi stanovenými v příloze tohoto nařízení.“
8)
V článku 6 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud úkoly ESÚS uvedené v čl. 7 odst. 3 zahrnují akce spolufinancované Unií, použijí se příslušné právní předpisy o kontrole finančních prostředků poskytnutých Unií.“
9)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. ESÚS jedná v mezích úkolů, jimiž bylo pověřeno, tedy usnadnění a podpora územní spolupráce za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie a překonávání překážek na vnitřním trhu. Všechny úkoly stanoví jeho členové za spadající do pravomocí každého člena, ledaže členský stát nebo třetí země schválí účast člena zřízeného podle jeho vnitrostátního práva, i když tento člen nemá pravomoc ke všem úkolům stanoveným v úmluvě.
3. ESÚS může provádět zvláštní činnosti územní spolupráce mezi svými členy při sledování cíle uvedeného v čl. 1 odst. 2, ať již s finanční podporou ze strany Unie, nebo bez ní.
Úkoly ESÚS se mohou především týkat provádění programů spolupráce nebo jejich částí nebo prováděním činností podporovaných Unií prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu nebo Fondu soudržnosti či jakoukoliv kombinací těchto fondů.
Členské státy mohou omezit úkoly, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory ze strany Unie. Aniž je dotčen článek 13, členské státy nicméně nevyloučí úkoly týkající se investičních priorit uvedených v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č1299/2013 (11).
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosinec 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 259).“" 						
b)
v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Shromáždění ESÚS uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) však v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem může stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, nebo podmínky, za nichž se poskytuje služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.“
10)
V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Úmluva stanoví:
a)
název ESÚS a jeho sídlo;
b)
rozsah území, na němž může ESÚS plnit své úkoly;
c)
cíl a úkoly ESÚS;
d)
dobu trvání ESÚS a podmínky, kterými se řídí jeho rozpuštění;
e)
seznam členů ESÚS;
f)
seznam orgánů ESÚS a jejich příslušných pravomocí;
g)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS statutární sídlo pro účely výkladu a prosazování úmluvy;
h)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž jednají statutární orgány ESÚS;
i)
případná opatření pro účast členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území, včetně stanovení rozhodného práva, pokud ESÚS plní úkoly ve třetích zemích či v zámořských zemích či územích;
j)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě;
k)
pravidla použitelná pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásady pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců;
l)
opatření pro odpovědnost ESÚS a jeho členů v souladu s článkem 12;
m)
vhodná ujednání o vzájemném uznávání, včetně pro účely finanční kontroly řízení veřejných finančních prostředků; a dále
n)
postupy pro přijetí stanov a změn úmluvy, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
3. Informace podle odst. 2 písm. b) však nejsou vyžadovány, pokud se úkoly ESÚS týkají pouze řízení programu spolupráce nebo jeho části v rámci nařízení (EU) č. 1299/2013 nebo pokud se ESÚS týká meziregionální spolupráce nebo sítí.“
11)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Stanovy
1. Stanovy ESÚS přijímají na základě úmluvy a v souladu s ní jeho členové jednomyslně.
2. Stanovy ESÚS obsahují přinejmenším:
a)
provozní předpisy orgánů ESÚS a jejich pravomoci, jakož i počet zástupců členů v příslušných orgánech;
b)
jeho postupy při rozhodování;
c)
jeho pracovní jazyk nebo jazyky;
d)
ujednání o jeho fungování;
e)
jeho postupy týkající se personálního řízení a náboru zaměstnanců;
f)
ujednání o finančních příspěvcích jeho členů;
g)
použitelná účetní a rozpočtová pravidla pro jeho členy;
h)
určení nezávislého externího auditora jeho účetních závěrek; a
i)
postupy pro změny jeho stanov, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.“
12)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Příprava účetních závěrek, v případě potřeby včetně doprovodné výroční zprávy, auditu a zveřejnění těchto účetních závěrek, se řídí vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
13)
Článek 12 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„ESÚS odpovídá za veškeré své dluhy.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Aniž je dotčen odstavec 3, pokud aktiva ESÚS nedostačují na pokrytí jeho závazků, odpovídají jeho členové za dluhy ESÚS jakékoli povahy, přičemž se podíl každého člena stanoví úměrně k jeho finančnímu příspěvku. Úprava finančních příspěvků musí být obsažena ve stanovách.
