KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 27. oktober 2014
om opstilling af en liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF, for perioden 2015-2019
(meddelt under nummer C(2014) 7809)
(EØS-relevant tekst)
(2014/746/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 10a, stk. 13, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det fastsættes i direktiv 2003/87/EF, at auktionering bør være det grundlæggende princip for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner til driftsledere af anlæg inden for EU's emissionshandelssystem (»EU ETS«) fra 2013. Visse driftsledere vil dog fortsat kunne få tildelt kvoter gratis fra 2013-2020 i overensstemmelse med reglerne i direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (2).
(2)
Manglen på en ambitiøs international klimaaftale, der skal begrænse den globale temperaturstigning til 2 °C, kunne undergrave fordelene ved de foranstaltninger, EU har iværksat. Manglen på bindende foranstaltninger på internationalt plan kunne føre til en stigning i drivhusgasemissionerne i tredjelande, hvor industrien ikke er underlagt tilsvarende begrænsninger for CO2-udledningen (»kulstoflækage«). For at imødegå risikoen for kulstoflækage fastsættes det i direktiv 2003/87/EF, at Kommissionen med udgangspunkt i resultatet af de internationale forhandlinger opstiller en liste over de sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage (»liste over sektorer og delsektorer«). Disse sektorer og delsektorer bør gratis tildeles kvoter på 100 % af den mængde, der fastsættes på grundlag af direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU, med forbehold af den tværsektorielle korrektionsfaktor, der er omhandlet i direktiv 2003/87/EF og fastsat i bilag II til afgørelse 2013/448/EU (3).
(3)
Kommissionen har i den forbindelse analyseret, i hvilken grad tredjelande, som tegner sig for en betydelig del af den globale produktion af produkter i sektorer og delsektorer, der er opført på kulstoflækagelisten, har påtaget sig forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne i de pågældende sektorer, og om deres forpligtelser er sammenlignelige med EU's forpligtelser og opfyldes inden for samme tidsramme. Derudover er det blevet undersøgt, om effektiviteten på anlæg i de pågældende lande svarer til den, der er på anlæg i EU. Kommissionen er nået til den konklusion, at der ikke kan konstateres tilstrækkelig sammenlignelighed med hensyn til forpligtelsen til at reducere drivhusgasemissioner, og at det derfor heller ikke er relevant at sammenligne CO2-effektiviteten.
(4)
Den første liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev opstillet for 2013 og 2014 ved Kommissionens afgørelse 2010/2/EU (4) i 2009.
(5)
Vurderingen bør være baseret på en række kvantitative og kvalitative kriterier og på data fra de seneste tre år. Kommissionen har anvendt data fra 2009, 2010 og 2011, da der kun forelå data fra 2012 for nogle af parametrene.
(6)
Med henblik på opstillingen af listen over sektorer og delsektorer vurderede Kommissionen risikoen for kulstoflækage fra sektorer og delsektorer på NACE-4-niveau i den statistiske nomenklatur for økonomiske for økonomiske aktiviteter i EU i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1893/2006 (5). NACE-4 er det niveau, hvor der er flest tilgængelige data for præcist definerede sektorer. En sektor betegnes på et firecifret niveau i NACE-nomenklaturen og en delsektor på CPA-niveau (sekscifret) eller Prodcom-niveau (ottecifret), dvs. den varenomenklatur, der anvendes til statistikker over industriproduktion i EU, og som følger direkte af NACE-nomenklaturen.
(7)
Sektorerne blev først vurderet på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF. Kommissionen måtte for at kunne anvende disse kvantitative kriterier fastlægge summen af direkte og indirekte ekstraomkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF.
