KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 488/2014
af 12. maj 2014
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdierne for cadmium i fødevarer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 (2) fastsættes grænseværdier for cadmium i en række fødevarer.
(2)
Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (ekspertpanelet) vedtog den 30. januar 2009 en udtalelse om cadmium i fødevarer (3). I udtalelsen fastsatte EFSA et tolerabelt ugentligt indtag (TWI) på 2,5 μg/kg kropsvægt for cadmium. I sin udtalelse om tolerabelt ugentligt indtag for cadmium (4) tog EFSA højde for den risikovurdering, som Det Fælles FAO-WHO-ekspertudvalg for Fødevaretilsætningsstoffer udførte for nylig (5), og bekræftede TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt.
(3)
I den videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer konkluderede ekspertpanelet, at den gennemsnitlige eksponering for cadmium gennem kosten i europæiske lande er tæt på eller en anelse over TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt. Visse undergrupper af befolkningen kan have et TWI, der er ca. dobbelt så højt. Ekspertpanelet konkluderede endvidere, at selv om det er usandsynligt, at enkeltpersoners nyrefunktion påvirkes negativt ved dette niveau, bør befolkningens eksponering for cadmium mindskes.
(4)
I henhold til ekspertpanelets videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer er de fødevaregrupper, der tegner sig for størstedelen af den daglige eksponering for cadmium gennem kosten, primært på grund af det høje forbrug, korn og kornprodukter, grøntsager, nødder og bælgfrugter, stivelsesholdige rødder eller kartofler og kød og kødprodukter. De højeste cadmiumkoncentrationer blev registreret i fødevarerne tang, fisk og skaldyr, chokolade og fødevarer til særlig diætkost samt i svampe, oliefrø og spiselige slagtebiprodukter.
(5)
En indgående vurdering af eksponeringen, der blev foretaget af EFSA i den videnskabelige rapport om eksponering for cadmium gennem kosten hos den europæiske befolkning (6) ved brug af den nye Comprehensive Food Consumption Database, der indeholder ajourførte oplysninger om fødevareforbrug for de forskellige medlemsstater, og for forskellige aldersgrupper i befolkningen, indeholder mere detaljerede oplysninger om de særlige fødevarer, der bidrager til eksponering, sorteret efter aldersgruppe. Hvad angår voksne er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt grøntsager og grøntsagsprodukter væsentlige kilder til eksponering. Hvad angår børn og unge er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt sukker og konfekture de største kilder til eksponering, mens det for spædbørn og småbørn er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter, grøntsager og produkter baseret på grøntsager, mælk og mejeriprodukter samt fødevarer til spædbørn og småbørn. Den indgående vurdering af eksponeringen viser, at den samlede eksponering ikke kun skyldes nogle få fødevarer, men skyldes den sammenlagte eksponering fra flere forskellige fødevaregrupper.
(6)
Der er fastsat grænseværdier for cadmium i en lang række fødevarer, herunder korn, grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud. For nogle fødevarer, der er væsentlige kilder til visse befolkningsgruppers eksponering (chokolade og kakaoprodukter, fødevarer til spædbørn og småbørn), er der endnu ikke fastsat grænseværdier. Det er derfor nødvendigt at fastsætte grænseværdier for cadmium for disse fødevarer.
(7)
Grænseværdier for forurenende stoffer fastsættes efter ALARA-princippet (»så lavt som med rimelighed kan nås«) både for varer, der allerede har grænseværdier for cadmium (f.eks. grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud), og for varer, der har nyfastsatte grænseværdier (f.eks. kakao og chokoladevarer), ud fra data om forekomst og EU-borgernes fødevareforbrugsmønstre.
(8)
Chokolade og kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, kan indeholde høje koncentrationer af cadmium og er en væsentlig kilde til menneskers eksponering. De indtages ofte af børn, f.eks. blot i form af chokolade eller som sukret kakaopulver, der anvendes i kakaodrikke. Ved fastsættelsen af grænseværdier for cadmium bør data om forekomst for forskellige typer chokolade og for kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, tages i betragtning. Da cadmiumindholdet i kakaoprodukter er forbundet med kakaoindholdet, bør der fastsættes forskellige grænseværdier for cadmium for produkter med forskelligt kakaoindhold. Hensigten er at sikre, at chokolader med et større kakaoindhold også kan overholde grænseværdierne.
