EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 167/2013
af 5. februar 2013
om godkendelse og markedsovervågning af landbrugs- og skovbrugstraktorer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at fremme det indre marked blev der ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/37/EF af 26. maj 2003 om typegodkendelse af landbrugs- eller skovbrugstraktorer og af deres påhængskøretøjer og udskifteligt trukket materiel samt af systemer, komponenter og tekniske enheder til disse køretøjer (3) indført et omfattende EU-system for typegodkendelse af traktorer, deres påhængskøretøjer og udskifteligt trukket udstyr.
(2)
Med henblik på udviklingen og anvendelsen af Unionens indre marked er det hensigtsmæssigt at erstatte medlemsstaternes godkendelsessystemer med en EU-typegodkendelses-procedure, der er baseret på princippet om total harmonisering, samtidig med at der tages hensyn til cost-benefit-betragtninger med særlig vægt på små og mellemstore virksomheder.
(3)
På anmodning af Europa-Parlamentet og med henblik på at forenkle og fremskynde proceduren til vedtagelse af lovgivning om typegodkendelse er der blevet indført en ny procedure i EU-lovgivningen om typegodkendelse af køretøjer, i overensstemmelse med hvilken lovgiveren i den almindelige lovgivningsprocedure kun fastlægger de grundlæggende regler og principper, og tillægger Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter vedrørende yderligere tekniske detaljer. For så vidt angår materielle krav bør denne forordning derfor kun fastlægge grundlæggende bestemmelser om funktionel sikkerhed, arbejdssikkerhed og miljøegenskaber, mens den delegerer beføjelsen til at fastlægge de tekniske specifikationer i delegerede retsakter.
(4)
Kravene i denne forordning er i overensstemmelse med principperne i Kommissionens meddelelse af 5. juni 2002»Bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer«.
(5)
Det er særlig vigtigt, at fremtidige foranstaltninger foreslået på grundlag af denne forordning eller procedurer, der skal gennemføres i medfør af den, følger disse principper, som blev fastholdt i rapporten offentliggjort af Kommissionen i 2006 med titlen »CARS 21: En konkurrencevenlig lovramme for automobiler i det 21. århundrede«, (CARS 21). Som led i målsætningen om bedre lovgivning og forenkling og for at undgå konstant opdatering af eksisterende EU-lovgivning vedrørende tekniske specifikationer bør denne forordning henvise til eksisterende internationale standarder og forskrifter, som er tilgængelige for offentligheden, uden at gengive dem i EU-regelværket.
(6)
Eftersom hverken Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/68/EF af 16. december 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner (4) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF af 17. maj 2006 om maskiner (5) eller denne forordning indeholder bestemmelser om konstruktions- og fremstillingskrav til at sikre færdselssikkerheden for selvkørende mobile ikke-vejgående køretøjer, der er særligt beregnet til brug i land- og skovbrugsarbejde, bør Kommissionen vurdere behovet for harmonisering af medlemsstaternes nationale ret på dette område og overveje en eventuel fremlæggelse af forslag om en lovgivningsmæssig foranstaltning for at sikre et højt sikkerhedsniveau, under hensyntagen til allerede gældende EU-lovgivning.
(7)
Denne forordning bør ikke tilsidesætte foranstaltninger gældende på nationalt plan eller EU-plan vedrørende brugen af landbrugs- og skovbrugskøretøjer på vejene, som f.eks. særlige krav til kørekort, begrænsning af højeste hastighed og foranstaltninger vedrørende adgang til bestemte veje.
(8)
Med direktiv 2003/37/EF blev den obligatoriske anvendelse af EF-typegodkendelsesproceduren for hele køretøjer i første omgang begrænset til køretøjer i klasse T1, T2 og T3, og det indeholdt ikke alle de nødvendige krav for ansøgning om EF-typegodkendelse af hele køretøjer for andre klasser på frivilligt grundlag. For yderligere at udbygge det indre marked og sikre, at det fungerer efter hensigten, bør denne forordning tillade fabrikanterne at ansøge om EU-godkendelse af hele køretøjer for alle klasser, der er omfattet af denne forordning på frivilligt grundlag, for derved at gøre det muligt for dem at udnytte fordelene ved det indre marked gennem en EU-typegodkendelse.
(9)
Direktiv 2003/37/EF fastsætter, at alle terrængående køretøjer og UTV-køretøjer i medfør af EF-typegodkendelsen godkendes som traktorer. Disse typer køretøjer bør derfor også være omfattet af denne forordning, forudsat at de berørte køretøjstyper kan henføres til en køretøjsklasse som omhandlet i denne forordning og opfylder alle kravene i denne forordning.
(10)
De nationale myndigheders forpligtelser, som fastsat i markedsovervågningsbestemmelserne i denne forordning, er mere specifikke end de tilsvarende bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 af 9. juli 2008 om kravene til akkreditering og markedsovervågning i forbindelse med markedsføring af produkter (6).
(11)
For at sikre et højt niveau af funktionel sikkerhed, arbejdssikkerhed og miljøbeskyttelse bør de tekniske krav og de miljøstandarder, der gælder for køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder med hensyn til typegodkendelse, harmoniseres.
(12)
Det er hensigtsmæssigt at fastsætte det princip, at køretøjer skal konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at risikoen, for at personer i køretøjet eller andre trafikanter kan komme til skade, er mindst mulig. Med henblik herpå er det nødvendigt, at fabrikanterne sikrer, at køretøjer opfylder de relevante krav i denne forordning. Disse bestemmelser bør, uden at være begrænset hertil, omfatte krav vedrørende strukturel integritet, systemer til forbedring af førerens kontrol over bilen, systemer, der skal give føreren udsyn til og oplysninger om køretøjets tilstand og de umiddelbare omgivelser, køretøjets lyssystemer, systemer til beskyttelse af fører og passagerer, køretøjets ydre og tilbehør til køretøjet, køretøjsmasse og -dimensioner samt køretøjets dæk.
(13)
For at sikre, at proceduren for overvågning af produktionens overensstemmelse, som er en af hjørnestenene i EU-typegodkendelsessystemet, er blevet gennemført korrekt og fungerer, som den skal, bør fabrikanterne kontrolleres regelmæssigt af en kompetent myndighed eller en dertil udpeget teknisk tjeneste, som er i besiddelse af de krævede kvalifikationer på dette område.
(14)
I visse begrænsede tilfælde er det hensigtsmæssigt at tillade national typegodkendelse af små serier. Dette bør dog begrænses til et lille antal køretøjer. Det er derfor nødvendigt nøjagtigt at definere begrebet små serier med hensyn til antallet af køretøjer, der produceres.
(15)
Hovedformålet med Unionens lovgivning om godkendelse af køretøjer er, at der i forbindelse med markedsføring af nye køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder sikres et højt sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. Dette formål bør ikke anfægtes af montering af visse dele eller udstyr, efter at køretøjer er blevet markedsført eller taget i brug. Der bør således træffes passende foranstaltninger for at sikre, at dele eller udstyr, der kan monteres på køretøjer, og som i betydeligt omfang kan nedsætte funktionen af systemer, der er vigtige med hensyn til sikkerhed og miljøbeskyttelse, underkastes en forudgående kontrol af en godkendende myndighed, inden de markedsføres. Disse foranstaltninger bør bestå i tekniske bestemmelser om de krav, som disse dele eller udstyr skal opfylde.
(16)
Sådanne foranstaltninger bør kun gælde for et begrænset antal dele og udstyr, som Kommissionen bør opstille en liste over i en gennemførelsesretsakt, efter at den har gennemført en høring af de berørte parter. Foranstaltningerne bør sikre, at de pågældende dele eller udstyr ikke nedsætter køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer, og så vidt muligt samtidig opretholde konkurrencen på eftermarkedet.
(17)
Unionen er kontraherende part i overenskomsten under FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter (Overenskomst af 1958, som revideret) (7). For at forenkle typegodkendelsen i tråd med anbefalingerne i CARS 21 vil det være hensigtsmæssigt at ophæve alle særdirektiverne uden at reducere beskyttelsesniveauet. Kravene i de pågældende direktiver bør overføres til denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bør, hvor det er relevant, erstattes af henvisninger til de tilsvarende regulativer fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE), som Unionen har stemt for eller har tiltrådt, og som er tilføjet som bilag til overenskomsten af 1958, som revideret. For at lette den administrative byrde i forbindelse med typegodkendelsesprocessen bør køretøjsfabrikanterne have mulighed for, når det er relevant, at ansøge om typegodkendelse i henhold til denne forordning ved direkte at opnå godkendelse efter de relevante FN/ECE-regulativer som opført i bilag I eller i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
(18)
FN/ECE-regulativerne og ændringerne hertil, som Unionen har stemt for under anvendelse af afgørelse 97/836/EF, bør derfor indarbejdes i EU-lovgivningen om typegodkendelse. Som følge heraf bør Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de nødvendige tilpasninger af bilag I til denne forordning eller af de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
(19)
Som et alternativ kan der i de delegerede retsakter henvises til regulativer fastsat af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) eller til CEN/Cenelec- eller ISO-standarder, som offentligheden har direkte adgang til, og som der henvises til deri.
(20)
Det er vigtigt, at fabrikanterne leverer relevante oplysninger til bilejerne for at forhindre forkert brug af sikkerhedsanordninger.
(21)
For at gøre det muligt for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder at ansøge om typegodkendelse for komponenter eller separate tekniske enheder eller om tilladelse for dele eller udstyr, er det også vigtigt for disse fabrikanter at have adgang til visse oplysninger, der kun kan indhentes fra fabrikanten, som f.eks. de tekniske oplysninger, inkl. tegninger, der er nødvendige for udvikling af dele til eftermarkedet.
(22)
Det er nødvendigt, at der er ligeberettiget adgang til reparationsinformationer om køretøjer via et standardiseret format, der kan anvendes til at finde tekniske informationer, samt at der er effektiv konkurrence på markedet for informationstjenester vedrørende vedligeholdelse og reparation af køretøjer for at forbedre det indre markeds funktion, navnlig hvad angår den frie bevægelighed for varer, etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser. En stor del af disse informationer vedrører egendiagnosesystemer og deres interaktion med andre systemer i køretøjet. Det er hensigtsmæssigt, at der fastsættes tekniske specifikationer, som fabrikanternes websteder bør opfylde, sideløbende med målrettede foranstaltninger for at sikre små og mellemstore virksomheder (SMV'er) adgang på rimelige vilkår.
(23)
Køretøjsfabrikanterne bør også kunne opfylde deres forpligtelser til at give adgang til reparations- og vedligeholdelsesoplysninger om kommunikationsprotokoller mellem traktorer og påhængs- eller monteringsudstyr, som defineret i ISO 11783, ved på fabrikantens websted at indsætte et link til et websted, der er etableret af flere fabrikanter i fællesskab eller af et konsortium af fabrikanter.
(24)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (8).
(25)
For at supplere denne forordning med yderligere tekniske detaljer bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår funktionel sikkerhed, konstruktionskrav, miljøegenskaber og fremdriftsevne, adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer og udpegelse af tekniske tjenesters særlige autoriserede arbejdsområder. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(26)
Medlemsstaterne bør fastsætte de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af denne forordning og af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, og sikre, at de gennemføres. Disse sanktioner bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
(27)
Selv om intet i denne forordning forhindrer medlemsstaterne i fortsat at anvende deres respektive, individuelle godkendelsesordninger, bør Kommissionen aflægge rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes disse nationale ordninger fungerer, på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne med henblik på at genoverveje spørgsmålet om, hvorvidt der bør fremlægges et lovgivningsmæssigt forslag om harmonisering af den individuelle godkendelsesordning på EU-plan.
(28)
Som følge af anvendelsen af det nye system til fastlæggelse af bestemmelser, som etableres med denne forordning, bør følgende direktiver ophæves:
-
Direktiv 2003/37/EF
-
Rådets direktiv 74/347/EØF af 25. juni 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende synsfelt og forrudeviskere for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (9)
-
Rådets direktiv 76/432/EØF af 6. april 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om landbrugs- og skovbrugshjultraktorers bremsning (10)
-
Rådets direktiv 76/763/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om passagersæder for landbrugs- eller skovbrugshjultraktorer (11)
-
Rådets direktiv 77/537/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende stoffer fra dieselmotorer til fremdrift af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (12)
-
Rådets direktiv 78/764/EØF af 25. juli 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førersæde til landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (13)
-
Rådets direktiv 80/720/EØF af 24. juni 1980 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om betjeningsplads og adgangsforhold til førerplads samt om døre og vinduer i førerhuse på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (14)
-
Rådets direktiv 86/297/EØF af 26. maj 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kraftudtag på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer og skærme dertil (15)
-
Rådets direktiv 86/298/EØF af 26. maj 1986 om bagtil monterede styrtsikre førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (16)
-
Rådets direktiv 86/415/EØF af 24. juli 1986 om montering, placering, virkemåde og identifikation af betjeningsanordninger for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (17)
-
Rådets direktiv 87/402/EØF af 25. juni 1987 om styrtsikre frontmonterede førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (18)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/25/EF af 22. maj 2000 om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til fremdrift af landbrugs- og skovbrugstraktorer (19)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/57/EF af 13. juli 2009 om førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (20)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/58/EF af 13. juli 2009 om slæbeanordninger og bakgear på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (21)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/59/EF af 13. juli 2009 om førerspejle til landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (22)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/60/EF af 13. juli 2009 om konstruktivt bestemt maksimalhastighed for landbrugs- og skovbrugstraktorer samt om lad til sådanne traktorer (23)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/61/EF af 13. juli 2009 om montering af lygter og lyssignaler på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (24)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/63/EF af 13. juli 2009 om visse dele og specifikationer for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (25)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/64/EF af 13. juli 2009 om radiostøjdæmpning af landbrugs- og skovbrugstraktorer (elektromagnetisk kompatibilitet) (26)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/66/EF af 13. juli 2009 om styreapparater for landbrugs- eller skovbrugshjultraktorer (27)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/68/EF af 13. juli 2009 om komponenttypegodkendelse af lygter og lyssignaler til landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (28)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/75/EF af 13. juli 2009 om førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (statisk afprøvning) (29)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/76/EF af 13. juli 2009 om støjniveauet i ørehøjde for førere af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (30)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/144/EF af 30. november 2009 om visse dele af og specifikationer for landbrugs- og skovbrugstraktorer (31).
(29)
Det er vigtigt for alle interesserede parter at etablere en klar forståelse af forholdet mellem denne forordning og direktiv 2006/42/EF for at undgå overlapning og klart at fastlægge, hvilke krav et bestemt produkt skal opfylde.
(30)
Målene for denne forordning, nemlig at fastsætte harmoniserede regler for de administrative og tekniske krav til godkendelse og markedsovervågning af landbrugs- og skovbrugstraktorer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af omfanget og virkningerne heraf bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
EMNE, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
1. Denne forordning fastlægger de administrative og tekniske krav til typegodkendelse af alle nye køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder omhandlet i artikel 2, stk. 1.
Denne forordning finder ikke anvendelse på godkendelse af individuelle køretøjer. Dog skal medlemsstater, der udsteder sådanne individuelle godkendelser, acceptere enhver typegodkendelse af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder udstedt i henhold til denne forordning i stedet for de relevante nationale bestemmelser.
2. Denne forordning fastlægger kravene i forbindelse med markedsovervågning af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der skal godkendes i henhold til denne forordning. Denne forordning fastsætter endvidere kravene til markedsovervågning af dele af og udstyr til sådanne køretøjer.
3. Denne forordning berører ikke anvendelsen af lovgivning om færdselssikkerhed.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning gælder for landbrugs- og skovbrugskøretøjer, som beskrevet i artikel 4, som er konstrueret og fremstillet i en eller flere etaper, og for systemer, komponenter og separate tekniske enheder såvel som dele og udstyr konstrueret og fremstillet til sådanne køretøjer.
Specifikt finder denne forordning anvendelse på følgende køretøjer:
a)
traktorer (klasse T og C)
b)
påhængskøretøjer (klasse R), og
c)
udskifteligt trukket udstyr (klasse S).
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på udskifteligt materiel, som ved kørsel på vej løftes fuldstændigt eller ikke kan dreje omkring en lodret akse.
3. For følgende køretøjer kan fabrikanten vælge, om han vil ansøge om godkendelse efter denne forordning, eller om han vil overholde de relevante nationale krav:
a)
påhængskøretøjer (klasse R) og udskifteligt trukket udstyr (klasse S)
b)
bæltetraktorer (klasse C)
c)
hjultraktorer til særlige formål (klasse T4.1 og T4.2).