(8)
De direkte ekstraomkostninger, som følger af den mængde kvoter, som en sektor skal købe, hvis den ikke anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev beregnet på grundlag af data om direkte CO2-emissioner på sektorniveau. Dataene i EU-transaktionsjournalen anses for at være den mest nøjagtige og gennemsigtige kilde til data om CO2-emissioner på anlægsniveau, og de er derfor benyttet til at beregne sektorernes direkte omkostninger. EU-transaktionsjournalen indeholder ingen emissionsdata for de sektorer og drivhusgasser, der først blev omfattet af EU ETS fra den 1. januar 2013. I disse tilfælde har Kommissionen derfor anvendt de data om direkte CO2-emissioner, som medlemsstaterne har indsendt som led i de nationale gennemførelsesforanstaltninger ifølge afgørelse 2011/278/EU.
(9)
For at kunne fastlægge de indirekte ekstraomkostninger har Kommissionen indsamlet data om elforbruget på sektorniveau fra medlemsstaterne, idet den har sikret, at elforbruget under de forskellige NACE-koder ikke medregnes to gange. Da Kommissionen skulle fastlægge de emissioner, der vedrører produktionen af den el, som blev forbrugt af de forskellige sektorer på listen over sektorer og delsektorer i afgørelse 2010/2/EU, blev der anvendt den gennemsnitlige emissionsfaktor, der kan afledes af det samlede brændstofmiks for elproduktionen, da den blev anset for at være baseret på de mest nøjagtige data. Der er anvendt samme gennemsnitlige emissionsfaktor til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(10)
Kommissionen har endvidere måtte foretage et skøn over den gennemsnitlige CO2-pris for at fastlægge de direkte og indirekte ekstraomkostninger. Da den første liste over sektorer og delsektorer blev opstillet, blev der anvendt en antaget kulstofpris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til vurderingerne. I den periode, hvor afgørelse 2010/2/EU er blevet anvendt, har der været en betydelig forskel mellem den CO2-pris, der blev anvendt til vurderingerne, og den faktiske CO2-pris, idet sidstnævnte har været betydeligt lavere. Kommissionen har i meddelelsen »Politikramme for klima- og energipolitikken i perioden 2020-2030« (6) foreslået et ubetinget mål for reduktion af drivhusgasemissioner på 40 % i 2030 i forhold til 1990 og et tilsvarende mål for energi fra vedvarende energikilder. Kommissionen har også foreslået at oprette en markedsstabilitetsreserve i EU ETS. Under disse omstændigheder forventes det, at kulstofprisen fremover i højere grad vil være drevet af emissionsreduktioner på mellemlang og lang sigt. Det menes derfor at være berettiget forsat at anvende en anslået pris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(11)
De direkte og indirekte ekstraomkostninger bør beregnes som en andel af bruttoværditilvæksten. Til vurdering af bruttoværditilvæksten på sektorniveau er der anvendt data fra Eurostats statistik over erhvervsstrukturer.
(12)
Endvidere har Kommissionen vurderet handelsintensiteten for hver sektor og delsektor ud fra data fra Eurostats Comext-database.
(13)
I alt har Kommissionen vurderet 245 industrisektorer og 24 delsektorer, der er klassificeret under »Råstofindvinding« og »Fremstillingsvirksomhed« i NACE-nomenklaturen. De sektorer og delsektorer, der er opført i punkt 1 i bilaget til denne afgørelse, opfylder kriterierne i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF og bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(14)
For en række sektorer, som ikke blev anset for at være udsat for risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, er der foretaget vurderinger på grundlag af de kvalitative kriterier i artikel 10a, stk. 17, i direktiv 2003/87/EF. Den kvalitative vurdering er foretaget i tilfælde, som i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste opfyldte de kvalitative kriterier, i tilfælde, hvor sektorerne må anses for at være grænsetilfælde, og på anmodning af repræsentanter for erhvervslivet.