(9)
I nogle områder i kakaoproducerende lande kan koncentrationen af cadmium i jorden være naturligt høj. Derfor bør data om forekomst for kakao- og chokoladeprodukter fra lande med høje koncentrationer af cadmium i jorden tages i betragtning ved fastlæggelsen af grænseværdierne for cadmium.
(10)
Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger bidrager væsentligt til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger, der er fremstillet på basis af sojaproteinisolater alene eller blandet med komælksproteiner, kan indeholde højere koncentrationer af cadmium end mælkebaserede produkter, da sojabønner naturligt optager cadmium fra jorden. Sojabaserede modermælkserstatninger er et vigtigt alternativ til spædbørn, der lider af laktoseintolerans, og der skal derfor sikres tilstrækkelig markedsforsyning. Der bør derfor fastsættes en højere grænseværdi for sojabaserede produkter.
(11)
Forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad til spædbørn og småbørn er en væsentlig kilde til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Der bør derfor fastlægges en særlig grænseværdi for cadmium for forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad.
(12)
En meget sårbar forbrugergruppes eksponering kan mindskes ved at fastsætte en grænseværdi for visse kategorier af fødevarer til særlig ernæring (f.eks. fødevarer til særlige medicinske formål til spædbørn). Der foreligger dog ikke data, der underbygger en sådan grænseværdi, og der bør derfor indsamles data med henblik på at muliggøre fastsættelse af en bestemt grænseværdi på et senere tidspunkt.
(13)
For visse specifikke grøntsager (havrerod, pastinakker, selleri, peberrod) er det vanskeligt at overholde de gældende grænseværdier, og medlemsstaternes data om forekomst viser, at de naturlige baggrundsværdier er højere og sammenlignelige med de tilsvarende værdier for knoldselleri. Eftersom forbruget af disse varer er lavt, og virkningerne for menneskers eksponering er ubetydelige, bør grænseværdierne for cadmium i pastinakker, havrerod, knoldselleri og peberrod hæves til det samme niveau som for knoldselleri.
(14)
Visse fiskearter er i øjeblikket undtaget fra standardgrænseværdien for fisk på 0,05 mg/kg. For fiskearterne rygstribet pelamide (Sarda sarda), tobåndet havrude (Diplodus vulgaris), ål (Anguilla anguilla), tyklæbet multe (Chelon labrosus), hestemakrel (Trachurus spp.), luvar (Luvarus imperialis), sardinlignende arter (Sardinops spp.) og Senegal-tunge (Dicologoglossa cuneata) viser nye data om forekomst, at undtagelsen ikke længere nødvendig, og at standardgrænseværdien kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Det er derfor ikke længere nødvendigt at have særlige grænseværdier for disse fiskearter.
(15)
For fregatmakrel (Auxis spp.), ansjos (Engraulis spp.) og sværdfisk (Xiphias gladius) viser nye data om forekomst, at en lavere grænseværdi kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Grænseværdierne for disse fiskearter bør derfor tilpasses.
(16)
For sardiner (Sardina pilchardus) og kutlingarten Sicyopterus lagocephalus viser data om forekomst, at det er vanskeligt at overholde de eksisterende grænseværdier, da de naturlige baggrundsværdier kan være højere. Forbruget af begge fiskearter er lavt, og har kun ubetydelige virkninger for menneskers eksponering. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte højere grænseværdier for disse to fiskearter for at sikre markedsforsyningen.
(17)
Forordning (EF) nr. 1881/2006 bør derfor ændres.
(18)
Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør indrømmes tid til at tilpasse sig de nye grænseværdier for kakaoprodukter og fødevarer til spædbørn og småbørn, der fastsættes ved denne forordning. Datoen for anvendelse af grænseværdierne for cadmium for disse fødevarer bør derfor udsættes.
(19)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
1. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.19 og 3.2.20 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2015. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2015, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
2. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.7 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2019. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2019, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 2014.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 488/2014
ze dne 12. května 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity kadmia v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 (2) stanoví maximální limity kadmia v řadě potravin.