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning og i de i bilag I opførte retsakter finder, medmindre andet er bestemt heri, følgende definitioner anvendelse:
1) »typegodkendelse«: den procedure, hvorved en godkendende myndighed attesterer, at en type køretøj, et system, en komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
2) »typegodkendelse af et helt køretøj«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en type af delvist opbygget, færdigopbygget eller etapevis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
3) »typegodkendelse af et system«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at et system, der er indbygget i en bestemt køretøjstype, opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
4) »typegodkendelse af en komponent«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en komponent uafhængigt af et køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
5) »typegodkendelse af separat teknisk enhed«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav, for så vidt angår en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper
6) »national typegodkendelse«: en typegodkendelsesprocedure fastlagt i en medlemsstats nationale lovgivning, idet gyldigheden af en sådan godkendelse er begrænset til den pågældende medlemsstats område
7) »EU-typegodkendelse«: den procedure, hvorved en godkendende myndighed attesterer, at en type køretøj, et system, en komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i denne forordning
8) »traktor«: ethvert motordrevet landbrugs- eller skovbrugskøretøj med hjul eller bælter, som har mindst to aksler og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på mindst 6 km/t, hvis funktion i det væsentlige ligger i dens trækkraft, og som er særlig konstrueret til at trække, skubbe, bære eller drive forskellige former for udskifteligt landbrugs- eller skovbrugsudstyr, eller trække landbrugs- eller skovbrugspåhængskøretøjer eller udstyr; køretøjet kan indrettes med henblik på at transportere en ladning i forbindelse med en anvendelse inden for landbrug eller skovbrug, og/eller den kan udstyres med et eller flere passagersæder
9) »påhængskøretøj«: ethvert landbrugs- eller skovbrugskøretøj, der hovedsagelig er beregnet til at blive trukket af en traktor og hovedsageligt til at transportere ladninger eller til forarbejdning af materialer, og hvor forholdet mellem køretøjets tekniske tilladte maksimale totalmasse og dets egenmasse er lig med eller større end 3,0
10) »udskifteligt trukket udstyr«: ethvert køretøj, som anvendes inden for landbrug eller skovbrug, og som er konstrueret til at blive trukket af en traktor, og som ændrer traktorens funktion eller tilfører en ny funktion, har et fastmonteret redskab eller er konstrueret til forarbejdning af materialer, og som kan omfatte et lad, der er konstrueret og udformet til anbringelse af de værktøjer og anordninger, som er nødvendige for at udføre arbejdet, og til midlertidig opbevaring af de materialer, som fremstilles, eller som er nødvendige under arbejdet, og hvor forholdet mellem køretøjets teknisk tilladte maksimale totalmasse og dets egenvægt er under 3,0
11) »køretøj«: enhver traktor, ethvert påhængskøretøj eller enhver form for udskifteligt trukket udstyr som defineret i nr. 8, 9 og 10
12) »basiskøretøj«: ethvert køretøj, som anvendes på den indledende etape i en etapevis typegodkendelsesprocedure
13) »delvis opbygget køretøj«: et køretøj, som skal gennem mindst én yderligere etape i opbygningen for at opfylde de relevante tekniske krav i denne forordning
14) »etapevis færdigopbygget køretøj«: et køretøj, som har gennemgået hele processen for etapevis typegodkendelse og opfylder de relevante tekniske krav i denne forordning
15) »færdigopbygget køretøj«: ethvert køretøj, som ikke skal opbygges yderligere for at opfylde de relevante tekniske krav i denne forordning
16) »restkøretøj«: ethvert køretøj, som indgår i en lagerbeholdning, der ikke kan markedsføres eller ikke længere kan stilles til rådighed på markedet, registreres eller tages i brug på grund af ikrafttrædelse af nye tekniske krav, som det ikke er godkendt til
17) »system«: en samling af anordninger, der i kombination udfører en eller flere specifikke funktioner i et køretøj, og som er omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning
18) »komponent«: en anordning omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bestemt til at være en del af et køretøj, og som kan typegodkendes uafhængigt af et køretøj i overensstemmelse med denne forordning og delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, hvis der i disse retsakter udtrykkelig gives mulighed herfor
19) »separat teknisk enhed«: en anordning omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bestemt til at være en del af et køretøj, som kan typegodkendes separat, men kun i forbindelse med en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper, hvis der i disse retsakter gives udtrykkelig mulighed herfor
20) »dele«: produkter, der anvendes til samlingen af et køretøj, såvel som reservedele
21) »udstyr«: øvrige produkter ud over dele, der kan tilføjes eller monteres på et køretøj
22) »originale dele eller udstyr«: dele eller udstyr, der er fremstillet i overensstemmelse med de specifikationer og produktionsstandarder, som køretøjsfabrikanten har fastlagt for fremstillingen af dele eller udstyr til samlingen af det pågældende køretøj; dette omfatter dele eller udstyr, der er fremstillet på samme produktionslinje som disse eller dette udstyr; det lægges til grund, hvis ikke det modsatte bevises„ at dele eller udstyr er originale dele eller udstyr, hvis fabrikanten attesterer, at delene eller udstyret er af samme kvalitet som de komponenter, der anvendes til samlingen af det pågældende køretøj og er fremstillet i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens specifikationer og produktionsstandarder
23) »reservedele«: produkter, der monteres i eller på et køretøj for at erstatte dette køretøjs originale dele, herunder produkter som f.eks. smøremidler, der er nødvendige for anvendelsen af et køretøj, dog med undtagelse af brændstof
24) »funktionel sikkerhed«: fravær af en uacceptabel risiko for fysisk skade eller sundhedsskade på personer eller skade på ejendom som følge af fejlfunktion af mekaniske, hydrauliske, pneumatiske, elektriske eller elektroniske systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
25) »fabrikant«: den fysiske eller juridiske person, der overfor den godkendende myndighed er ansvarlig for alle aspekter af typegodkendelsesprocessen eller tilladelsesprocessen, for at sikre produktionens overensstemmelse, og som også er ansvarlig for markedsovervågningsspørgsmål for så vidt angår fremstillede køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, uanset om den pågældende fysiske eller juridiske person er direkte involveret i alle etaper i udformningen og fremstillingen af det køretøj, det system, den komponent eller den separate tekniske enhed, som godkendelsesprocessen vedrører
26) »fabrikantens repræsentant«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen og behørigt udnævnt af fabrikanten til at repræsentere denne overfor den godkendende myndighed eller markedsovervågningsmyndigheden og handle på fabrikantens vegne, inden for de områder, der er omfattet af denne forordning
27) »godkendende myndighed«: den myndighed i en medlemsstat, der er oprettet eller udpeget af medlemsstaten, og som Kommissionen er blevet underrettet om, og som er kompetent med hensyn til alle aspekter vedrørende godkendelse af en type køretøj, system, komponent og separat teknisk enhed, med hensyn til tilladelsesprocessen, med hensyn til udstedelse og eventuel inddragelse eller afslag på udstedelse af godkendelsesattester, med hensyn til at fungere som forbindelsesled til andre medlemsstaters godkendende myndigheder, med hensyn til udpegning af de tekniske tjenester og med hensyn til kontrol af, at fabrikanten opfylder sine forpligtelser for så vidt angår produktionens overensstemmelse
28) »teknisk tjeneste«: en organisation eller et organ, der af en medlemsstats godkendende myndighed er udpeget til at fungere som prøvningslaboratorium, der skal udføre prøvninger, eller som et overensstemmelsesvurderingsorgan, der skal udføre den indledende vurdering og andre prøvninger eller foretage inspektioner på den godkendende myndigheds vegne; den godkendende myndighed kan også selv udøve denne funktion
29) »prøvning i fabrikantregi«: udførelse af prøvninger i fabrikantens egne anlæg, registrering af prøvningsresultaterne og indsendelse af en rapport, inklusive konklusioner, til den godkendende myndighed, foretaget af en fabrikant, som er blevet udpeget som teknisk tjeneste med henblik på vurdering af overensstemmelsen med bestemte krav
30) »virtuel prøvningsmetode«: computersimulationer, herunder beregninger, der viser, om et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed opfylder de tekniske krav i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 27, stk. 6, uden at det er nødvendigt at anvende et fysisk køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed
31) »typegodkendelsesattest«: det dokument, hvorved den godkendende myndighed officielt attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed er godkendt
32) »EU-typegodkendelsesattest«: den attest, der er baseret på den model, der er fastsat i den gennemførelsesretsakt, der er vedtaget i henhold til denne forordning, eller den meddelelsesformular, der findes i de relevante FN/ECE-regulativer, der er omhandlet i denne forordning eller i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning
33) »typeattest«: det dokument, der er udstedt af fabrikanten, og som attesterer, at et fremstillet køretøj er i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype
34) »egendiagnosesystem« eller »OBD-system«: et emissionsbegrænsningssystem, som er i stand til at opdage en fejl og finde det sandsynlige fejlsted ved hjælp af fejlkoder i en computerhukommelse
35) »reparations- og vedligeholdelsesinformationer«: alle de oplysninger, der er nødvendige til diagnosticering, service, syn, periodisk overvågning, reparation, omprogrammering eller re-initialisering af køretøjet, og som fabrikanterne stiller til rådighed for deres autoriserede forhandlere og reparatører, herunder alle efterfølgende ændringer og supplementer til sådanne oplysninger; disse informationer omfatter al information, der er nødvendig til montering af dele og udstyr på køretøjer
36) »uafhængig aktør«: virksomheder, ud over de autoriserede forhandlere og reparatører, der er direkte eller indirekte involveret i reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer, især reparatører, fabrikanter eller distributører af reparationsudstyr, værktøj eller reservedele, tekniske forlag, automobilklubber, vejservicevirksomheder, virksomheder, der tilbyder inspektion og afprøvning, og virksomheder, der tilbyder undervisning af installatører, fabrikanter og reparatører af udstyr til køretøjer, som anvender alternative brændstoffer
37) »nyt køretøj«: et køretøj som ikke tidligere har været registreret eller taget i brug
38) »registrering«: administrativ tilladelse til ibrugtagning af et køretøj, herunder i vejtrafik, hvorved køretøjet identificeres og tildeles et serienummer, der udgør dets registreringsnummer, som kan gælde permanent, midlertidigt eller for en kort periode
39) »markedsføring«: første tilgængeliggørelse af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, en del eller udstyr i Unionen
40) »ibrugtagning«: første anvendelse i Unionen til de beregnede formål af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr
41) »importør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen, og som markedsfører et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr fra et tredjeland
42) »distributør«: enhver fysisk eller juridisk person i forsyningskæden, med undtagelse af fabrikanten eller importøren, der tilgængeliggør et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr på markedet
43) »erhvervsdrivende«: fabrikanten, fabrikantens repræsentant, importøren eller distributøren
44) »markedsovervågning«: aktiviteter, der gennemføres, og foranstaltninger, der træffes af nationale myndigheder for at sikre, at køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der stilles til rådighed på markedet, overholder kravene i den relevante EU-harmoniseringslovgivning og ikke udgør nogen risiko for sundheden, sikkerheden eller noget andet aspekt af beskyttelsen af almene samfundshensyn
45) »markedsovervågningsmyndighed«: en myndighed i en medlemsstat, der er ansvarlig for at udføre markedsovervågningen på dens område
46) »national myndighed«: en godkendelsesmyndighed eller enhver anden myndighed, der beskæftiger sig med og er ansvarlig for markedsovervågning, grænsekontrol eller registrering af køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr i en medlemsstat
47) »gøre tilgængelig på markedet«: enhver levering af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr med henblik på distribution eller anvendelse på markedet som led i erhvervsvirksomhed, mod eller uden vederlag
48) »køretøjstype«: en gruppe af køretøjer, herunder varianter og versioner, der er af samme klasse og ikke adskiller sig fra hinanden med hensyn til mindst følgende væsentlige forhold:
-
klasse
-
fabrikant
-
den af fabrikanten angivne typebetegnelse
-
væsentlige konstruktionsaspekter
-
centralrørschassis/længdevangechassis/leddelt chassis (klare og grundlæggende forskelle)
-
for klasse T: aksler (antal) eller, for klasse C: aksler/bælter (antal)
-
for etapevis opbyggede køretøjer: fabrikanten og typen af køretøjet på den forudgående etape.
49) »variant«: køretøjer, der er af samme type og ikke adskiller sig fra hinanden i det mindste på følgende forhold:
a)
for traktorer:
-
karrosseriets strukturelle helhed eller type af karrosseri
-
færdiggørelsesetape
-
motor (forbrændingsmotor/hybrid/elektrisk/hybrid-elektrisk)
-
funktionsprincip
-
cylinderantal og -arrangement
-
forskelle i effekt på højst 30 % (den største effekt må højst være 1,3 gange den mindste)
-
forskelle i slagvolumen på højst 20 % (den største værdi må højst være 1,2 gange den mindste)
-
drivaksler (antal, placering, indbyrdes forbindelse)
-
styrende aksler (antal og placering)
-
forskel i tilladt totalmasse må højst være 10 %
-
transmission (art)
-
ROPS-førerværn
-
bremsede aksler (antal)
b)
for påhængskøretøjer eller udskifteligt, trukket udstyr:
-
styrende aksler (antal, placering, indbyrdes forbindelse)
-
forskel i tilladt totalmasse må højst være 10 %
-
bremsede aksler (antal)
50) »hybridkøretøj«: et motordrevet køretøj, der til fremdrift er forsynet med mindst to forskellige energiomdannere og to forskellige systemer til lagring af energi (på køretøjet)
51) »hybrid-elektrisk køretøj«: et køretøj, der til den mekaniske fremdrift bruger energi fra begge af følgende kilder af lagret energi/kraft på køretøjet:
a)
brændstof
b)
et batteri, en kondensator, et svinghjul/en generator eller andre elektriske energi- eller kraftlagringsenheder.
Denne definition omfatter køretøjer, som trækker energi fra et brændstof, der forbruges udelukkende med henblik på genopladning af den elektriske energi-/kraftlagringsenhed
52) »rent elektrisk køretøj«: et køretøj, som drives af et system bestående af en eller flere anordninger til oplagring af elektrisk energi, en eller flere elektriske anordninger til kraftkonditionering og en eller flere elektriske maskiner, som omdanner oplagret elektrisk energi til mekanisk energi, der overføres til hjulene til fremdrift af køretøjet
53) »versioner af en variant«: køretøjer, som består af en kombination af de forskellige punkter, der fremgår af informationspakken, der er omhandlet i artikel 24, stk. 10.
Henvisninger i denne forordning til krav, procedurer eller ordninger fastsat i denne forordning skal forstås som henvisninger til sådanne krav, procedurer eller ordninger, som er fastsat i denne forordning og i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Artikel 4
Køretøjsklasser
I denne forordning anvendes følgende køretøjsklasser:
1)
»klasse T« omfatter alle hjultraktorer; hver hjultraktorklasse angivet i punkt 2 til 8 er forsynet med et efterstillet bogstav »a« eller »b«, der henviser til den hastighed, som hjultraktoren er konstrueret til:
a)
»a« for hjultraktorer, der er konstrueret til en hastighed på højst 40 km/t
b)
»b« for hjultraktorer, der er konstrueret til en hastighed på over 40 km/t
2)
»klasse T1« omfatter hjultraktorer med mindste sporvidde for den aksel, der er nærmest føreren, på 1 150 mm eller derover, egenmasse i køreklar stand over 600 kg og frihøjde 1 000 mm eller derunder
3)
»klasse T2« omfatter hjultraktorer med mindste sporvidde under 1 150 mm, egenmasse i køreklar stand over 600 kg, frihøjde 600 mm eller derunder; hvis højden af traktorens tyngdepunkt (målt i forhold til jorden) divideret med den gennemsnitlige minimumsporvidde af hver aksel er over 0,90, skal den konstruktivt bestemte maksimalhastighed være begrænset til 30 km/t
4)
»klasse T3« omfatter hjultraktorer med en egenmasse i køreklar stand på 600 kg eller derunder
5)
»klasse T4« omfatter hjultraktorer til særlige formål
6)
»klasse T4.1« (traktorer med stor frihøjde) omfatter traktorer, der er konstrueret til arbejde i høje kulturer i rækker, f.eks. vinmarker. De er karakteriseret ved, at hele eller en del af chassiset er særlig højt, således at de kan køre parallelt med planterækkerne med højre og venstre hjul på hver sin side af en eller flere rækker. Disse traktorer er konstrueret til at køre med eller drive redskaber, der kan være monteret fortil, mellem akslerne, bagtil eller på et lad. Traktoren har i arbejdsstillingen en frihøjde på over 1 000 mm målt i planterækkernes lodrette plan. Når højden af traktorens tyngdepunkt (målt i forhold til jorden, med dæk af normale dimensioner) divideret med gennemsnittet af akslernes minimumsporvidde er over 0,90, er den konstruktivt bestemte maksimalhastighed begrænset til 30 km/t.
7)
»klasse T4.2« (ekstra brede traktorer) omfatter traktorer, der er karakteriseret ved deres store dimensioner, og som især anvendes til bearbejdning af store landbrugsarealer
8)
»klasse T4.3« (traktorer med lav frihøjde) omfatter traktorer med fire drivende hjul, hvis udskiftelige udstyr er beregnet til anvendelse inden for landbrug eller skovbrug, som er karakteriseret ved et bærende chassis, der er udstyret med et eller flere kraftudtag, og har en teknisk tilladt totalmasse på højst 10 tons, hvor forholdet mellem den teknisk tilladte totalmasse og den maksimale egenmasse i køreklar stand er under 2,5, og hvor tyngdepunktet målt i forhold til jorden med dæk af normale dimensioner er under 850 mm
9)
»klasse C« omfatter bæltetraktorer, som fremdrives ved hjælp af bælter eller en kombination af hjul og bælter, og som inddeles i underklasser analogt med klasse T
10)
»klasse R« omfatter påhængskøretøjer; hver påhængskøretøjsklasse angivet i punkt 11 til 14 er forsynet med et efterstillet bogstav »a« eller »b«, der henviser til den hastighed, som påhængskøretøjet er konstrueret til:
a)
»a« for påhængskøretøjer, der er konstrueret til en hastighed på højst 40 km/t
b)
»b« for påhængskøretøjer, der er konstrueret til en hastighed over 40 km/t
11)
»klasse R1« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er højst 1 500 kg
12)
»klasse R2« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 1 500 kg, men ikke over 3 500 kg
13)
»klasse R3« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 3 500 kg men ikke over 21 000 kg
14)
»klasse R4« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 21 000 kg
15)
»klasse S« omfatter udskifteligt trukket udstyr.