(15)
Hvad angår sektorerne »Efterbehandling af tekstiler« (NACE-kode 1330), »Fremstilling af mursten, teglsten og byggematerialer af brændt ler« (NACE-kode 2332), »Fremstilling af byggematerialer af gips« (NACE-kode 2362), »Støbning af jernprodukter« (NACE-kode 2451) og »Støbning af letmetalprodukter« (NACE-kode 2453) er de kvalitative vurderinger, der blev foretaget i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste over sektorer og delsektorer for 2013 og 2014, blevet ajourført. Konklusionen blev, at de omstændigheder, der berettigede at tilføje disse sektorer til listen over sektorer og delsektorer, stadig gør sig gældende. De pågældende sektorer bør derfor også i perioden 2015-2019 anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(16)
Der er foretaget en kvantitativ vurdering for sektoren »Fremstilling af malt« (NACE-kode 1106), da denne sektor var et grænsetilfælde med hensyn til artikel 10a, stk. 16, litra b), i direktiv 2003/87/EF. Under hensyntagen til de øgede omkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF viste vurderingen, at der var en høj handelsintensitet og et betydeligt fald i rentabiliteten i sektoren i EU. De lave fortjenstmargener begrænser anlæggenes kapacitet til at investere og begrænse emissionerne. På grundlag af disse faktorers samlede påvirkning må sektoren anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(17)
De sektorer, der er opført i punkt 2 i bilaget bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvalitative kriterier.
(18)
Da bilagets liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, skal gælde fra 2015-2019, bør denne afgørelse finde anvendelse fra den 1. januar 2015.
(19)
Af hensyn til retssikkerheden bør afgørelse 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
(20)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Sektorerne og delsektorerne på listen i bilaget anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
Artikel 2
Afgørelse nr. 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
Artikel 3
Denne afgørelse anvendes fra den 1. januar 2015.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. oktober 2014.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. října 2014,
kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje na období 2015-2019 seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku
(oznámeno pod číslem C(2014) 7809)
(Text s významem pro EHP)
(2014/746/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 10a odst. 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2003/87/ES stanoví, že základním způsobem přidělování povolenek na emise skleníkových plynů provozovatelům zařízení v systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) by počínaje rokem 2013 měla být dražba. Způsobilým provozovatelům se však v období 2013-2020 nadále přidělují bezplatné povolenky podle pravidel stanovených směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Skutečnost, že neexistuje ambiciózní mezinárodní dohoda o změně klimatu, jejímž cílem by bylo nastavit horní hranici globálního oteplení na 2 °C, by mohla ohrozit příznivé dopady opatření realizovaných Unií. Důsledkem absence mezinárodního závazku by mohl být nárůst emisí skleníkových plynů v třetích zemích, jejichž průmyslová odvětví nejsou vázána srovnatelnými uhlíkovými omezeními (tzv. „únik uhlíku“). V zájmu omezení rizika úniku uhlíku směrnice 2003/87/ES stanoví, že v závislosti na výsledcích mezinárodních jednání Komise sestaví seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (dále jen „seznam odvětví a pododvětví“). Těmto odvětvím a pododvětvím by měly být přiděleny bezplatné povolenky na 100 % množství určeného podle směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU, s přihlédnutím k opravnému koeficientu platnému pro všechna odvětví a uvedenému v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovenému v příloze II rozhodnutí Komise 2013/448/EU (3).
(3)
V této souvislosti Komise analyzovala, do jaké míry se třetí země, které mají rozhodující podíl na celosvětové produkci odvětví a pododvětví zařazených na seznam odvětví, u nichž se předpokládá únik uhlíku, pevně zavázaly snížit v příslušných odvětvích emise skleníkových plynů, a zda jsou jejich závazky srovnatelné se závazky Unie a plněny ve stejném časovém rámci. Kromě toho se také posuzovalo, do jaké míry je výkonnost zařízení v těchto zemích srovnatelná s výkonností zařízení v Unii. Komise dospěla k závěru, že závazky ke snížení emisí skleníkových plynů nejsou dostatečně srovnatelné, a srovnatelnost uhlíkové výkonnosti je tak irelevantní.