(2)
Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (dále jen „komise CONTAM“) při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad EFSA“) přijala dne 30. ledna 2009 stanovisko o kadmiu v potravinách (3). Úřad EFSA v tomto stanovisku uvedl, že tolerovatelný týdenní přívod (dále jen „TWI“) kadmia činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti. Ve svém „Prohlášení o tolerovatelném týdenním přívodu kadmia“ (4) úřad EFSA zohlednil posouzení rizika, které nedávno provedl Společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) (5), a potvrdil, že TWI činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti.
(3)
Komise CONTAM dospěla ve vědeckém stanovisku o kadmiu v potravinách k závěru, že se průměrná dietární expozice kadmiu v evropských zemích blíží hodnotě TWI 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti nebo ji mírně překračuje. U některých podskupin populace může dietární expozice převyšovat hodnotu TWI zhruba dvojnásobně. Komise CONTAM dále dospěla k závěru, že i když není pravděpodobné, že by expozice jednotlivce na této úrovni měla nepříznivé účinky na funkci ledvin, je třeba expozici kadmiu na úrovni populace snížit.
(4)
Podle vědeckého stanoviska o kadmiu v potravinách vypracovaného komisí CONTAM patří mezi skupiny potravin mající hlavní podíl na dietární expozici kadmiu, zejména vzhledem k vysoké spotřebě, obiloviny a výrobky z obilovin, zelenina, ořechy a luštěniny, škrobovitá kořenová zelenina nebo brambory a maso a masné výrobky. Nejvyšší koncentrace kadmia v potravinářských komoditách byla zjištěna v mořských řasách, rybách a produktech rybolovu, v čokoládě a v potravinách pro zvláštní výživu, jakož i v houbách, olejnatých semenech a jedlých drobech.
(5)
V podrobnějším posouzení expozice, které provedl úřad ESFA v rámci své vědecké zprávy „Cadmium dietary exposure in the European population“ (6) s použitím nové komplexní databáze spotřeby potravin, jež zahrnuje aktualizované údaje o spotřebě potravin v různých členských státech a u různých věkových skupin populace, jsou uvedeny podrobnější informace o konkrétních potravinářských komoditách, které se podílejí na expozici u jednotlivých věkových skupin. V případě dospělých se na expozici podílí hlavně škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a zelenina a zeleninové výrobky. V případě dětí a dospívajících má na expozici hlavní podíl škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a cukr a cukrovinky, zatímco u kojenců a batolat je to nejvíce škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn, zelenina a výrobky ze zeleniny, mléko a výrobky z mléka a potraviny pro kojence a malé děti. Z podrobnějšího posouzení expozice vyplývá, že celková expozice není výsledkem jen několika hlavních zdrojů, nýbrž se na ní podílí celá řada různých skupin potravin.
(6)
Byly stanoveny maximální limity pro kadmium u celé řady potravin, mimo jiné u obilovin, zeleniny, masa, ryb, produktů rybolovu, drobů a doplňků stravy. Dosud nebyly stanoveny maximální limity v případě některých potravin, které se významně podílejí na expozici určitých skupin populace (čokoládové a kakaové výrobky, potraviny pro kojence a malé děti). Je proto nezbytné stanovit maximální limity kadmia pro tyto potraviny.
(7)
Maximální limity kontaminujících látek jsou jak u komodit, pro něž maximální limity kadmia již existují (jako je zelenina, maso, ryby, produkty rybolovu, droby a doplňky stravy), tak u komodit, pro něž jsou maximální limity stanoveny nově (jako jsou kakaové a čokoládové výrobky), stanovovány podle zásady ALARA („na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni“) s použitím údajů o výskytu a vzorců spotřeby potravin občany Evropské unie.
(8)
Čokoláda a kakaový prášek prodávané konečnému spotřebiteli mohou obsahovat vysoké množství kadmia a jsou významným zdrojem expozice člověka. Často jsou jejich spotřebiteli děti: například v podobě čokolády jako takové nebo slazených kakaových prášků používaných v kakaových nápojích. Při stanovování maximálních limitů kadmia je třeba zohlednit údaje o výskytu pro různé druhy čokolády a kakaového prášku prodávaných konečnému spotřebiteli. Jelikož množství kadmia v kakaových výrobcích souvisí s jejich obsahem kakaa, je vhodné stanovit různé maximální limity kadmia pro výrobky obsahující různé procentní podíly kakaa. Mělo by se tím zajistit, aby maximální limity mohla splnit i čokoláda s vyšším procentním podílem kakaa.