Hver klasse af udskifteligt trukket udstyr er forsynet med et efterstillet bogstav »a« eller »b«, der henviser til den hastighed, som udstyret er konstrueret til:
a)
»a« for udskifteligt trukket udstyr, der er konstrueret til en hastighed på højst 40 km/t
b)
»b« for udskifteligt trukket udstyr, der er konstrueret til en hastighed over 40 km/t
16)
»klasse S1« omfatter udskifteligt trukket udstyr, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er højst 3 500 kg
17)
»klasse S2« omfatter udskifteligt trukket udstyr, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 3 500 kg.
KAPITEL II
GENERELLE FORPLIGTELSER
Artikel 5
Medlemsstaternes forpligtelser
1. Medlemsstaterne opretter eller udpeger de godkendende myndigheder, der har kompetence i spørgsmål vedrørende godkendelse, og de markedsovervågningsmyndigheder, der har kompetence i spørgsmål vedrørende markedsovervågning i henhold til denne forordning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om oprettelsen og udpegelsen af sådanne myndigheder.
Underretningen vedrørende de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne skal bl.a. indeholde oplysning om navn, adresse, herunder e-mailadresse, samt deres ansvarsområde. Kommissionen offentliggør en liste over og oplysninger om de godkendende myndigheder på sit websted.
2. Medlemsstaterne tillader kun markedsføring, registrering eller ibrugtagning af sådanne køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, der opfylder kravene i denne forordning.
3. Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre markedsføring, registrering eller ibrugtagning af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder af grunde, der vedrører aspekter af fremstillingen af dem og deres funktioner, som er omfattet af denne forordning, hvis de opfylder kravene i denne forordning.
4. Medlemsstaterne skal tilrettelægge og udføre markedsovervågning og kontrol af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der indføres på markedet, i overensstemmelse med kapitel III i forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 6
De godkendende myndigheders forpligtelser
1. De godkendende myndigheder sikrer, at fabrikanter, der ansøger om typegodkendelse, opfylder deres forpligtelser i henhold til denne forordning.
2. De godkendende myndigheder godkender kun køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der opfylder kravene i denne forordning.
Artikel 7
Markedsovervågningsforanstaltninger
1. For så vidt angår typegodkendte køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, foretager markedsovervågningsmyndighederne i passende omfang behørig dokumentations-kontrol under hensyntagen til de anerkendte principper for risikovurdering, klager og øvrige oplysninger.
Markedsovervågningsmyndighederne kan kræve af de erhvervsdrivende, at de gør sådan dokumentation og information tilgængelig, i det omfang det skønnes nødvendigt for gennemførelsen af myndighedernes aktiviteter.
Såfremt de erhvervsdrivende fremlægger typeattester, tager markedsovervågningsmyndighederne behørigt hensyn til disse attester.
2. Artikel 19, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse i sin helhed på dele og andet udstyr, som ikke er omfattet af nærværende artikels stk. 1.
Artikel 8
Fabrikanternes forpligtelser
1. Fabrikanterne sikrer, at deres køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, når de markedsføres eller tages i brug, er fremstillet og godkendt i overensstemmelse med kravene i denne forordning såvel som med de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
2. Ved en etapevis typegodkendelse er hver fabrikant ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse, for så vidt angår de systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet tilføjet af ham på den etape i opbygningen af et køretøj, som fabrikanten forestår. Enhver fabrikant, der ændrer komponenter eller systemer, der allerede er blevet godkendt på tidligere etaper, er ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår disse modificerede komponenter og systemer.
3. Fabrikanter, der ændrer et delvis opbygget køretøj på en sådan måde, at det kan godkendes som tilhørende en anden køretøjsklasse, med det resultat, at de lovgivningsmæssige krav, der er blevet vurderet allerede i et tidligere trin af godkendelsesprocessen, har ændret sig, er også ansvarlige for opfyldelsen af de krav, der gælder for den køretøjsklasse, som det ændrede køretøj kan godkendes til.
4. Med henblik på godkendelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder omfattet af denne forordning skal fabrikanter, der er etableret uden for Unionen, udpege en enkelt repræsentant, der er etableret i Unionen, til at repræsentere sig over for den godkendende myndighed.
5. Fabrikanter, der er etableret uden for Unionen, udpeger desuden en enkelt repræsentant, der er etableret i Unionen, med henblik på markedsovervågning, og denne kan være den i stk. 4 omhandlede repræsentant eller en yderligere repræsentant.
6. Fabrikanterne er over for den godkendende myndighed ansvarlige for alle aspekter af godkendelsesprocessen og for produktionens overensstemmelse, uanset om de er direkte involveret i alle etaper af fremstillingen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
7. I henhold til denne forordning og de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, som er vedtaget i henhold til denne forordning, sikrer fabrikanterne, at der findes procedurer til sikring af produktionsseriers fortsatte overensstemmelse med den godkendte type. Der tages i overensstemmelse med kapitel VI hensyn til ændringer i et køretøjs, et systems, en komponents eller en separat teknisk enheds konstruktion eller karakteristika og ændringer i de krav, som et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed er erklæret at være i overensstemmelse med.
8. Ud over den lovpligtige mærkning og typegodkendelsesmærkerne på deres køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder i henhold til artikel 34 skal fabrikanterne angive deres navn, registrerede varenavn eller registrerede varemærke og en adresse i Unionen, hvor de kan kontaktes, på deres køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, som gøres tilgængelige på markedet, eller, hvis dette ikke er muligt, på emballagen eller i et dokument, som vedlægges komponenten eller den separate tekniske enhed.
9. Fabrikanterne sikrer, at opbevarings- og transportbetingelserne for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har ansvaret for, ikke bringer disse overensstemmelse med kravene i denne forordning i fare.
Artikel 9
Fabrikanternes forpligtelser vedrørende de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse med reglerne, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Fabrikanter, der mener eller har grund til at formode, at et køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, som de har fremstillet og som er blevet markedsført eller taget i brug, ikke er i overensstemmelse med denne forordning eller de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, træffer straks de nødvendige foranstaltninger til at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse, at trække den/det tilbage eller tilbagekalde den/den, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
Fabrikanten underretter øjeblikkeligt den godkendende myndighed, der udstedte godkendelsen, og giver navnlig nærmere oplysninger om den manglende overensstemmelse og om eventuelle afhjælpende foranstaltninger, der er truffet.
2. Hvis køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, underretter fabrikanten straks de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret er blevet gjort tilgængelig på markedet eller taget i brug, herom og giver navnlig nærmere oplysninger om den manglende overensstemmelse og om eventuelle afhjælpende foranstaltninger, der er truffet.
3. Fabrikanterne opbevarer informationspakken som omhandlet i artikel 24, stk. 10, og køretøjsfabrikanten opbevarer desuden et eksemplar af typeattesterne som omhandlet i artikel 33, således at de står til rådighed for godkendelsesmyndighederne i en periode på ti år efter markedsføringen af køretøjet og for en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
4. Fabrikanten giver på grundlag af en national myndigheds begrundede anmodning den pågældende myndighed gennem den godkendende myndighed et eksemplar af EU-typegodkendelsesattesten eller den i artikel 46, stk. 1 og 2, omhandlede tilladelse, som påviser, køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds overensstemmelse, på et for den pågældende myndighed letforståeligt sprog. Fabrikanten samarbejder med den nationale myndighed med hensyn til enhver foranstaltning, der træffes i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008, for at fjerne de risici, der måtte være i forbindelse med de af fabrikantens køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er blevet markedsført, registreret eller taget i brug.
Artikel 10
Fabrikantens repræsentants forpligtelser vedrørende markedsovervågning
Fabrikantens repræsentant med ansvar for markedsovervågning skal udføre de opgaver, der er fastsat i det mandat, vedkommende har modtaget fra fabrikanten. Mandatet sætter som minimum den bemyndigede repræsentant i stand til:
a)
at have adgang til den informationsmappe, der er omhandlet i artikel 22, og typeattesterne omhandlet i artikel 33, således at disse står til rådighed for godkendelsesmyndighederne i en periode på ti år efter markedsføringen af et køretøj og i en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed
b)
på grundlag af en godkendende myndigheds begrundede anmodning, at give den al den information og dokumentation, der er nødvendig for at påvise køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds fremstillings overensstemmelse
c)
at samarbejde med de godkendende myndigheder eller markedsovervågningsmyndighederne, efter disses anmodning, om enhver foranstaltning, der træffes for at fjerne de alvorlige risici, som køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr, der er omfattet af repræsentantens mandat, udgør.
Artikel 11
Importørernes forpligtelser
1. Importørerne må kun markedsføre køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der enten er blevet EU-typegodkendt eller som opfylder kravene til national godkendelse, eller dele eller udstyr, der fuldt ud er underlagt kravene i forordning (EF) nr. 765/2008.
2. Inden markedsføringen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er typegodkendt, sikrer importørerne, at der forefindes en informationspakke, som opfylder artikel 24, stk. 10, og at systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er forsynet med det påkrævede typegodkendelsesmærke og er i overensstemmelse med artikel 8, stk. 8. For så vidt angår køretøjer, kontrollerer importøren, at køretøjet er ledsages af den påkrævede typeattest.
3. Hvis en importør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, og særlig at den eller det ikke svarer til typegodkendelsen, må vedkommende ikke markedsføre, tillade ibrugtagning af eller registrere køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, før den eller det er blevet bragt i overensstemmelse. Hvis vedkommende endvidere finder eller har grund til at formode, at køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, skal vedkommende desuden underrette fabrikanten og markedsovervågningsmyndighederne herom. For så vidt angår typegodkendte køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, skal importørerne også underrette den godkendende myndighed, der har givet den pågældende godkendelse.
4. Importørerne skal angive navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse på køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret eller, hvis dette ikke er muligt, på emballagen eller i et dokument der ledsager systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret.
5. Importøren sikrer, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er ledsaget af vejledninger og oplysninger, som er påkrævet i artikel 51, på de pågældende medlemsstaters officielle sprog.
6. Importøren sikrer, at opbevarings- og transportforholdene for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som vedkommende har ansvaret for, ikke bringer den pågældende genstands overensstemmelse med denne forordnings krav i fare.
7. Hvor det anses for hensigtsmæssigt på grund af de alvorlige risici, et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr udgør, skal importøren af hensyn til beskyttelsen af forbrugernes sundhed og sikkerhed undersøge og om nødvendigt føre register over klager over og tilbagekaldelser af køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr og holde distributørerne underrettet om denne overvågning.
Artikel 12
Importørernes forpligtelser vedrørende de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Importører, der finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har markedsført, ikke er i overensstemmelse med denne forordning, skal de straks træffe de nødvendige foranstaltninger for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse, trække den eller det tilbage eller tilbagekalde den eller det, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
2. Hvis et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr udgør en alvorlig risiko, underretter importøren straks fabrikanten og de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor den eller det er blevet markedsført. Importøren underretter dem ligeledes om eventuelle foranstaltninger, der er truffet, og giver nærmere oplysninger, særlig om den alvorlige risiko og om eventuelle afhjælpende foranstaltninger truffet af fabrikanten.
3. Importørerne skal i en periode på ti år efter markedsføringen af et køretøj og i en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed opbevare et eksemplar af typeattesten, så den er til rådighed for de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne, og sikre, at informationspakken omhandlet i artikel 24, stk. 10, kan stilles til rådighed for disse myndigheder efter anmodning.
4. Importørerne skal på begrundet anmodning af en national myndighed give den med al den information og dokumentation, der er nødvendig for at påvise køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds overensstemmelse, på et for den pågældende myndighed letforståeligt sprog. Importørerne samarbejder på myndighedens anmodning samarbejde med denne om enhver foranstaltning, der træffes for at fjerne risici, der er i forbindelse med et køretøj, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr, som de har markedsført.
Artikel 13
Distributørernes forpligtelser
1. Distributørerne skal, når de gør et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr tilgængelig på markedet, handle med behørig omhu for så vidt angår kravene i denne forordning.
2. Distributørerne skal, inden de gør et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed tilgængelig på markedet, kontrollere, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er forsynet med den påkrævede foreskrevne mærkning eller det påkrævede foreskrevne typegodkendelsesmærke og er ledsaget af den påkrævede dokumentation, brugsanvisning og sikkerhedsinformation på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed skal gøres tilgængelig på markedet, samt at importøren og fabrikanten har opfyldt kravene i artikel 11, stk. 2 og 4, og artikel 34, stk. 1 og 2.
3. Distributørerne sikrer, at opbevarings- og transportforholdene for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har ansvaret for, ikke bringer den pågældende genstands overensstemmelse med kravene i denne forordning i fare.
Artikel 14
Distributørernes forpligtelser vedrørende de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Hvis en distributør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, må vedkommende ikke tilgængeliggøre, registrere eller tillade ibrugtagelsen af køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, før den eller det er blevet bragt i overensstemmelse.
2. Hvis en distributør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som vedkommende har gjort tilgængelig på markedet eller registreret eller hvis ibrugtagning, vedkommende er ansvarlig for, ikke er i overensstemmelse med denne forordning, underretter vedkommende fabrikanten eller dennes repræsentant for at sikre, at der træffes de nødvendige foranstaltninger i henhold til artikel 9, stk. 1, eller artikel 12, stk. 1, for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse eller tilbagekalde den eller det, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
3. Hvis køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, underretter distributører straks fabrikanten, importøren og de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor de har gjort køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret tilgængelig på markedet, herom. Distributøren underretter dem ligeledes om eventuelt trufne foranstaltninger og giver dem nærmere oplysninger, særlig om den alvorlige risiko og eventuelle afhjælpende foranstaltninger truffet af fabrikanten.
4. Distributørerne skal efter begrundet anmodning fra en national myndighed sikre, at fabrikanten forsyner den nationale myndighed med den information, der er specificeret i artikel 9, stk. 4, eller at importøren forsyner den nationale myndighed med den information, der er specificeret i artikel 12, stk. 3. Distributøren samarbejder med en nationale myndighed på dennes anmodning om enhver foranstaltning, der træffes i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008 for at fjerne de risici, som udgøres af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr, som de har gjort tilgængelig på markedet.
Artikel 15
Tilfælde hvor fabrikantens forpligtelser finder anvendelse på importøren og distributøren
En importør eller distributør anses for at være en fabrikant i denne forordnings forstand og er underlagt fabrikantens forpligtelser i artikel 8-10, hvis importøren eller distributøren gør et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed tilgængelig på markedet, registrerer den eller det eller er ansvarlig for ibrugtagningen heraf under eget navn eller varemærke eller ændrer et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed på en sådan måde, at overensstemmelsen med de gældende krav kan påvirkes heraf.
Artikel 16
Oplysninger om de erhvervsdrivende
De erhvervsdrivende skal efter anmodning i en periode på fem år oplyse de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne om:
a)
enhver erhvervsdrivende, som har leveret et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr til dem
b)
enhver erhvervsdrivende, som de har leveret et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr til.
KAPITEL III
MATERIELLE KRAV
Artikel 17
Krav til køretøjers funktionelle sikkerhed
1. Fabrikanten sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at risikoen for, at personer i eller opholdende sig omkring køretøjet kan komme til skade, er mindst mulig.
2. Fabrikanten sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder opfylder de relevante krav i denne forordning, herunder krav vedrørende:
a)
køretøjskonstruktionens integritet
b)
systemer, der hjælper føreren med at styre køretøjet, navnlig hvad angår styre- og bremsesystemer, herunder avancerede bremsesystemer, og elektroniske stabilitetskontrolsystemer
c)
systemer, der giver føreren udsyn til og oplysninger om køretøjets tilstand og de umiddelbare omgivelser, herunder ruder, spejle og informationssystemer
d)
køretøjets lyssystemer
e)
beskyttelse af personer i køretøjet, herunder indvendigt udstyr, nakkestøtter, sikkerhedsseler, døre
f)
køretøjets ydre og tilbehør til køretøjet
g)
elektromagnetisk kompatibilitet
h)
akustiske alarmanordninger
i)
varmeanlæg
j)
tyverisikringsanordninger
k)
køretøjets identifikationssystemer
l)
masser og dimensioner
m)
elektrisk sikkerhed, herunder statisk elektricitet
n)
beskyttelse bagtil
o)
beskyttelse til siderne
p)
lad
q)
trækanordninger
r)
dæk
s)
stænkafskærmningssystemer
t)
bakgear
u)
bælter
v)
mekanisk kobling, herunder beskyttelse mod monteringsfejl.
3. Køretøjskomponenter, hvis risici i forbindelse med elektricitet er dækket af delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, er ikke underlagt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/95/EF af 12. december 2006 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser (32).