(4)
První seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byl sestaven v roce 2009 pro roky 2013 a 2014 v rámci rozhodnutí Komise 2010/2/EU (4).
(5)
Posouzení by se mělo zakládat na určitém počtu kvalitativních a kvantitativních kritérií a na údajích z posledních tří let. V tomto smyslu použila Komise údaje z let 2009, 2010 a 2011, neboť za rok 2012 byly k dispozici údaje jen k některým parametrům.
(6)
Při sestavování seznamu odvětví a pododvětví Komise posuzovala riziko úniku uhlíku v odvětvích a pododvětvích podle klasifikace NACE-4, statistické klasifikace ekonomických činností v rámci Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5). V rámci klasifikace NACE-4 jsou odvětví přesně definovaná a jsou k dispozici optimální údaje. Každému odvětví je přiřazen čtyřmístný číselný kód a každému pododvětví šestimístný kód CPA nebo osmimístný kód Prodcom, tedy kód podle klasifikace zboží používané pro statistické účely v odvětví průmyslové produkce v Unii, která vychází přímo z klasifikace NACE.
(7)
Jednotlivá odvětví byla nejdříve posouzena na základě kvantitativních kritérií uvedených v čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES. Pro aplikaci těchto kvantitativních kritérií musela Komise určit součet přímých a nepřímých dodatečných nákladů spojených s uplatňováním směrnice 2003/87/ES.
(8)
Přímé dodatečné náklady spojené s množstvím povolenek, které by dané odvětví muselo koupit, kdyby nebylo považované za odvětví se značným rizikem úniku uhlíku, byly vypočteny na základě údajů o přímých emisích CO2 za jednotlivá odvětví. Tyto údaje pro výpočet přímých nákladů jednotlivých odvětví byly převzaty z protokolu transakcí Evropské unie (EUTL), jenž se považuje za nejpřesnější a nejtransparentnější zdroj dat o emisích CO2 na úrovni zařízení. V databázi EUTL však nejsou k dispozici data pro odvětví a skleníkové plyny, na něž se systém EU ETS vztahuje až od 1. ledna 2013. Komise proto v daných případech použila údaje o přímých emisích CO2, které poskytly členské státy v rámci vnitrostátních prováděcích opatření podle rozhodnutí 2011/278/EU.
(9)
Pro účely stanovení nepřímých dodatečných nákladů Komise shromáždila data o spotřebě elektrické energie podle odvětví poskytnutá členskými státy a ujistila se, že spotřeba elektřiny nebyla pod různými kódy NACE započítaná dvakrát. K určení objemu emisí spojených s výrobou elektřiny spotřebované v různých odvětvích Komise pro účely seznamu odvětví a pododvětví v rozhodnutí 2010/2/EU použila faktor průměrných emisí odvozený z celkové skladby pohonných hmot pro výrobu elektřiny, který, jak usoudila, vycházel z nejpřesnějších údajů. Tentýž faktor průměrných emisí byl použit i v posudcích, na nichž se zakládá toto rozhodnutí.
(10)
Kromě toho, aby Komise mohla určit přímé a nepřímé dodatečné náklady, musela provést odhad průměrné ceny uhlíku. Při posuzování pro účely sestavení seznamu odvětví a pododvětví byla použita předpokládaná cena uhlíku 30 EUR za tunu ekvivalentu CO2. V době platnosti rozhodnutí 2010/2/EU se předpokládaná cena uhlíku použitá v posudcích značně lišila od ceny skutečné, která byla výrazně nižší. Komise ovšem ve svém sdělení nazvaném „Rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky na období 2020-2030“ (6) navrhla bezpodmínečně snížit emise skleníkových plynů do roku 2030 o 40 % oproti stavu v roce 1990 a nastavit tomu odpovídající cíl pro energii z obnovitelných zdrojů. Navrhla také vytvořit v systému EU ETS rezervu pro zachování stability trhu. Vzhledem k těmto okolnostem se proto předpokládá, že cena uhlíku se bude v budoucnu více řídit snižováním emisí ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. Používat při posuzování pro účely tohoto rozhodnutí i nadále předpokládanou cenu uhlíku na úrovni 30 EUR za ekvivalent tuny CO2 se proto jeví jako odůvodněné.