(9)
V některých regionech zemí, které produkují kakao, může být přirozený vysoký obsah kadmia v půdě. Proto je při stanovování maximálních limitů kadmia třeba zohlednit údaje o výskytu pro kakaové a čokoládové výrobky poskytnuté zeměmi, kde je vysoký obsah kadmia v půdě.
(10)
Počáteční a pokračovací kojenecká výživa se významně podílejí na expozici kadmiu u kojenců a malých dětí. Počáteční a pokračovací kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského mléka, může obsahovat větší množství kadmia než mléčné výrobky, jelikož sójové boby přirozeně čerpají kadmium z půdy. Sójová kojenecká výživa je pro kojence trpící nesnášenlivostí laktózy důležitou alternativou, a musí být proto zajištěno dostatečné zásobení trhu. Pro sójové výrobky je tedy vhodné stanovit vyšší maximální limit.
(11)
Obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti jsou významným zdrojem expozice kadmiu u kojenců a malých dětí. Pro obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti by tedy měl být stanoven zvláštní maximální limit kadmia.
(12)
Snížené expozice u velmi ohrožené skupiny spotřebitelů lze dosáhnout stanovením maximálního limitu pro některé kategorie potravin určených pro zvláštní výživu (např. pro zvláštní léčebné účely pro kojence). Vzhledem k absenci údajů, na nichž lze tento maximální limit založit, je však třeba shromáždit údaje o výskytu za účelem případného stanovení tohoto zvláštního maximálního limitu v budoucnosti.
(13)
V případě některých konkrétních druhů zeleniny (kozí brada, pastinák, celer řapíkatý, křen) je splnění současných maximálních limitů obtížné a z údajů o výskytu, které poskytly členské státy, vyplývá, že hodnoty přírodního pozadí jsou vyšší a srovnatelné s limity pro celer bulvový. Protože je spotřeba těchto komodit nízká a má na expozici člověka zanedbatelný vliv, je vhodné zvýšit maximální limity kadmia pro pastinák, kozí bradu, celer řapíkatý a křen na hodnotu platnou pro celer bulvový.
(14)
Některé druhy ryb jsou v současné době vyňaty ze standardního maximálního limitu pro ryby, který činí 0,05 mg/kg. V případě druhu pelamida obecná (Sarda sarda), mořan obecný (Diplodus vulgaris), úhoře říčního (Anguilla anguilla), cípala šedého (Mugil labrosus labrosus), kranasů (Trachurus spp.), ryb druhu Luvarus imperialis, sardinky (Sardinops spp.) a ryb druhu Dicologoglossa cuneata z nových údajů o výskytu vyplývá, že toto vynětí již není nutné a že standardní maximální limit lze splnit dodržováním správných rybolovných postupů. Zvláštní maximální limity již tedy nejsou pro tyto druhy ryb nezbytné.
(15)
V případě tuňáka druhu Auxis, sardelí (Engraulis spp.) a mečouna obecného (Xiphias gladius) z nových údajů o výskytu vyplývá, že dodržováním správných rybolovných postupů lze splnit nižší maximální limit. Maximální limity pro tyto druhy ryb je proto vhodné změnit.
(16)
V případě sardinky obecné (Sardina pilchardus) a hlaváče zaječího (Sicyopterus lagocephalus) z údajů o výskytu vyplývá, že splnění stávajících maximálních limitů je obtížné, neboť hodnoty přírodního pozadí mohou být vyšší. Spotřeba obou těchto druhů ryb je nízká a na expozici člověka má zanedbatelný vliv. Pro tyto dva druhy ryb je proto v zájmu zajištění dostatečného zásobení trhu vhodné stanovit vyšší maximální limity.
(17)
Nařízení (ES) č. 1881/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18)
Členským státům a provozovatelům potravinářských podniků by měl být dán čas přizpůsobit se novým maximálním limitům stanoveným tímto nařízením pro kakaové výrobky a potraviny pro kojence a malé děti. Datum použitelnosti maximálních limitů kadmia pro tyto komodity by proto mělo být odloženo.
(19)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Maximální limity kadmia stanovené v bodech 3.2.19 a 3.2.20 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2015. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2015, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
2. Maximální limity kadmia stanovené v bodě 3.2.7 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2019. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2019, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. května 2014.