4. De i stk. 1 og 2 omhandlede krav finder anvendelse på køretøjer og på systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er beregnet til sådanne køretøjer, hvis de finder anvendelse i overensstemmelse med bilag I.
5. For at sikre at der opnås et højt niveau af funktionel sikkerhed, tillægges Kommissionen beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de detaljerede tekniske krav for de områder, der er anført i nærværende artikels stk. 2, herunder prøvningsprocedurer og eventuelle grænseværdier. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages inden den 31. december 2014.
Disse detaljerede tekniske krav skal gøre det muligt at øge eller i det mindste opretholde det niveau for den funktionelle sikkerhed, der er omhandlet i artikel 76, stk. 1, og artikel 77, og skal sikre følgende:
a)
at køretøjer med en maksimumshastighed på over 40 km/t opfylder samme niveau af funktionel sikkerhed med hensyn til bremseevne og, i hensigtsmæssigt omfang, blokeringsfri bremsesystemer som motorkøretøjer og disses påhængsvogne
b)
at det maksimale kontakttryk, som hjul eller bælter udøver mod hård vejbelægning, ikke overstiger 0,8 MPa.
Artikel 18
Krav vedrørende arbejdssikkerhed
1. Fabrikanten sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at risikoen for, at personer, der arbejde på eller med køretøjet, kommer til skade, er mindst mulig.
2. Fabrikanten sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder opfylder de relevante krav i denne forordning, herunder krav vedrørende:
a)
førerværn til beskyttelse ved væltning og/eller stejling (ROPS)
b)
førerværn til beskyttelse mod nedfaldende genstande (FOPS)
c)
passagersæder
d)
støjniveauet for føreren
e)
førersædet
f)
betjeningsplads og adgangsforhold til førerplads, herunder beskyttelse mod at glide, snuble eller falde
g)
kraftudtag
h)
afskærmning af transmissionselementer
i)
sikkerhedsselers forankringer
j)
sikkerhedsseler
k)
beskyttelse af føreren mod indtrængende genstande (OPS-førerværn)
l)
beskyttelse af føreren mod farlige stoffer
m)
beskyttelse mod berøring af dele eller materialer med ekstreme temperaturer
n)
brugsvejledning
o)
betjeningsgreb, herunder sikkerhed og pålidelighed ved betjeningssystemer og anordninger til nødstop og automatisk stop
p)
beskyttelse mod mekaniske farer ud over dem, der er omhandlet i litra a), b), g) og k), herunder beskyttelse mod ujævne overflader, skarpe kanter og vinkler, brud på væskeførende rør og køretøjets ukontrollerede bevægelser
q)
betjening og vedligeholdelse, herunder sikker rengøring af køretøjet
r)
afskærmninger og beskyttelsesudstyr
s)
information, advarsler og mærkninger
t)
materialer og produkter
u)
batterier.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede krav finder anvendelse på køretøjer og på systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er beregnet til sådanne køretøjer, hvis de finder anvendelse i overensstemmelse med bilag I på den relevante køretøjsklasse i medfør af denne forordning.
4. For at sikre at der opnås et højt niveau af arbejdssikkerhed, tillægges Kommissionen beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de detaljerede tekniske krav for de områder, der er anført i nærværende artikels stk. 2, herunder prøvningsprocedurer og eventuelle grænseværdier. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Disse detaljerede tekniske krav udformes således, at de øger eller i det mindste opretholder det niveau af arbejdssikkerhed, der er fastsat ved de direktiver, der er omhandlet i artikel 76, stk. 1, og artikel 77, under hensyntagen til ergonomi (herunder beskyttelse mod forudsigeligt misbrug, betjeningssystemets anvendelighed, betjeningsgrebenes placering til forebyggelse af utilsigtet aktivering, tilpasning af person-køretøj-kontaktfladen til førerens forudsigelige karakteristika, vibrationer og indgreb fra operatørens side), stabilitet og brandsikkerhed.
Artikel 19
Krav til miljøpræstationer
1. Fabrikanterne sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at deres miljøpåvirkning mindskes mest muligt.
2. Fabrikanterne sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder opfylder de relevante krav i denne forordning, herunder krav vedrørende:
a)
forurenende emissioner
b)
eksternt støjniveau.
3. De specifikke grænseværdier, prøvningsprocedurer og -krav for forurenende emissioner, der er fastsat for mobile maskiner i direktiv 97/68/EF, finder anvendelse.
4. Grænseværdierne for de specifikke eksterne lydniveauer må ikke overstige følgende tærskler:
a)
89 dB(A) for hjultraktorer med en egenmasse i køreklar stand på over 1 500 kg
b)
85 dB(A) for hjultraktorer med en egenmasse i køreklar stand på højst 1 500 kg.
De måles i overensstemmelse med de prøvningsprocedurer, som er fastsat i de delegerede retsakter, der er omhandlet i stk. 6.
5. De i stk. 1 og 2 omhandlede krav finder anvendelse på køretøjer, og på systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er beregnet til sådanne køretøjer, hvis de finder anvendelse i overensstemmelse med bilag I.
6. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de detaljerede tekniske krav angående eksternt støjniveau, herunder prøvningsprocedurer, og angående montering i et køretøj af motorer, der er godkendt med hensyn til forurenende emissioner, og de relaterede bestemmelser for fleksibilitet for at sikre, at der opnås et højt niveau af miljøpræstationer. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Disse specifikke tekniske krav udformes således, at det gøres muligt at øge eller i det mindste opretholde de miljøpræstationer, der er fastsat i de direktiver, der er omhandlet i artikel 76, stk. 1, og, hvor det er relevant, artikel 77.
KAPITEL IV
EU-TYPEGODKENDELSESPROCEDURER
Artikel 20
Procedurer for EU-typegodkendelse
1. Ved ansøgning om typegodkendelse af et helt køretøj kan fabrikanten vælge én af følgende procedurer:
a)
trinvis typegodkendelse
b)
enkelttrintypegodkendelse
c)
blandet typegodkendelse.
Derudover kan fabrikanten vælge etapevis typegodkendelse.
Ved typegodkendelse af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder finder kun proceduren for enkelttrintypegodkendelse anvendelse.
2. Den trinvise typegodkendelse består i en trinvis indsamling af hele sættet af EU-typegodkendelsesattester for systemerne, komponenterne og de separate tekniske enheder, som indgår i køretøjet, og som så på sidste trin fører til typegodkendelse af hele køretøjet.
3. Enkelttrintypegodkendelsen består i en godkendelse af et helt køretøj i en enkelt operation.
4. Blandet typegodkendelse er en trinvis godkendelsesprocedure, hvor en eller flere systemgodkendelser opnås på det sidste trin af godkendelsen af hele køretøjet, og hvor det ikke er nødvendigt at udstede EU-typegodkendelsesattester for disse systemer.
5. I en etapevis typegodkendelsesprocedure attesterer en eller flere godkendende myndigheder, at en type delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i denne forordning.
En etapevis typegodkendelse meddeles for de typer delvis opbyggede køretøjer og etapevis færdigopbyggede køretøjer, som svarer til specifikationerne i informationsmappen som omhandlet i artikel 22, og som opfylder de tekniske krav, som er fastsat i de relevante retsakter, der er opført i bilag I, under hensyntagen til køretøjernes opbygningsstade.
6. Typegodkendelsen for den sidste etape i færdigopbygningen meddeles først, når den godkendende myndighed har kontrolleret, at det køretøj, der typegodkendes i den sidste etape, på dette tidspunkt opfylder alle gældende tekniske krav. Dette omfatter en dokumentkontrol af alle krav henhørende under en typegodkendelse for et ikke-færdigopbygget køretøj, som er givet i løbet af en etapevis procedure, selv hvis denne er givet for et køretøj fra en anden klasse eller (under)klasse.
7. Valg af godkendelsesprocedure berører ikke de gældende, væsentlige krav, som den godkendte køretøjstype skal opfylde på det tidspunkt, hvor der meddeles typegodkendelse for køretøjet som helhed.
8. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de nærmere detaljer i ordningerne for typegodkendelsesprocedurerne. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 21
Ansøgning om typegodkendelse
1. Fabrikanten indsender ansøgningen om typegodkendelse til den godkendende myndighed.
2. Der må kun indsendes én ansøgning for en bestemt type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, og den må kun indsendes i én medlemsstat.
3. Der skal indgives særskilt ansøgning for hver type, der ønskes godkendt.
Artikel 22
Informationsmappe
1. Ansøgeren skal levere en informationsmappe til den godkendende myndighed.
2. Informationsmappen skal indeholde følgende:
a)
et oplysningsskema
b)
alle data, tegninger, fotografier og andre oplysninger
c)
for køretøjer en angivelse af, hvilke procedurer der er valgt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1
d)
eventuelle yderligere oplysninger, som den typegodkendende myndighed anmoder om i forbindelse med ansøgningsproceduren.
3. Informationsmappen kan leveres på papir eller i et elektronisk format, som kan godtages af den tekniske tjeneste og den godkendende myndighed.
4. Kommissionen fastlægger modeller for oplysningsskemaet og informationsmappen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 23
Særlige regler for oplysninger, der skal afgives ved ansøgning om typegodkendelse efter forskellige procedurer
1. En ansøgning om trinvis typegodkendelse vedlægges en informationsmappe i overensstemmelse med artikel 22 og et komplet sæt af de typegodkendelsesattester, der kræves i henhold til de gældende retsakter opført i bilag I.
Hvis der er tale om typegodkendelse af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed i henhold til de gældende retsakter opført i bilag I, skal den godkendende myndighed have adgang til den dermed forbundne informationsmappe, indtil der udstedes eller nægtes typegodkendelse.
2. En ansøgning om enkelttrintypegodkendelse vedlægges en informationsmappe som omhandlet i artikel 22 indeholdende de relevante informationer i overensstemmelse med gennemførelsesretsakterne vedtaget i henhold til denne forordning for så vidt angår disse gældende retsakter.
3. Hvis der er tale om en blandet typegodkendelsesprocedure, vedlægges informationsmappen en eller flere typegodkendelsesattester, som er påkrævet i henhold til gældende retsakter opført i bilag I, og den skal, hvis der ikke fremlægges en typegodkendelsesattest, omfatte de relevante oplysninger i overensstemmelse med gennemførelsesretsakterne vedtaget i henhold til denne forordning, for så vidt angår disse gældende retsakter.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 skal følgende oplysninger indgives ved en etapevis typegodkendelse:
a)
i første etape: de dele af informationsmappen og EU-typegodkendelsesattesterne, som svarer til basiskøretøjets opbygningsstade
b)
i anden og alle følgende etaper: de dele af informationsmappen og de EU- typegodkendelsesattester, som svarer til den aktuelle fremstillingsetape, samt et eksemplar af den EU-typegodkendelsesattest, der er udstedt for køretøjet på den forudgående fremstillingsetape, samt udtømmende detaljerede oplysninger om enhver ændring af og tilføjelse til køretøjet, som fabrikanten har foretaget.
De i nærværende stykke, første afsnit, litra a) og b) anførte oplysninger kan leveres i overensstemmelse med stk. 3.
5. Den godkendende myndighed kan, hvis det er rimeligt, pålægge fabrikanten at indgive yderligere oplysninger, der måtte være nødvendige for at afgøre, hvilke prøvninger der er påkrævet, eller for at lette udførelsen af de påkrævede prøvninger.
KAPITEL V
GENNEMFØRELSE AF EU-TYPEGODKENDELSESPROCEDURERNE
Artikel 24
Generelle bestemmelser
1. De godkendende myndigheder meddeler først EU-typegodkendelse efter at have kontrolleret de ordninger til sikring af produktionens overensstemmelse, der er omhandlet i artikel 28, og at typen af køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed opfylder de gældende krav.
2. Meddelelse af EU-typegodkendelser finder sted i overensstemmelse med dette kapitel.
3. Hvis en godkendende myndighed konstaterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, selv om den opfylder de krævede bestemmelser, udgør en alvorlig risiko for sikkerheden eller i alvorlig grad kan skade miljøet eller den offentlige sundhed eller udgør en alvorlig risiko for arbejdssikkerheden, kan den afvise at udstede en EU-typegodkendelse. I et sådant tilfælde sender den straks de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater og Kommissionen en detaljeret sagsmappe, hvori den giver en begrundelse for sin beslutning, og dokumenterer de konstateringer, den har gjort.
4. EU-typegodkendelsesattesterne nummereres efter et harmoniseret system, der fastsættes af Kommissionen ved hjælp af en gennemførelsesretsakt. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
5. Den godkendende myndighed sender inden for en frist på en måned efter udstedelsen af EU-typegodkendelsesattesten de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater et eksemplar af EU-køretøjstypegodkendelsesattesten med bilag for hver type køretøj, som den har godkendt, via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have form af en sikker elektronisk fil.
6. Den godkendende myndighed underretter straks de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater om nægtelse eller inddragelse af enhver køretøjsgodkendelse med angivelse af grundene hertil.
7. Den godkendende myndighed sender hver tredje måned de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater en liste over EU-typegodkendelser for systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den har meddelt, ændret, nægtet eller inddraget i den forudgående periode.
8. Hvis den anmodes herom af en godkendende myndighed i en anden medlemsstat, skal den godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, inden for en frist på en måned efter at have modtaget anmodningen fremsende førstnævnte myndighed et eksemplar af den EU-typegodkendelsesattest, der er anmodet om, med bilag via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have i form af en sikker elektronisk fil.
9. Hvis Kommissionen anmoder herom, fremsender den godkendende myndighed de oplysninger, der er omhandlet i stk. 5-8, også til Kommissionen.
10. Den godkendende myndighed samler en informationspakke, der omfatter informationsmappen plus prøvningsrapporten og alle andre dokumenter, som den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed har vedlagt informationsmappen under udførelsen af sine opgaver. Informationspakken skal indeholde et indeks over dens indhold, idet hver enkelt side er nummereret eller mærket, således at den let kan identificeres, og idet hvert dokument skal være formateret således, at det registrerer de forskellige trin i administrationen af EF-typegodkendelsen, navnlig datoerne for revisioner og opdateringer. Den godkendende myndighed stiller de oplysninger, der indgår i informationspakken, til rådighed i en periode på ti år efter, at gyldigheden af den pågældende godkendelse er ophørt.
Artikel 25
Særlige bestemmelser vedrørende EU-typegodkendelsesattesten
1. EU-typegodkendelsesattesten skal som bilag omfatte:
a)
den informationspakke, der er omhandlet i artikel 24, stk. 10
b)
prøvningsresultaterne
c)
navn, stilling og underskriftsprøver for den eller de personer i virksomheden, som har bemyndigelse til at udstede overensstemmelseserklæring
d)
et udfyldt eksemplar af typegodkendelsesattesten, hvis der er tale om en EU-typegodkendelse af et helt køretøj.
2. EU-typegodkendelsesattesten skal udstedes på grundlag af den model, der er fastlagt af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
3. For hver enkelt køretøjstype skal den godkendende myndighed:
a)
udfylde alle de relevante afsnit af EU-typegodkendelsesattesten, herunder bilaget med prøvningsresultater
b)
samle indekset til informationspakken
c)
hurtigst muligt udstede den udfyldte attest med bilag til ansøgeren.
Kommissionen fastsætter modellen for bilaget med prøvningsresultater som omhandlet i litra a), ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
4. I tilfælde af en EU-typegodkendelse, på hvilken der i overensstemmelse med artikel 35 er blevet lagt begrænsninger med hensyn til gyldigheden eller givet fritagelser for visse bestemmelser i denne forordning eller i de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, skal EU-typegodkendelsesattesten indeholde oplysninger om sådanne begrænsninger eller fritagelser.
5. Hvis fabrikanten vælger den blandede godkendelsesprocedure, skal den godkendende myndighed udfylde informationspakken med henvisninger til de prøvningsrapporter, der er fastsat i gennemførelsesretsakter som omhandlet i artikel 27, stk. 1, for hvilke der ikke findes nogen EU-typegodkendelsesattest.
6. Hvis fabrikanten vælger enkelttrintypegodkendelsesproceduren, opstiller den godkendende myndighed en liste over gældende krav eller retsakter og vedhæfter denne liste til EU-typegodkendelsesattesten. Kommissionen vedtager modellen for en sådan liste ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 26
Særlige bestemmelser vedrørende systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Der meddeles EU-typegodkendelse af et system, der er i overensstemmelse med angivelserne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag I.
2. Der meddeles EU-typegodkendelse for en komponent eller en separat teknisk enhed, der er i overensstemmelse med angivelserne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag I.
3. Hvis komponenter eller separate tekniske enheder, uanset om de er beregnet til reparation, service eller vedligeholdelse, også er omfattet af en typegodkendelse af et system med hensyn til et køretøj, kræves der for disse ingen yderligere komponentgodkendelse eller godkendelse af separat teknisk enhed, medmindre dette kræves i de relevante retsakter opført i bilag I.
4. Hvis en komponent eller separat teknisk enhed kun kan fungere efter hensigten eller udvise sine særlige egenskaber i forbindelse med andre af køretøjets dele, og kontrol af opfyldelse af kravene derfor kun kan foretages, når komponenten eller den separate tekniske enhed er koblet sammen med andre af køretøjets dele, skal anvendelsesområdet for EU-typegodkendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed begrænses tilsvarende.