(11)
Přímé a nepřímé dodatečné náklady by se měly počítat jako podíl hrubé přidané hodnoty. K odhadu hrubé přidané hodnoty u jednotlivých odvětví byla použita data ze strukturální statistiky podnikání Eurostatu.
(12)
Dále Komise posoudila intenzitu obchodu jednotlivých odvětví a pododvětví na základě dat získaných z databáze Eurostatu Comext.
(13)
Celkem posoudila Komise 245 průmyslových odvětví a 24 pododvětví zařazených do oddílů „Těžba a dobývání“ a „Zpracovatelský průmysl“ klasifikace NACE. Odvětví a pododvětví uvedená v bodě 1 přílohy tohoto rozhodnutí splňují kritéria podle čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES a měla by být považována za odvětví a pododvětví, jimž hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Řada odvětví, u nichž se na základě kvantitativních kritérií stanovených v čl. 10a odst. 15 a 16 nemělo za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byla posouzena z hlediska kvalitativních kritérií podle čl. 10a odst. 17 směrnice 2003/87/ES. Z kvalitativního hlediska byla posouzena odvětví, jež splňovala kvalitativní kritéria při sestavování předchozího seznamu, odvětví považovaná za mezní případy a odvětví, u nichž si posouzení vyžádali zástupci průmyslových podniků.
(15)
V případě odvětví „Konečná úprava textilií“ (kód NACE 1330), „Výroba pálených zdicích materiálů, tašek, dlaždic a podobných výrobků“ (kód NACE 2332), „Výroba sádrových výrobků pro stavební účely“ (kód NACE 2362), „Odlévání železa“ (kód NACE 2451) a „Odlévání lehkých kovů“ (kód NACE 2453) byla aktualizována kvalitativní posouzení provedená v rámci sestavování předchozího seznamu odvětví a pododvětví platného pro roky 2013 a 2014. Bylo přitom zjištěno, že skutečnosti, které byly důvodem pro zařazení těchto odvětví na seznam odvětví a pododvětví, stále platí. Proto by tato odvětví a pododvětví měla být považována za odvětví a pododvětví, u nichž hrozí značné riziko úniku uhlíku, i v období 2015-2019.
(16)
Bylo provedeno kvalitativní posouzení odvětví „Výroba sladu“ (kód NACE 1106), neboť představuje mezní případ ve vztahu k čl. 10a odst. 16 písm. b) směrnice 2003/87/ES. S ohledem na zvýšené náklady plynoucí z provádění směrnice 2003/87/ES prokázalo posouzení vysokou intenzitu obchodu a významný propad ziskovosti tohoto odvětví v Unii. Nízké ziskové marže omezují investiční možnosti zařízení a jejich schopnost snižovat emise. Na základě kombinovaného dopadu těchto faktorů by mělo být odvětví považováno za odvětví, u nějž se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(17)
Odvětví uvedená v bodě 2 přílohy by měla být považována za odvětví, u nichž na základě kvalitativních kritérií hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(18)
Jelikož seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, který má tvořit přílohu tohoto rozhodnutí, má platit pro období 2015-2019, mělo by se toto rozhodnutí použít od 1. ledna 2015.
(19)
Z důvodu právní jistoty a přehlednosti by rozhodnutí 2010/2/EU mělo být s účinností od 1. ledna 2015 zrušeno.
(20)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Má se za to, že odvětvím a pododvětvím uvedeným v příloze hrozí značné riziko úniku uhlíku.
Článek 2
Rozhodnutí 2010/2/EU se s účinností od 1. ledna 2015 zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2015.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. října 2014.