Členové ESÚS mohou ve stanovách určit, že po ukončení svého členství v daném ESÚS budou odpovídat za závazky vyplývající z jeho činnosti v průběhu svého členství.
2a. Pokud je odpovědnost alespoň jednoho člena ESÚS z členského státu omezena v důsledku vnitrostátního práva, podle něhož je zřízen, mohou ostatní členové v úmluvě rovněž omezit svou odpovědnost, pokud jim to vnitrostátní právo provádějící toto nařízení umožní.
Název ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí obsahovat výraz „s ručením omezeným“.
Požadavky na zveřejnění úmluvy, stanov a účetních závěrek ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí být přinejmenším rovnocenné požadavku, který se uplatňuje pro jiné právní subjekty s omezenou odpovědností podle práva členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
V případě ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, může kterýkoliv dotčený členský stát požadovat, aby takové ESÚS uzavřelo vhodné pojištění nebo aby se na něj vztahovala záruka poskytnutá bankou nebo jinou finanční institucí se sídlem v členském státě nebo aby se na něj vztahoval nástroj poskytnutý veřejným subjektem či členským státem jako záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.“
14)
V čl. 15 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahuje se na spory, jejichž stranou je ESÚS, právní předpisy Unie o soudní příslušnosti. Ve věci, která není upravena těmito právními předpisy Unie, jsou pro řešení sporů příslušné soudy členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
15)
Článek 16 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou předpisy k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení, včetně určení příslušných orgánů odpovědných za schvalování, v souladu se svými právními a správními opatřeními.
Vyžaduje-li to vnitrostátní právo některého členského státu, může tento členský stát vypracovat souhrnný seznam úkolů, které členové ESÚS ve smyslu čl. 3 odst. 1 zřízení podle jeho práva již mají, pokud jde o územní spolupráci uvnitř tohoto členského státu.
Členský stát předloží Komisi veškeré předpisy přijaté na základě tohoto článku, jakož i jejich změny. Komise tyto předpisy následně předá ostatním členským státům a Výboru regionů.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Týkají-li se předpisy uvedené v odstavci 1členského státu, k němuž má vazby ZZÚ, zajišťují při zohlednění vztahu členského státu s touto ZZÚ rovněž účinné uplatňování tohoto nařízení vůči této ZZÚ, sousedícím členským státům nebo nejvzdálenějším regionům těchto členských států.“
16)
Článek 17 se nahrazuje tímto:
„Článek 17
Zpráva
Do 1. srpna 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která na základě ukazatelů zhodnotí jeho účelnost, efektivnost, významnost, evropskou přidanou hodnotu a prostor pro zjednodušení.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17a, jimiž stanoví seznam ukazatelů uvedených v prvním pododstavci.“
17)
vkládá se nový článek 17a, který zní:
„Článek 17a
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomocí uvedená v čl. 17 druhém pododstavci je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. prosinec 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 druhém pododstavci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu i Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 druhého pododstavce vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. ESÚS zřízená před 21. prosinec 2013 nemají povinnost sladit své úmluvy a stanovy s ustanoveními nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
2. V případě ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 a kde zbývá pouze provést registraci nebo zveřejnění podle článku 5 nařízení (ES) č. 1082/2006, se jejich registrace nebo zveřejněné provede podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
3. ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen více než šest měsíců před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
4. Jiná ESÚS než ta, která jsou uvedena v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
5. Členské státy předloží Komisi potřebné změny vnitrostátních předpisů přijaté v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení nejpozději dne 22. červen 2014.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. červen 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.