På EU-typegodkendelsesattesten skal der i så fald anføres eventuelle begrænsninger i anvendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed og eventuelle særlige monteringsforskrifter.
Hvis en sådan komponent eller separat teknisk enhed monteres af køretøjets fabrikant, kontrolleres det på tidspunktet for typegodkendelsen af køretøjet, at disse begrænsninger og monteringsforskrifter er overholdt.
Artikel 27
Prøvninger med henblik på EU-typegodkendelse
1. Udpegede tekniske tjenester påviser ved passende prøvninger, at de tekniske krav i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I, er overholdt.
De prøvningsprocedurer, der er omhandlet i første afsnit, og særligt udstyr og værktøj foreskrevet til udførelse af prøvningerne, skal være dem, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag I.
Prøvningsrapportens format skal opfylde de generelle krav, som Kommissionen har fastlagt ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
2. Fabrikanten stiller det antal prøvekøretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder til rådighed for den godkendende myndighed, som i henhold til de relevante retsakter opført i bilag I kræves til udførelsen af de påkrævede prøvninger.
3. De krævede prøvninger udføres på køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, som er repræsentative for den type, der skal godkendes.
Fabrikanten kan dog efter aftale med den godkendende myndighed udvælge et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som, selv om den eller det ikke er repræsentativt for den type, der skal godkendes, kombinerer en række af de mest ugunstige karakteristika med hensyn til det krævede præstationsniveau. Virtuelle prøvningsmetoder kan anvendes til støtte for beslutningstagning under udvælgelsesprocessen.
4. Virtuelle prøvningsmetoder kan efter anmodning fra fabrikanten anvendes som alternativer til de i stk. 1 omhandlede prøvningsprocedurer med forbehold af, at den godkendende myndighed samtykker heri, for så vidt angår de krav, der er fastsat i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til stk. 6.
5. Virtuelle prøvningsmetoder skal opfylde de betingelser, der er fastsat i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til stk. 6.
6. For at sikre, at de resultater, der opnås ved virtuel prøvning, er lige så meningsfulde som dem, der er opnået ved fysisk prøvning, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de krav, der kan gøres til genstand for virtuel prøvning, og de betingelser, under hvilke sådan virtuel prøvning skal udføres. Ved vedtagelsen af disse delegerede retsakter tager Kommissionen i relevant omfang udgangspunkt i de krav og procedurer, der er fastsat i bilag XVI til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer(»Rammedirektiv«) (33).
Artikel 28
Ordninger til sikring af produktionens overensstemmelse
1. Når en godkendende myndighed meddeler en EU-typegodkendelse, træffer den de fornødne foranstaltninger for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, om der er truffet passende forholdsregler til sikring af, at de køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er under fremstilling, vil være i overensstemmelse med den godkendte type.
2. En godkendende myndighed, der meddeler en typegodkendelse, skal træffe de fornødne foranstaltninger til at kontrollere, at de typeattester, fabrikanten har udstedt, er i overensstemmelse med artikel 33. Til dette formål kontrollerer den godkendende myndighed, at et tilstrækkeligt udsnit af typeattesterne er i overensstemmelse med artikel 33, og at fabrikanten har truffet de fornødne foranstaltninger for at sikre, at oplysningerne i typeattesterne er korrekte.
3. En godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, skal for denne godkendelse træffe de fornødne foranstaltninger for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, at de forholdsregler, der er omhandlet i stk. 1 og 2, stadig er tilstrækkelige til at sikre, at de producerede køretøjer, systemer, komponenter og de separate tekniske enheder i produktion fortsat er i overensstemmelse med den godkendte type, og at typeattesterne fortsat er i overensstemmelse med artikel 33.
4. For at kontrollere, at et køretøj, system, en komponent eller en separat teknisk enhed er i overensstemmelse med den godkendte type, kan den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, udføre enhver kontrol eller prøvning, som er genstand for EU-typegodkendelsen, på prøveeksemplarer udtaget hos fabrikanten, herunder i fabrikantens produktionsanlæg.
5. Når en godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, fastslår, at de forholdsregler, der er nævnt i stk. 1 og 2, ikke anvendes, afviger væsentligt fra de vedtagne forholdsregler og kontrolplaner, ikke længere anvendes eller ikke længere anses for at være egnede, selv om produktionen fortsætter, træffer myndigheden de fornødne foranstaltninger for at sikre, at proceduren for produktionens overensstemmelse er fulgt korrekt, eller inddrager typegodkendelsen.
6. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de nærmere ordninger med hensyn til produktionens overensstemmelse med reglerne. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
KAPITEL VI
ÆNDRINGER AF EU-TYPEGODKENDELSER
Artikel 29
Generelle bestemmelser
1. Fabrikanten meddeler straks den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen, alle ændringer i de oplysninger, der er registreret i informationspakken.
Denne godkendende myndighed afgør, hvilke af de procedurer, der er fastlagt i artikel 30, der skal anvendes.
Om nødvendigt kan den godkendende myndighed efter høring af fabrikanten beslutte, at der skal udstedes en ny EU-typegodkendelse.
2. Ansøgning om ændring af en EU-typegodkendelse indgives udelukkende til den godkendende myndighed, der har udstedt den oprindelige EU-typegodkendelse.
3. Finder den pågældende godkendende myndighed, at det for at foretage en ændring er nødvendigt at gentage inspektioner eller prøvninger, underretter den fabrikanten herom.
De i artikel 30 omhandlede procedurer finder kun anvendelse, hvis den godkendende myndighed på grundlag af sådanne inspektioner eller prøvninger, konkluderer, at kravene til EU-typegodkendelse stadig er opfyldt.
Artikel 30
Revision og udvidelse af EU-typegodkendelser
1. Er der sket ændringer i nogle af oplysningerne i informationspakken, uden at dette kræver en gentagelse af inspektioner eller prøvninger, betegnes ændringen som en »revision«.
I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed det nødvendige rettelsesblad til informationspakken, idet hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og datoen for den nye udstedelse. En samlet, ajourført version af informationspakken ledsaget af en nøjagtig beskrivelse af ændringerne anses for at opfylde dette krav.
2. Ændringen betegnes som en »udvidelse«, hvis oplysningerne i informationspakken er blevet ændret, og et af følgende forhold gør sig gældende:
a)
der kræves yderligere inspektioner eller nye prøvninger
b)
der er foretaget ændringer i EF-typegodkendelsesattesten, bortset fra i bilagene
c)
nye krav i henhold til en af de retsakter, der er opført i bilag I, finder anvendelse på den godkendte køretøjstype, det godkendte system, den godkendte komponent eller den godkendte separate tekniske enhed.
I tilfælde af en udvidelse udsteder den godkendende myndighed en ajourført EU-typegodkendelsesattest, der forsynes med et udvidelsesnummer, der stiger fortløbende i overensstemmelse med antallet af på hinanden følgende udvidelser, der allerede er udstedt. Godkendelsesattesten skal tydeligt angive årsagen til udvidelsen og datoen for den nye udstedelse.
3. Hver gang der udstedes ændrede blade eller udsendes en samlet, ajourført version, rettes også indekset til informationspakken, der er knyttet til typegodkendelsesattesten, således at datoen for den seneste udvidelse eller revision eller datoen for den seneste konsolidering af den ajourførte version fremgår.
4. Der kræves ingen ændring af typegodkendelsen af et køretøj, hvis de nye krav, der er nævnt i stk. 2, litra c), teknisk set ikke er relevante for den pågældende type køretøj eller vedrører andre klasser af køretøjer end den klasse, som det pågældende køretøj hører ind under.
Artikel 31
Udstedelse af og underretning vedrørende ændringer
1. Hvis der foretages en udvidelse, ajourføres alle relevante sektioner i EU-typegodkendelsesattesten, bilagene hertil samt indekset til informationspakken. Den ajourførte attest og bilagene hertil udstedes hurtigst muligt til ansøgeren.
2. Hvis der er tale om en revision, udsteder den godkendende myndighed hurtigst muligt de reviderede dokumenter eller eventuelt den samlede ajourførte version, herunder det reviderede indeks til informationspakken, til ansøgeren.
3. Den godkendende myndighed underretter de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater om enhver ændring af EU-typegodkendelser efter de procedurer, der er omhandlet i artikel 24.
KAPITEL VII
EU-TYPEGODKENDELSERS GYLDIGHED
Artikel 32
Gyldighedens ophør
1. En EU-typegodkendelse meddeles med ubegrænset varighed.
2. En EU-typegodkendelse af et køretøj ophører med at være gyldig i et af følgende tilfælde:
a)
når nye krav, som finder anvendelse på den godkendte køretøjstype, bliver obligatoriske i forbindelse med, at den gøres tilgængelig på markedet, med registrering eller ibrugtagning af køretøjer, og det ikke er muligt at ajourføre typegodkendelsen i overensstemmelse hermed
b)
når produktionen af det godkendte køretøj ophører definitivt og frivilligt
c)
når gyldigheden af godkendelsen udløber som følge af en begrænsning i henhold til artikel 35, stk. 6
d)
når godkendelsen er blevet inddraget i overensstemmelse med artikel 28, stk. 5, artikel 44, stk. 1 eller artikel 47, stk. 4.
3. Hvis det kun er en variant inden for en type eller en version inden for en variant, der bliver ugyldig, mister EU-typegodkendelsen af det pågældende køretøj kun sin gyldighed for så vidt angår den pågældende variant eller version.
4. Når produktionen af en køretøjstype ophører definitivt, underretter fabrikanten den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen for dette køretøj.
Inden for en måned efter modtagelse af den underretning, der er omhandlet i første afsnit, underretter den godkendende myndighed, der meddelte godkendelse for køretøjet, de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater herom.
5. Hvis en EU-typegodkendelse af et køretøj er ved at blive ugyldig, underretter fabrikanten, med forbehold af bestemmelserne i stk. 4, den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen.
Den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, meddeler hurtigst muligt alle relevante oplysninger til de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, således at artikel 39 kan finde anvendelse, hvis det er hensigtsmæssigt.
Den meddelelse, der er omhandlet i andet afsnit, angiver navnlig produktionsdatoen og identifikationsnummeret på det sidste køretøj, der er produceret.
KAPITEL VIII
TYPEATTEST OG MÆRKNING
Artikel 33
Typeattest
1. I sin egenskab af indehaver af en typegodkendelsesattest for et køretøj leverer fabrikanten en typeattest i papirformat, der skal ledsage ethvert køretøj, uanset om dette er færdigopbygget, delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget, som produceres i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype.
En sådan attest leveres gratis til køberen sammen med køretøjet. Dens levering må ikke gøres afhængig af en udtrykkelig anmodning eller indsendelse af yderligere oplysninger til fabrikanten.
I en periode på ti år efter køretøjets produktionsdato udsteder fabrikanten, på anmodning af ejeren af køretøjet, en genpart af typeattesten til ejeren af køretøjet mod en betaling, der ikke overstiger omkostningerne ved udstedelsen. Ordet »Genpart« skal være tydeligt og synligt angivet på forsiden af genparten af typeattesten.
2. Fabrikanten anvender den model af typeattesten, der vedtages af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. Typeattesten skal udformes på en sådan måde, at falskneri forhindres. Til dette formål fastsættes det i gennemførelsesretsakten, at det papir, der anvendes til trykning af attesten, skal beskyttes ved hjælp af en række tryktekniske sikkerhedsforanstaltninger. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages inden den 31. december 2014.
3. Typeattesten udfærdiges på mindst et af de officielle sprog i Unionen. En medlemsstat kan kræve, at typeattesten oversættes til statens eget eller egne officielle sprog.
4. Den eller de personer, der er bemyndigede til at underskrive typeattester, skal være i fabrikantens organisation og være behørigt bemyndiget af ledelsen til at lade fabrikanten bære det fulde juridiske ansvar med hensyn til et køretøjs udformning og konstruktion eller produktionens overensstemmelse.
5. Hele typeattesten udfyldes, og den må ikke indeholde begrænsninger med hensyn til køretøjets brug, bortset fra de begrænsninger, der er fastsat i denne forordning eller i delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
6. For delvis opbyggede og etapevis færdigopbyggede køretøjer udfylder fabrikanten kun de punkter på typeattesten, som vedrører dele, der er tilføjet eller ændret på det aktuelle godkendelsestrin, og vedføjer i givet fald alle typeattester fra de forudgående trin til typeattesten.
7. Typeattesten for køretøjer, som er godkendt i henhold til artikel 35, stk. 2, skal som overskrift have »For færdigopbyggede/etapevis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i henhold til artikel 26 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 167/2013 af 5. februar 2013 om godkendelse og markedsovervågning af landbrugs- og skovbrugstraktorer (foreløbig godkendelse)«.
8. Typeattesten, som beskrevet i gennemførelsesretsakterne som omhandlet i stk. 2, for køretøjer, som er godkendt i overensstemmelse med artikel 37, skal som overskrift have »For færdigopbyggede/etapevis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i små serier«, og i nærheden heraf anføres produktionsåret efterfulgt af et serienummer mellem 1 og den grænse, der er angivet i tabellen i bilag II, som for hvert produktionsår viser det pågældende køretøjs placering i den produktion, der er tildelt for det pågældende år.
9. Med forbehold af stk. 1 kan fabrikanten fremsende typeattesten elektronisk til enhver medlemsstats registreringsmyndighed.
Artikel 34
Det foreskrevne skilt med den behørige mærkning af køretøjer og typegodkendelsesmærke på komponenter eller separate tekniske enheder
1. Fabrikanten af et køretøj forsyner hvert køretøj fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type med det foreskrevne skilt med den behørige mærkning, der kræves i henhold til den relevante gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til stk. 3.
2. Fabrikanten af en komponent eller en separat teknisk enhed, uanset om den indgår i et system, anbringer EU-typegodkendelsesmærket på alle komponenter og separate tekniske enheder, der fremstilles i overensstemmelse med den godkendte type, når dette kræves i den relevante delegerede retsakt eller gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til denne forordning eller det relevante FN/ECE- eller OECD-regulativ.
Såfremt et sådant typegodkendelsesmærke ikke er påkrævet, anbringer fabrikanten mindst sit fabriks- eller firmamærke, typenummer eller et identifikationsnummer.
3. Det foreskrevne skilt og EU-typegodkendelsesmærke skal være i overensstemmelse med den model, der er fastsat af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
KAPITEL IX
UNDTAGELSER FOR NYE TEKNOLOGIER ELLER NYE PRINCIPPER
Artikel 35
Undtagelser for nye teknologier eller nye principper
1. Fabrikanten kan ansøge om EU-typegodkendelse af en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, hvori indgår nye teknologier eller principper, som er uoverensstemmende med en eller flere af de retsakter, der er anført i bilag I.
2. Den godkendende myndighed meddeler den EU-typegodkendelse, der er omhandlet i stk. 1, når alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
ansøgningen indeholder en begrundelse for, hvorfor de pågældende teknologier eller principper forhindrer systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i at være i overensstemmelse med en eller flere af retsakterne, der er opført i bilag I
b)
ansøgningen beskriver den nye teknologis sikkerhedsmæssige og miljømæssige virkninger og de foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at der mindst er opnået samme niveau af sikkerhed og miljøbeskyttelse som det, der opnås med de krav, som der søges om undtagelse fra
c)
der forelægges prøvningsbeskrivelser og -resultater, der påviser, at betingelserne i litra b) er opfyldt.
3. Meddelelse af en sådan EU-typegodkendelse med undtagelse for nye teknologier eller nye principper kræver tilladelse fra Kommissionen. Denne tilladelse gives ved hjælp af en gennemførelsesretsakt. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
4. Indtil Kommissionens afgørelse om tilladelse foreligger, kan den godkendende myndighed allerede udstede en EU-typegodkendelse, der dog skal være foreløbig og kun gyldig i den pågældende medlemsstat, for en køretøjstype, der er omfattet af den undtagelse, der ansøges om. Den godkendende myndighed underretter hurtigst muligt Kommissionen og andre medlemsstater herom ved hjælp af en sagsmappe, der indeholder de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2.
Det skal fremgå af overskriften på typegodkendelsesattesten og overskriften på typeattesten, at disse er foreløbige og har begrænset territorial gyldighed. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge harmoniserede modeller for typegodkendelsesattesten og typeattesten med henblik på dette stykke. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
5. Andre godkendende myndigheder kan beslutte skriftligt at acceptere den foreløbige godkendelse, der er nævnt i stk. 4, inden for deres område.
6. Hvis det er relevant, angives det også i Kommissionens tilladelse som omhandlet i stk. 3, om den er underlagt begrænsninger. I alle tilfælde er typegodkendelsen gyldig i mindst 36 måneder.
7. Hvis Kommissionen beslutter at nægte at give tilladelse, giver den godkendende myndighed omgående indehaveren af den foreløbige typegodkendelse, der er nævnt i stk. 3, meddelelse om, at den foreløbige godkendelse vil blive inddraget seks måneder efter datoen for Kommissionens afslag.
Køretøjer, der er fremstillet i overensstemmelse med den foreløbige godkendelse, inden dens gyldighed ophørte, kan markedsføres, registreres eller ibrugtages i de medlemsstater, der har accepteret den foreløbige godkendelse.
Artikel 36
Efterfølgende tilpasning af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter
1. Hvis Kommissionen tillader en undtagelse i henhold til artikel 35, træffer den straks de nødvendige foranstaltninger for at tilpasse de berørte delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter til den teknologiske udvikling.
Hvis undtagelsen i henhold til artikel 35 har relation til et FN/ECE-regulativ, foreslår Kommissionen en ændring af det relevante FN/ECE-regulativ efter den procedure, der er fastlagt i Overenskomsten af 1958, som revideret.
2. Så snart de relevante retsakter er blevet ændret, ophæves enhver begrænsning i Kommissionens afgørelse om godkendelse af undtagelsen omgående.
Hvis der ikke er truffet de nødvendige foranstaltninger til at tilpasse de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, kan Kommissionen efter anmodning fra den medlemsstat, som meddelte godkendelsen, ved hjælp af en afgørelse i form af en gennemførelsesretsakt vedtaget i efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2, tillade medlemsstaten at forlænge typegodkendelsen.
KAPITEL X
KØRETØJER PRODUCERET I SMÅ SERIER
Artikel 37
National typegodkendelse af små serier
1. Fabrikanten kan ansøge om en national typegodkendelse af små serier af en type køretøj inden for de kvantitative, årlige grænser, der er beskrevet i bilag II. Disse grænser finder anvendelse i forbindelse med, at køretøjer af den godkendte type gøres tilgængelige på markedet, registreres eller tages i brug på markedet i hver enkelt medlemsstat i et givent år.
I forbindelse med den nationale typegodkendelse af små serier kan den godkendende myndighed, hvis den har en rimelig begrundelse herfor, give fritagelse for en eller flere af denne forordnings bestemmelser og for en eller flere bestemmelser i en eller flere af de retsakter, der er opført i bilag I, forudsat at den specificerer alternative krav.
2. De alternative krav, der er omhandlet i stk. 1, skal sikre et niveau af funktionel sikkerhed, miljøbeskyttelse og arbejdssikkerhed, som i højst mulig grad svarer til det niveau, der er truffet bestemmelse om i de relevante retsakter opført i bilag I.
3. Ved national typegodkendelse af køretøjer i henhold til denne artikel skal systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er typegodkendt i overensstemmelse med de retsakter, der er opført i bilag I, accepteres.
4. Typegodkendelsesattesten for køretøjer godkendt efter denne artikel udfærdiges i henhold til den model, der er omhandlet i artikel 25, stk. 2, men den må ikke bære overskriften »EU-køretøjstypegodkendelsesattest« og skal specificere indholdet af de fritagelser, der er meddelt i henhold til stk. 1. Typegodkendelsesattesterne nummereres i henhold til det harmoniserede system, der er omhandlet i artikel 24, stk. 4.
5. Gyldigheden af en national typegodkendelse af små serier skal begrænses til den medlemsstat, hvis godkendende myndighed udstedte den.
6. Hvis fabrikanten anmoder herom, fremsendes et eksemplar af typegodkendelsesattesten og dens bilag dog med anbefalet brev eller elektronisk post til de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater.
7. Inden for en frist på tre måneder efter modtagelsen af den i stk. 6 omhandlede anmodning beslutter de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater, om de accepterer typegodkendelsen eller ej. De meddeler formelt deres beslutning til den godkendende myndighed, der har meddelt national typegodkendelse af små serier.
8. Medlemsstaternes godkendende myndigheder skal acceptere en national typegodkendelse, medmindre de har rimelige grunde til at mene, at de nationale tekniske krav, efter hvilke køretøjet er godkendt, ikke svarer til deres egne bestemmelser.
9. Efter anmodning fra en ansøger, der ønsker at markedsføre eller registrere et køretøj med national typegodkendelse af små serier i en anden medlemsstat, leverer den godkendende myndighed, der har meddelt den nationale typegodkendelse af små serier, den nationale myndighed i den anden medlemsstat et eksemplar af typegodkendelsesattesten, herunder informationspakken. Stk. 7 og 8 finder anvendelse.
KAPITEL XI
TILGÆNGELIGGØRELSE PÅ MARKEDET, REGISTRERING ELLER IBRUGTAGNING
Artikel 38
Tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af køretøjer
1. Med forbehold af artikel 41 og 44 må køretøjer, for hvilke en EU-typegodkendelse af hele køretøjer er obligatorisk, eller for hvilke fabrikanten har opnået sådan typegodkendelse i henhold til denne forordning, kun gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages, hvis de er ledsaget af en gyldig typeattest udstedt i overensstemmelse med artikel 33.
Såfremt sådanne køretøjer er delvis opbyggede, er tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af sådanne køretøjer tilladt, men de myndigheder, der er ansvarlige for registrering af køretøjer i medlemsstaterne, kan nægte at meddele registrering og ibrugtagning på vej for sådanne køretøjer.
2. Stk. 1 finder hverken anvendelse på køretøjer, der er beregnet på at blive anvendt af de væbnede styrker, civilforsvaret, brandvæsenet eller ordensmagten, eller på køretøjer, der godkendes i henhold til artikel 37.
Artikel 39
Tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af restkøretøjer
1. Med forbehold af grænserne for restkøretøjer og tidsfristerne angivet i stk. 2 og 4 kan køretøjer, der er i overensstemmelse med en type køretøj, hvis EU-typegodkendelse ikke længere er gyldig i henhold til artikel 32, gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages.
Første afsnit gælder kun for køretøjer inden for Unionens område, der var omfattet af en gyldig EU-typegodkendelse på fremstillingstidspunktet, men som hverken var blevet gjort tilgængelige på markedet, registreret eller ibrugtaget, før den pågældende EU-typegodkendelse mistede sin gyldighed.
2. Stk. 1 er begrænset til en periode på 24 måneder for færdigopbyggede køretøjer og til 30 måneder for trinvis færdigopbyggede køretøjer, fra den dato, hvor EU-typegodkendelsen blev ugyldig.
3. En fabrikant, der ønsker at anvende stk. 1, indgiver en ansøgning herom til de nationale myndigheder i hver af de medlemsstater, hvor de pågældende køretøjer skal gøres tilgængeligt på markedet, registreres eller ibrugtages. I ansøgningen angives de tekniske eller økonomiske grunde, der er til hinder for, at køretøjerne er i overensstemmelse med de nye typegodkendelseskrav.
Inden for en periode på tre måneder efter modtagelse af en sådan ansøgning afgør den berørte nationale myndighed, hvorvidt og for hvilket antal køretøjer den tillader, at disse køretøjer registreres inden for deres område.
4. Antallet af restkøretøjer må ikke overstige det højeste af 10 % af antallet af køretøjer registreret de to foregående år og 20 køretøjer pr. medlemsstat.
5. Typeattesten for de køretøjer, der ibrugtages efter denne procedure, forsynes med en særlig påtegning, hvori køretøjet angives at være et »restkøretøj«.
6. Medlemsstaterne sikrer, at antallet af køretøjer, der gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages efter proceduren i denne artikel, overvåges effektivt.
7. Denne artikel finder kun anvendelse på ophør som følge af udløb af typegodkendelsens gyldighed i det tilfælde, der er omhandlet i artikel 32, stk. 2, litra a).
Artikel 40
Tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter og separate tekniske enheder
1. Komponenter eller separate tekniske enheder må kun gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages, hvis de er i overensstemmelse med kravene i de relevante retsakter opført i bilag I og er behørigt mærket i overensstemmelse med artikel 34.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse i forbindelse med komponenter eller separate tekniske enheder, som er fremstillet eller specielt konstrueret til nye køretøjer, som ikke er omfattet af denne forordning.
3. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne tillade tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, der er undtaget fra en eller flere bestemmelser i denne forordning i henhold til artikel 35 eller er beregnet til montering på køretøjer, der er omfattet af godkendelser i henhold til artikel 37 for så vidt angår den pågældende komponent eller separate tekniske enhed.
4. Uanset stk. 1 og medmindre andet er fastsat i denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning, kan medlemsstaterne tillade tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, som er beregnet til montering på køretøjer, der på tidspunktet for deres tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning ikke skulle typegodkendes i henhold til denne forordning eller direktiv 2003/37/EF.
KAPITEL XII
BESKYTTELSESKLAUSULER
Artikel 41
Procedure vedrørende køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der udgør en alvorlig risiko på nationalt plan
1. Hvis markedsovervågningsmyndighederne i en af medlemsstaterne har truffet foranstaltninger i henhold til artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008, eller hvis de har tilstrækkelig grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er omfattet af denne forordning, udgør en alvorlig risiko for menneskers sundhed eller sikkerhed eller for varetagelsen af almene samfundshensyn, der er omfattet af denne forordning, skal den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, foretage en evaluering af den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed omfattende alle de krav, der er fastsat i denne forordning. De relevante erhvervsdrivende skal samarbejde fuldt ud med de godkendende myndigheder og/eller markedsovervågningsmyndighederne.
Hvis den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, i forbindelse med denne vurdering finder, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed ikke opfylder kravene i denne forordning, pålægger den straks den pågældende erhvervsdrivende at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse med disse krav eller for at trække køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det inden for en rimelig tidsfrist i forhold til risikoens art.
Artikel 21 i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse på de i nærværende stykkes andet afsnit omhandlede foranstaltninger.
2. Hvis de godkendende myndigheder konstaterer, at den manglende overensstemmelse med reglerne ikke er begrænset til medlemsstatens område, skal de underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultaterne af evalueringen og om de foranstaltninger, de har pålagt den erhvervsdrivende at træffe.
3. Den erhvervsdrivende skal sikre, at der med hensyn til alle ikke-overensstemmende køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som vedkommende har markedsført, registreret eller er ansvarlig for ibrugtagningen af i Unionen, træffes egnede afhjælpende foranstaltninger.
4. Hvis den pågældende erhvervsdrivende inden for den frist, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, ikke træffer de fornødne foranstaltninger, skal de nationale myndigheder træffe de nødvendige foranstaltninger for at forbyde eller begrænse tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed på det nationale marked eller for at trække den eller det tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det.
5. De nationale myndigheder underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de i stk. 4 omhandlede foranstaltninger.
De oplysninger, der gives, skal omfatte alle tilgængelige detaljer, særlig hvad angår de nødvendige data til identifikation af den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, dens eller dets oprindelse, arten af den påståede manglende overensstemmelse og af den pågældende risiko, arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger samt de argumenter, som den relevante erhvervsdrivende har fremsat. De godkendende myndigheder skal navnlig oplyse, om den manglende overensstemmelse med kravene skyldes:
a)
at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed ikke opfylder kravene vedrørende menneskers sundhed eller sikkerhed, beskyttelse af miljøet eller andre aspekter af varetagelsen af almene samfundshensyn omfattet af denne forordning, eller
b)
mangler ved de relevante retsakter opført i bilag I.
6. Medlemsstaterne skal inden for en måned underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om eventuelle trufne foranstaltninger og om yderligere oplysninger, som de måtte råde over, om den eller det pågældende køretøjs, systems, komponents eller separate tekniske enheds manglende overensstemmelse, samt om deres indsigelser, hvis de ikke er indforstået med den meddelte nationale foranstaltning.
7. Hvis der ikke inden for en måned efter modtagelsen af de i nærværende artikels stk. 6 omhandlede oplysninger er blevet gjort indsigelse mod en foranstaltning truffet af en medlemsstat, enten af en anden medlemsstat eller af Kommissionen, evaluerer Kommissionen foranstaltningen i overensstemmelse med artikel 42.
8. Medlemsstaterne sikrer, at der hurtigst muligt træffes de fornødne begrænsende foranstaltninger med hensyn til den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, f.eks. tilbagetrækning af køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed fra deres marked.
Artikel 42
EU-beskyttelsesprocedure
1. Hvis der under proceduren i artikel 41, stk. 3 og 4, gøres indsigelse mod en medlemsstats foranstaltning, eller hvis Kommissionen finder, at en national foranstaltning er i modstrid med EU-lovgivningen, skal Kommissionen hurtigst muligt vurdere den nationale foranstaltning efter høring af medlemsstaterne og den eller de relevante erhvervsdrivende. På grundlag af resultaterne af denne vurdering træffer Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2, afgørelse om, hvorvidt den nationale foranstaltning er berettiget eller ej.
Kommissionen meddeler sin afgørelse til medlemsstaterne og den eller de relevante erhvervsdrivende.
2. Hvis Kommissionen anser den nationale foranstaltning for at være berettiget, skal samtlige medlemsstater træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed trækkes tilbage fra deres marked, og underrette Kommissionen herom. Hvis den nationale foranstaltning anses for uberettiget, ophæver den pågældende medlemsstat foranstaltningen eller tilpasser den i overensstemmelse med den i stk. 1 omhandlede afgørelse.
3. Hvis den nationale foranstaltning anses for berettiget og tilskrives mangler i denne forordning eller i delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, foreslår Kommissionen egnede foranstaltninger som følger:
a)
hvis det drejer sig om delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, foreslår Kommissionen de nødvendige ændringer af den pågældende retsakt
b)
hvis der er tale om FN/ECE-regulativer, foreslår Kommission de nødvendige udkast til ændringer af de relevante FN/ECE-regulativer efter den procedure, der finder anvendelse i henhold til Overenskomsten af 1958, som revideret.
Artikel 43
Overensstemmende køretøjer, systemer eller separate tekniske enheder, som udgør en alvorlig risiko
1. Hvis en medlemsstat efter at have foretaget en vurdering i henhold til artikel 41, stk. 1, finder, at en eller et køretøj, system, komponent eller separat tekniske enhed, selv om den eller det opfylder de gældende krav og er behørigt mærket, udgør en alvorlig sikkerhedsrisiko eller i alvorlig grad kan skade miljøet eller den offentlige sundhed, pålægger den den erhvervsdrivende at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, når den eller det markedsføres, registreres eller efter dens eller dets ibrugtagning ikke længere udgør en risiko, eller for at trække køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det inden for en rimelig tidsfrist i forhold til risikoens art. Medlemsstaten kan nægte at registrere sådanne køretøjer, så længe køretøjsfabrikanten ikke har truffet alle disse passende foranstaltninger.
2. For så vidt angår et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed som omhandlet i stk. 1, sikrer den erhvervsdrivende, at der træffes afhjælpende foranstaltninger med hensyn til alle sådanne køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der markedsføres, registreres eller ibrugtages i Unionen.
3. Den i stk. 1 omhandlede medlemsstat underretter inden for en måned Kommissionen og de øvrige medlemsstater om alle foreliggende detaljer, især de data, der er nødvendige for identifikation af den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds oprindelse og forsyningskæde, risikoens art samt arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger.
4. Kommissionen skal hurtigst muligt høre medlemsstaterne og den eller de pågældende erhvervsdrivende og især den godkendende myndighed, der har meddelt typegodkendelse, og vurdere de trufne nationale foranstaltninger. På grundlag af denne vurdering træffer Kommissionen afgørelse om, hvorvidt de nationale foranstaltninger, der henvises til i stk. 1, anses for berettiget eller ej, og foreslår om nødvendigt passende foranstaltninger.
5. Kommissionen retter sin afgørelse til alle medlemsstaterne og meddeler den straks til den eller de relevante erhvervsdrivende.
Artikel 44
Køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der ikke er i overensstemmelse med den godkendte type
1. Den godkendende myndighed, som har meddelt en EU-typegodkendelse, træffer i tilfælde, hvor nye køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller er forsynet med et godkendelsesmærke, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, de nødvendige foranstaltninger, herunder inddragelse af typegodkendelsen, for at sikre, at køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, bringes i overensstemmelse med den godkendte type.
2. Med henblik på stk. 1 anses afvigelser fra oplysningerne i EU-typegodkendelsesattesten eller informationspakken for at udgøre en manglende overensstemmelse med den godkendte type.
3. Godtgør en godkendende myndighed, at nye køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller forsynet med et godkendelsesmærke udstedt af en anden medlemsstat, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, kan den anmode den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, om at kontrollere, om de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, fortsat er i overensstemmelse med den godkendte type. Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den godkendende myndighed, som har meddelt EU-typegodkendelse, snarest muligt og under alle omstændigheder senest tre måneder efter, at anmodningen er fremsat, de fornødne foranstaltninger.
4. Den godkendende myndighed skal i nedenstående tilfælde anmode den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelse for et system, en komponent, en separat teknisk enhed eller et delvist opbygget køretøj, om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de køretøjer, der er under fremstilling, på ny bringes i overensstemmelse med den godkendte type:
a)
såfremt et køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med EU-typegodkendelse af en køretøjstype udelukkende skyldes et systems, en komponents eller en separat teknisk enheds manglende overensstemmelse, eller
b)
såfremt et trinvis færdigopbygget køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med etapevis typegodkendelse udelukkende skyldes manglende overensstemmelse for et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er en del af det delvis opbyggede køretøj, eller skyldes selve det delvis opbyggede køretøjs uoverensstemmelse.
5. Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den pågældende godkendende myndighed de fornødne foranstaltninger, om nødvendigt i samarbejde med den godkendende myndighed, der har fremsat anmodningen, snarest muligt og under alle omstændigheder senest tre måneder efter, at anmodningen er fremsat.
6. Såfremt det fastslås, at der er manglende overensstemmelse med reglerne, skal den godkendende myndighed i den medlemsstat, der har meddelt EU-typegodkendelse for systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, eller for det delvis opbyggede køretøj, træffe de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger.
De godkendende myndigheder underretter inden for en frist på en måned hinanden om enhver inddragelse af en EU-typegodkendelse og grundene hertil.
7. Bestrider den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen, den manglende overensstemmelse, som den er blevet underrettet om, bestræber de berørte medlemsstater sig på at forlige tvisten. Kommissionen holdes underrettet og foretager om nødvendigt høringer for at nå frem til en løsning.
Artikel 45
Markedsføring og ibrugtagning af dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for væsentlige systemers korrekte funktion
1. Dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljømæssige præstationer, må ikke markedsføres, registreres eller ibrugtages, medmindre der er givet tilladelse hertil af en godkendende myndighed i overensstemmelse med artikel 46, stk. 1, 2 og 4.
2. Med henblik på at sikre en ensartet gennemførelse af stk. 1 kan Kommissionen vedtage gennemførelsesretsakter, der opstiller en liste over sådanne dele eller sådant udstyr på grundlag af de foreliggende oplysninger, og særlig oplysninger fremsendt af medlemsstaterne vedrørende:
a)
alvorligheden af risikoen for køretøjernes sikkerhed eller miljøpræstationer, når de er monteret med de dele eller det udstyr, der er tale om
b)
de eventuelle virkninger for forbrugerne og fabrikanterne på eftermarkedet, hvis der stilles krav om en eventuel tilladelse til dele eller udstyr som omhandlet i denne artikel.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
3. Stk. 1 gælder ikke for originale dele eller originalt udstyr og for dele eller udstyr, der er typegodkendt efter en af de retsakter, der er nævnt i bilag I, medmindre godkendelsen vedrører andre aspekter end dem, der er omfattet af stk. 1.
4. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de krav, som dele eller udstyr omhandlet i nærværende artikels stk. 1 skal opfylde.
5. Disse krav kan baseres på de retsakter, der er opført i bilag I, eller kan bestå i, at der foretages en sammenligning mellem delene eller udstyret og det originale køretøjs miljø- eller sikkerhedsmæssige præstation eller, hvis det er hensigtsmæssigt, en hvilken som helst af dets deles præstationer. I begge tilfælde skal kravene sikre, at delene eller udstyret ikke hæmmer funktionen af de systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer.
Artikel 46
Dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for væsentlige systemers korrekte funktion - relaterede krav
1. For så vidt angår artikel 45, stk. 1, forelægger fabrikanten af delene eller udstyret den godkendende myndighed en ansøgning ledsaget af en prøvningsrapport, der er udarbejdet af en udpeget teknisk tjeneste, der attesterer, at de dele eller det udstyr, som der søges om tilladelse til, opfylder kravene i artikel 45, stk. 4. Fabrikanten kan kun indsende én ansøgning pr. deltype og kun til én godkendende myndighed.
Hvis den anmodes herom af en kompetente myndighed i en anden medlemsstat, skal den godkendende myndighed, der har meddelt tilladelsen, inden for en måned efter at have modtaget anmodningen til den kompetente myndighed fremsende et eksemplar af den tilladelsesattest, der er anmodet om, med bilag via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have form af en sikker elektronisk fil.
2. Ansøgningen skal indeholde oplysninger om fabrikanten af delene eller udstyret, delenes eller udstyrets type, identifikation og numre, køretøjsfabrikantens navn, køretøjstype og, hvis det er hensigtsmæssigt, fremstillingsår eller alle andre oplysninger, der gør det muligt at identificere det køretøj, som delene eller udstyret skal monteres på.
Når den godkendende myndighed på grundlag af prøvningsrapporten og anden dokumentation har konstateret, at de pågældende dele eller det pågældende udstyr overholder kravene i artikel 45, stk. 4, tillader den, at delene eller udstyret markedsføres på markedet og ibrugtages, jf. dog nærværende artikels stk. 4, andet afsnit.
Den godkendende myndighed udsteder øjeblikkeligt en attest til fabrikanten.
3. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at opstille en model og et nummereringssystem for den attest, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2, tredje afsnit. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelses-proceduren i artikel 69, stk. 2.
4. Fabrikanten underretter straks den godkendende myndighed, der har udstedt tilladelsen, om enhver ændring, der berører de betingelser, hvorunder den blev udstedt. Den godkendende myndighed tager stilling til, om tilladelsen skal revideres eller genudstedes, og om der er brug for yderligere prøvninger.
Fabrikanten har ansvaret for at sikre, at dele og udstyr fremstilles og fortsætter med at blive fremstillet under de betingelser, hvorunder tilladelsen blev udstedt.
5. Før den godkendende myndighed giver en tilladelse, efterprøver den, at der findes tilfredsstillende ordninger og procedurer til sikring af effektiv kontrol med fremstillingens overensstemmelse.
Hvis den godkendende myndighed finder, at betingelserne for udstedelsen af tilladelsen ikke længere er opfyldt, anmoder den fabrikanten om at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at delene eller udstyret på ny bringes i overensstemmelse. Den trækker om nødvendigt tilladelsen tilbage.
6. Godkendende myndigheder fra forskellige medlemsstater underretter Kommissionen om enhver uenighed angående de tilladelser, der er nævnt i stk. 2, andet afsnit. Kommissionen træffer passende foranstaltninger for at løse uenigheden og kan om nødvendigt bl.a. kræve tilbagetrækning af tilladelser efter høring af de godkendende myndigheder.
7. Indtil den liste, der er omhandlet i artikel 45, stk. 2, er fastsat, kan medlemsstaterne opretholde nationale bestemmelser med hensyn til de dele eller det udstyr, der kan påvirke den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljømæssige præstationer.
Artikel 47
Tilbagekaldelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Hvis en fabrikant, der har fået udstedt en EU-typegodkendelse for en køretøjstype, er forpligtet til i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 at tilbagekalde køretøjer, som vedkommende har markedsført, registreret eller for hvilke, fabrikanten var ansvarlig for ibrugtagningen, fordi et system, en komponent eller en separat teknisk enhed monteret på køretøjet udgør en alvorlig risiko mod sikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, uanset om den eller det er behørigt godkendt i henhold til denne forordning, eller fordi en del, som ikke er underlagt specifikke krav i henhold til typegodkendelseslovgivning, udgør en alvorlig risiko for sikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, skal fabrikanten straks underrette den godkendende myndighed, der har meddelt køretøjsgodkendelsen, herom.
2. Når en fabrikant af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er blevet EU-typegodkendt, i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 er forpligtet til at tilbagekalde systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet markedsført, eller for hvilke fabrikanten var ansvarlig for ibrugtagningen, fordi de udgør en alvorlig risiko for sikkerheden, arbejdssikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, uanset om de er behørigt godkendt i henhold til denne forordning, skal fabrikanten straks underrette den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelse, herom.
3. Fabrikanten foreslår over for den godkendende myndighed et sæt passende afhjælpningsforanstaltninger til fjernelse af den i stk. 1 og 2 omhandlede alvorlige risiko. Den godkendende myndighed underretter hurtigst muligt de øvrige medlemsstaters godkendende myndigheder om de foreslåede afhjælpningsforanstaltninger.
De godkendende myndigheder skal sikre, at afhjælpningsforanstaltningerne rent faktisk gennemføres i deres respektive medlemsstater.
4. Hvis de berørte godkendende myndigheder vurderer, at afhjælpningsforanstaltningerne er utilstrækkelige eller ikke gennemføres hurtigt nok, underretter de hurtigst muligt den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen.
Den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelse, underretter herefter fabrikanten. Hvis fabrikanten ikke foreslår og gennemfører effektive afhjælpende foranstaltninger, træffer den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelse, alle de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger og kan bl.a. trække EF-typegodkendelsen tilbage. I tilfælde af tilbagetrækning af EU-typegodkendelsen underretter den godkendende myndighed ved anbefalet brev eller tilsvarende elektronisk inden for en måned efter en sådan tilbagetrækning fabrikanten, de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 48
Underretning om beslutninger og tilgængelige retsmidler
1. Der skal gives en udførlig begrundelse for alle beslutninger, som træffes i medfør af denne forordning, og for alle beslutninger om at nægte eller inddrage EU-typegodkendelse, eller nægte registrering, forbyde eller begrænse markedsføring, registrering eller ibrugtagning af et køretøj, eller som kræver tilbagetrækning af et køretøj fra markedet.
2. Den berørte part underrettes om en sådan beslutning med angivelse af, hvilke retsmidler, der er tilgængelige for vedkommende i medfør af gældende ret i den pågældende medlemsstat, og hvilke tidsfrister der gælder for anvendelse af disse retsmidler.
KAPITEL XIII
INTERNATIONALE REGULATIVER
Artikel 49
FN/ECE-regulativer, der er påkrævede ved EU-typegodkendelse
1. FN/ECE-regulativer eller ændringer hertil, som Unionen har stemt for eller tiltrådt, og som er opført i bilag I til denne forordning eller i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, indgår i kravene til EU-typegodkendelsen af et køretøj.
2. Medlemsstaternes godkendende myndigheder accepterer godkendelser udstedt i overensstemmelse med de i stk. 1 omhandlede FN/ECE-regulativer og, hvor dette er relevant, de dertil hørende godkendelsesmærkninger i stedet for de tilsvarende godkendelser og godkendelsesmærkninger meddelt i overensstemmelse med denne forordning og de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
3. Hvis Unionen har stemt for et FN/ECE-regulativ eller ændringer til et sådant i forbindelse med EU-typegodkendelse af et køretøj, vedtager Kommissionen om nødvendigt i overensstemmelse med artikel 71 en delegeret retsakt med henblik på at gøre FN/ECE-regulativet eller ændringer hertil obligatoriske og på at ændre bilag I til denne forordning eller ændre delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning, hvor det er relevant.
Denne delegerede retsakt fastsætter datoerne for obligatorisk anvendelse af FN/ECE-regulativet eller af ændringerne hertil og omfatter i fornødent omfang overgangsbestemmelser.
Kommissionen vedtager separate, delegerede retsakter, der anfører den obligatoriske anvendelse af FN/ECE-regulativerne.
Artikel 50
Anerkendelse af OECD-prøvningsrapporten med henblik på EU-typegodkendelse
1. Hvor der i denne forordning henvises til OECD-regulativer, kan EU-typegodkendelse, uden at dette tilsidesætter andre krav fastsat i denne forordning, baseres på den samlede prøvningsrapport, der er udstedt på grundlag af de standardiserede OECD-regulativer, som et alternativ til de prøvningsrapporter, der udfærdiges i henhold til denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
2. For at være antagelig i forbindelse med en EU-typegodkendelse, skal OECD-prøvningsrapporten omhandlet i stk. 1 være godkendt i overensstemmelse med bilag 1 til OECD-Rådets afgørelse fra februar 2012 om ændring af de standardiserede OECD-regulativer om officiel prøvning af landbrugs- og skovbrugstraktorer, som ændret.
KAPITEL XIV
LEVERING AF TEKNISKE OPLYSNINGER
Artikel 51
Oplysninger beregnet for brugerne
1. Fabrikanten må ikke levere teknisk information vedrørende de forhold, der er truffet bestemmelse om i denne forordning eller i delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, der afviger fra de oplysninger, der er godkendt af den godkendende myndighed.
2. Hvis en delegeret retsakt eller gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til denne forordning indeholder bestemmelser herom, skal fabrikanten stille de relevante oplysninger og nødvendige vejledninger til rådighed for brugerne, og disse skal beskrive særlige betingelser for eller begrænsninger med hensyn til brugen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
3. De i stk. 2 omhandlede oplysninger skal gives på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor køretøjet skal markedsføres, registreres eller ibrugtages. De skal, efter den godkendende myndigheds godkendelse, gives i køretøjets instruktionsbog.
Artikel 52
Oplysninger beregnet for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder
1. Køretøjsfabrikanten stiller alle oplysninger, som er nødvendige for EU-typegodkendelse af komponenter eller separate tekniske enheder, eller for at opnå tilladelse i henhold til artikel 45, herunder, når dette er relevant, tegninger omhandlet i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, til rådighed for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder.
Køretøjets fabrikant kan pålægge de fabrikanter, der fremstiller komponenter eller separate tekniske enheder, en bindende aftale om fortrolig behandling af oplysninger, der ikke er offentligt tilgængelige, bl.a. oplysninger vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder.
2. En fabrikant af komponenter eller separate tekniske enheder skal, i sin egenskab af indehaver af en EU-typegodkendelsesattest, som i overensstemmelse med artikel 26, stk. 4, indeholder begrænsninger vedrørende brugen, eller særlige monteringsbetingelser eller begge dele, give køretøjsfabrikanten alle de detaljerede oplysninger herom.
Hvis en af de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning indeholder bestemmelser herom, skal fabrikanten af komponenter eller separate tekniske enheder sammen med de fremstillede komponenter eller separate tekniske enheder levere instruktioner med hensyn til begrænsning af brugen eller særlige monteringsbetingelser.
KAPITEL XV
ADGANG TIL REPARATIONS- OG VEDLIGEHOLDELSESINFORMATIONER
Artikel 53
Fabrikantens forpligtelser
1. Fabrikanten skal sikre, at autoriserede forhandlere, reparatører og uafhængige aktører har adgang på ikke-diskriminerende vilkår til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer gennem umiddelbart tilgængelige websteder, der anvender et standardiseret format. Dette krav finder ikke anvendelse på køretøjer, der er blevet godkendt som et køretøj i en lille serie.
Software af afgørende betydning for sikkerheds- og miljøkontrolsystemers funktion kan beskyttes mod uautoriserede indgreb. Ethvert indgreb i disse systemer, som er nødvendigt med henblik på reparation og vedligeholdelse, eller som kan foretages af autoriserede forhandlere eller reparatører, skal dog også kunne foretages af uafhængige aktører på ikke-diskriminerende vis.
2. Indtil Kommissionen har indført et standardiseret format for fremlæggelsen af de i stk. 1 omhandlede informationer, skal disse informationer være tilgængelige på en ensartet måde, og uafhængige aktørers bearbejdning heraf skal kunne ske ved en rimelig indsats.
Fabrikanterne skal på ikke-diskriminerende vis stille undervisningsmateriale og relevante arbejdsredskaber til rådighed for autoriserede forhandlere, reparatører og uafhængige aktører. En sådan tilrådighedsstillelse omfatter, hvor det er relevant, adgang til tilstrækkelig oplæring i downloading af software, forvaltning af diagnosefejlkoder og anvendelse af arbejdsredskaber.
3. De oplysninger, der er nævnt i stk. 1, skal med forbehold af bestemmelserne i samme stykke omfatte:
a)
traktortype og -model
b)
et utvetydigt køretøjsidentifikationsnummer (VIN)
c)
servicehåndbøger, herunder reparations- og vedligeholdelsesoptegnelser samt serviceplaner
d)
tekniske manualer og teknisk serviceinformation
e)
komponent- og diagnoseinformationer (f.eks. teoretiske min./maks.-værdier for målinger)
f)
ledningsdiagrammer
g)
diagnosefejlkoder (herunder fabrikantspecifikke koder)
h)
samtlige informationer påkrævet til installation af ny eller opdateret software i et nyt køretøj eller køretøjstype (f.eks. software-delnummer)
i)
oplysninger, som vedrører og leveres ved hjælp af proprietære værktøjer og udstyr
j)
dataregistreringsinformation, prøvningsdata og alle øvrige tekniske oplysninger (f.eks. bidirektionelle overvågningsdata, hvis relevant i forbindelse med den anvendte teknologi)
k)
standardiserede arbejdsenheder eller tidsrum for reparations- og vedligeholdelsesopgaver, hvis de stilles til rådighed, enten direkte eller via tredjepart, for fabrikanternes autoriserede forhandlere og reparatører.
4. En autoriseret forhandler eller reparatør inden for en given leverandørs distributionssystem anses for at være en uafhængig aktør i denne forordnings forstand, i det omfang vedkommende leverer reparations- og vedligeholdelsesydelser i forbindelse med køretøjer, der er omfattet af en anden leverandørs distributionssystem, som vedkommende ikke deltager i.
5. Reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer skal altid være tilgængelige, når der bortses fra den nødvendige vedligeholdelse af informationssystemet.
6. Med henblik på fremstilling og vedligeholdelse af OBD-kompatible udskiftnings- eller servicekomponenter samt diagnoseværktøj og prøveudstyr skal fabrikanten uden forskelsbehandling stille de relevante OBD-informationer, reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjet til rådighed for enhver interesseret fabrikant eller reparatør af komponenter, diagnoseværktøj eller prøveudstyr.
7. Med henblik på konstruktion og produktion af udstyr til køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, skal fabrikanten uden forskelsbehandling stille de relevante OBD-informationer, reparations- og vedligeholdelsesinformationer til rådighed for enhver interesseret fabrikant, installatør eller reparatør af udstyr til køretøjer, som anvender alternative brændstoffer.
8. Ved ansøgning om EU-typegodkendelse eller national typegodkendelse skal fabrikanten over for den godkendende myndighed påvise overensstemmelse med denne forordning for så vidt angår de oplysninger, der er påkrævet i henhold til denne artikel.
Hvis sådanne informationer ikke foreligger eller ikke er i overensstemmelse med denne forordning og de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, som er vedtaget i henhold til denne forordning og finder anvendelse, på det tidspunkt, hvor der ansøges om en EU-typegodkendelse eller en national typegodkendelse, skal fabrikanten afgive dem senest seks måneder efter godkendelsesdatoen.
Kommissionen kan vedtage en gennemførelsesretsakt med henblik på at opstille en model for en attest for adgang til køretøjers OBD- og reparations- og vedligeholdelsesinformationer, der beviser overensstemmelse over for godkendelsesmyndigheden. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
9. Hvis dette bevis ikke foreligger inden for den i stk. 8, andet afsnit, omhandlede periode, skal den godkendende myndighed træffe passende foranstaltninger til sikring af overensstemmelse.
10. Fabrikanten skal stille efterfølgende ændringer af eller supplementer til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer til rådighed på sit websted, så snart de stilles til rådighed for autoriserede reparatører.
11. Hvis reparations- og vedligeholdelsesoptegnelser for et køretøj opbevares i en central database, som tilhører køretøjsfabrikanten eller forvaltes på vegne af denne, skal uafhængige reparatører have gratis adgang til sådanne oplysninger, og det skal være muligt for dem at indføre oplysninger om reparation og vedligeholdelse, som de har udført.
12. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter, der fastlægger detaljerede tekniske krav med hensyn til adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer, navnlig tekniske oplysninger, der vedrører den måde, som reparations- og vedligeholdelsesinformationer skal gives på.
13. Kommissionen foretager ved hjælp af de i stk. 12 omhandlede delegerede retsakter en forholdsmæssig afpasning af de informationskrav, der er fastsat i denne artikel, herunder de tekniske specifikationer vedrørende den måde, hvorpå informationerne skal fremlægges, idet der tages særligt hensyn til de specifikke tilfælde, hvor fabrikantens produktionsvolumen for den pågældende køretøjstype er relativt lille, under hensyntagen til de grænser for små serie-køretøjer, der er fastsat i bilag II. I behørigt begrundede tilfælde kan sådanne tilpasninger medføre fritagelse fra kravet om at fremlægge informationerne i et standardiseret format. En eventuel tilpasning eller fritagelse skal under alle omstændigheder sikre, at denne artikels målsætninger kan opfyldes.
Artikel 54
Forpligtelser, hvis der er flere indehavere af en typegodkendelse
Ved trinvis godkendelse, blandet godkendelse og etapevis typegodkendelse, er den fabrikant, der er ansvarlig for den respektive typegodkendelse, også ansvarlig for at meddele reparationsinformationer vedrørende den eller det pågældende system, komponent eller separate tekniske enhed eller vedrørende den pågældende etape til både den endelige fabrikant og uafhængige aktører.
Slutfabrikanten er ansvarlig for at stille informationer om hele køretøjet til rådighed for uafhængige aktører.
Artikel 55
Gebyrer for adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer
1. Fabrikanter kan opkræve rimelige gebyrer for adgangen til reparations- og vedligeholdelsesinformationer, arbejdsredskaber og oplæringskurser om traktorer, som er omfattet af denne forordning. Et gebyr anses ikke for rimeligt eller forholdsmæssigt, hvis det afholder den uafhængige aktør fra at søge adgang, fordi gebyrets størrelse ikke modsvarer den pågældendes anvendelsesbehov.
2. Fabrikanten skal stille reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer til rådighed på dags-, måneds- og årsbasis, og gebyrerne for adgang til disse informationer skal stå i forhold til adgangsperiodens længde.
Artikel 56
Forum om adgang til køretøjsinformationer
Anvendelsesområdet for de aktiviteter, der udføres af det forum om adgang til køretøjsinformationer, der er oprettet ved artikel 13, stk. 9, i Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008 af 18. juli 2008 om gennemførelse og ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (34), udvides til at omfatte køretøjer, der er omfattet af denne forordning.
På grundlag af beviser for forsætlig eller utilsigtet misbrug af OBD-informationer samt reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer, rådgiver det i stk. 1 omhandlede forum Kommissionen om foranstaltninger for at forebygge sådant misbrug af informationer.
KAPITEL XVI
UDPEGELSE AF OG UNDERRETNING OM TEKNISKE TJENESTER
Artikel 57
Krav med hensyn til tekniske tjenester
1. Udpegende godkendende myndigheder sikrer, inden de udpeger en teknisk tjeneste i henhold til artikel 59, at den pågældende tjeneste opfylder kravene i nærværende artikels stk. 2 til 9.
2. Med forbehold af artikel 60, stk. 1, skal en teknisk tjeneste oprettes i henhold til en medlemsstats nationale ret og være en juridisk person.
3. En teknisk tjeneste skal være et tredjepartsorgan, der er uafhængigt af processen vedrørende konstruktion, fremstilling, levering eller vedligeholdelse af det køretøj, det system, den komponent eller den separate tekniske enhed, som det vurderer.
Et organ, der tilhører en erhvervsorganisation og/eller brancheforening, som repræsenterer virksomheder, der er involveret i konstruktion, fremstilling, tilvejebringelse, sammensætning, brug eller vedligeholdelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som det vurderer, kan, forudsat at det er påvist, at det er uafhængigt, og at der ikke er nogen interessekonflikt, anses for at opfylde kravene i første afsnit.
4. En teknisk tjeneste, dens øverste ledelse og det personale, der er ansvarlig for at foretage de kategorier af aktiviteter, som de er udpeget til i henhold til artikel 59, stk. 1, må ikke være konstruktør, fabrikant, leverandør eller reparatør af de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den vurderer, eller repræsentere parter, der deltager i disse aktiviteter. Dette udelukker ikke anvendelsen af de vurderede køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder som omhandlet i nærværende artikels stk. 3, der er nødvendige for driften af den tekniske tjeneste eller anvendelsen af sådanne køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, til personlige formål.
En teknisk tjeneste skal sikre, at dets dattervirksomheder eller underentreprenører ikke påvirker den fortrolighed, objektivitet eller uvildighed, der er forbundet med de kategorier af aktiviteter, som den er blevet udpeget til.
5. En teknisk tjeneste og dens personale skal udføre kategorier af aktiviteter, de er udpeget til, med den størst mulige faglige integritet og den nødvendige tekniske kompetence på det specifikke område og må ikke påvirkes af nogen form for pression eller incitament, navnlig ikke af økonomisk art, som kan have indflydelse på dens afgørelser eller resultaterne af dens vurderingsaktiviteter, især ikke pression og incitamenter fra personer eller grupper af personer, som har en interesse i resultaterne af disse aktiviteter.
6. En teknisk tjeneste skal være i stand til at udføre samtlige de kategorier af aktiviteter, som den er udpeget til i overensstemmelse med artikel 59, stk. 1, ved i et omfang, der godtages af den udpegende godkendende myndighed, at påvise, at den har:
a)
personale med tilstrækkelig kompetence, specifik teknisk viden og faglig uddannelse samt tilstrækkelig og relevant erfaring til udførelse af opgaverne
b)
beskrivelser af de relevante procedurer for de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til at udføre, så disse procedurers gennemsigtighed og reproducerbarhed sikres
c)
procedurer, der sætter den i stand til at udføre de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til at udføre, under behørig hensyntagen til kompleksiteten af de pågældende køretøjers, systemers, komponenters eller separate tekniske enheders teknologi, og til produktionsprocessens karakter af masse- eller serieproduktion, og
d)
de nødvendige midler til på passende vis at udføre de opgaver, der er forbundet med de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til, og adgang til alt nødvendigt udstyr eller nødvendige faciliteter.
Herudover skal den over for den udpegende godkendende myndighed påvise sin overensstemmelse med standarderne i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 61, som er relevante for de aktiviteter, som den er udpeget til at udføre.
7. Det skal sikres, at den tekniske tjeneste, dens øverste ledelse og vurderingspersonalet arbejder uvildigt. De må ikke deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, de er udpeget til at udføre.
8. Tekniske tjenester skal tegne en ansvarsforsikring med tilknytning til deres aktiviteter, medmindre medlemsstaten kan holdes ansvarlig i henhold til national ret, eller medlemsstaten selv er direkte ansvarlig for overensstemmelsesvurderingen.
9. Tekniske tjenesters personale har tavshedspligt med hensyn til alle oplysninger, det kommer i besiddelse af ved udførelsen af dets opgaver i henhold til denne forordning eller enhver bestemmelse i national ret, som gennemfører den, undtagen over for den udpegende godkendende myndighed, eller såfremt andet gælder i henhold til EU-retten eller national ret. Ejendomsrettigheder beskyttes.
Artikel 58
Dattervirksomheder og underentreprise i tilknytning til tekniske tjenester
1. Tekniske tjenester kan give visse af de aktiviteter, som de er udpeget til at udføre i henhold til artikel 59, stk. 1, i underentreprise eller lade disse udføre af en dattervirksomhed, hvis deres udpegende godkendende myndighed samtykker heri.
2. Hvis en teknisk tjeneste giver bestemte opgaver i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, som den er udpeget til at udføre, i underentreprise eller anvender en dattervirksomhed, skal den sikre, at underentreprenøren eller dattervirksomheden opfylder kravene i artikel 57 og skal underrette den udpegende godkendende myndighed herom.
3. Tekniske tjenester har det fulde ansvar for de opgaver, der udføres af deres underentreprenører eller dattervirksomheder, uanset hvor disse er etablerede.
4. Tekniske tjenester skal kunne stille de relevante dokumenter vedrørende vurderingen af underentreprenørens eller dattervirksomhedens kvalifikationer og det arbejde, som disse har udført, til rådighed for den udpegende godkendende myndighed.
Artikel 59
Udpegelse af tekniske tjenester
1. Tekniske tjenester udpeges til en eller flere af følgende aktivitetskategorier afhængigt af deres kompetenceområde:
a)
kategori A: tekniske tjenester, der i deres egne anlæg udfører de prøvninger, der er nævnt i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I
b)
kategori B: tekniske tjenester, der fører tilsyn med de prøvninger, der er nævnt i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I, hvor sådanne prøvninger udføres i fabrikantens eller tredjemands anlæg
c)
kategori C: tekniske tjenester, der foretager en regelmæssig vurdering og overvågning af fabrikantens procedurer til kontrol af produktionens overensstemmelse
d)
kategori D: tekniske tjenester, der fører tilsyn med eller udfører prøvninger eller inspektioner som led i overvågningen af produktionens overensstemmelse.
2. En godkendende myndighed kan udpeges til teknisk tjeneste i forbindelse med en eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i stk. 1.
3. Tekniske tjenester i tredjelande ud over dem, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 60, kan underrettes i henhold til artikel 63, men kun hvis en sådan accept af de tekniske tjenester er fastsat i en bilateral aftale mellem Unionen og det berørte tredjeland. Dette hindrer ikke en teknisk tjeneste etableret i henhold til en medlemsstats nationale ret i overensstemmelse med artikel 57, stk. 2, i at etablere underafdelinger i tredjelande, forudsat at disse underafdelinger ledes og kontrolleres direkte af den udpegede tekniske tjeneste.
Artikel 60
Fabrikantens akkrediterede interne tekniske tjenester
1. En fabrikants akkrediterede interne tekniske tjeneste kan kun udpeges til kategori A-aktiviteter, for så vidt angår de tekniske krav, for hvilke prøvning i fabrikantregi er tilladt ved en delegeret retsakt vedtaget i henhold til denne forordning. Denne tekniske tjeneste skal udgøre en separat, særskilt del af foretagendet og må ikke være involveret i konstruktion, fremstilling, levering eller vedligeholdelse af de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, den vurderer.
2. En akkrediteret intern teknisk tjeneste skal opfylde følgende krav:
a)
den skal ud over at være udpeget af en medlemsstats godkendende myndighed være akkrediteret af et nationalt akkrediteringsorgan som defineret i artikel 2, nr. 11, i forordning (EF) nr. 765/2008 og i overensstemmelse med de standarder og procedurer omhandlet i nærværende forordnings artikel 61
b)
den akkrediterede interne tekniske tjeneste og dens personale skal være organisatorisk identificerbare og have rapporteringsmetoder inden for det foretagende, som den udgør en del af, som sikrer dens uvildighed og dokumenterer denne over for det relevante nationale akkrediteringsorgan
c)
hverken den akkrediterede interne tekniske tjeneste eller dens personale må deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, de er udpeget til at udføre
d)
den akkrediterede interne tekniske tjeneste må udelukkende yde sine tjenester til det foretagende, som den udgør en del af.
3. En akkrediteret intern teknisk tjeneste behøves for så vidt angår artikel 63 ikke notificeret til Kommissionen, men efter den godkendende myndigheds anmodning skal det foretagende, som den udgør en del af, eller af det nationale akkrediteringsorgan underrette om dens akkreditering.
Artikel 61
Procedurer for præstationsstandarder og vurdering af tekniske tjenester
For at sikre, at tekniske tjenester opfylder de samme høje præstationsstandarder i alle medlemsstaterne, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de standarder, som de tekniske tjenester skal opfylde, og proceduren for deres vurdering i overensstemmelse med artikel 62 og deres akkreditering i overensstemmelse med artikel 60.
Artikel 62
Vurdering af tekniske tjenesters kompetencer
1. Den udpegende godkendende myndighed udarbejder en vurderingsrapport, der påviser, at den ansøgende tekniske tjeneste er blevet vurderet med hensyn til dens opfyldelse af kravene i denne forordning og i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning. Denne rapport kan omfatte et akkrediteringscertifikat udstedt af et akkrediteringsorgan.
2. Den vurdering, som den i stk. 1 omhandlede rapport baseres på, skal gennemføres efter de bestemmelser, der er fastlagt i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 61. Vurderingsrapporten revideres mindst hvert tredje år.
3. Vurderingsrapporten tilsendes Kommissionen på anmodning. I de tilfælde, hvor vurderingen ikke er baseret på en akkrediteringsattest udstedt af et nationalt akkrediteringsorgan, der attesterer, at den tekniske tjeneste opfylder kravene i denne forordning, skal den udpegende godkendende myndighed forelægge Kommissionen dokumentation, der attesterer den tekniske tjenestes kompetence og de ordninger, der er oprettet til sikring af, at den tekniske tjeneste overvåges regelmæssigt af den udpegende godkendende myndighed og opfylder kravene i denne forordning og de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
4. Den godkendende myndighed, der ønsker at blive udpeget som teknisk tjeneste i overensstemmelse med artikel 59, stk. 2, skal dokumentere overensstemmelse gennem en vurdering, der skal foretages af auditorer, der er uafhængige af den aktivitet, der vurderes. Sådanne auditorer kan være fra samme organisation, forudsat at de forvaltes separat fra det personale, der udfører den vurderede aktivitet.
5. En akkrediteret intern teknisk tjenesteskal skal overholde de relevante bestemmelser i denne artikel.
Artikel 63
Underretningsprocedurer
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om navne og adresser, herunder e-mail-adresser, på de ansvarlige personer og om aktivitetskategorien for hver teknisk tjeneste, de har udpeget, samt om alle senere ændringer af disse udpegelser. Det skal angives i underretningsdokumentet, for hvilke emneområder opført i bilag I de tekniske tjenester er udpeget.
2. En teknisk tjeneste kan kun udføre de i artikel 59, stk. 1, omhandlede aktiviteter på vegne af den udpegende godkendende myndighed, der er ansvarlig for typegodkendelsen, hvis Kommissionen i forvejen er blevet underrettet herom i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 1.
3. En teknisk tjeneste kan udpeges af flere udpegende godkendende myndigheder og gøres til genstand for en underretning fra disse udpegende godkendende myndigheders medlemsstater, uanset den eller de kategorier af aktiviteter, som den skal udføre i overensstemmelse med artikel 59, stk. 1.
4. Kommissionen skal underrettes om enhver efterfølgende relevant ændring af udpegelsen.
5. Hvis en specifik organisation eller et kompetent organ, der udfører en aktivitet, som ikke er omfattet af artikel 59, stk. 1, skal udpeges i henhold til en retsakt opført i bilag I, foretages underretningen i overensstemmelse med nærværende artikel.
6. Kommissionen offentliggør listen over og de nærmere oplysninger vedrørende tekniske tjenester, for hvilke der er indgivet underretning i overensstemmelse med denne artikel, på sit websted.
Artikel 64
Ændringer af udpegelsen
1. Hvis en udpegende myndighed har konstateret eller er blevet underrettet om, at en teknisk tjeneste, som den har udpeget, ikke længere opfylder kravene i denne forordning, eller at den ikke opfylder sine forpligtelser, skal den udpegende myndighed begrænse, suspendere eller inddrage udpegelsen, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt, og afhængigt af i hvor høj grad kravene eller forpligtelserne ikke er blevet opfyldt. Den medlemsstat, der har indgivet underretning om den pågældende tekniske tjeneste, underretter straks Kommissionen herom. Kommissionen ændrer de offentliggjorte oplysninger omhandlet i artikel 63, stk. 6, i overensstemmelse hermed.
2. Hvis udpegelsen begrænses, suspenderes eller inddrages, eller hvis den tekniske tjeneste har indstillet sine aktiviteter, skal den udpegende godkendende myndighed træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at denne tekniske tjenestes sager enten behandles af en anden teknisk tjeneste eller står til rådighed for de ansvarlige udpegende godkendende myndigheder eller og markedsovervågningsmyndigheder efter disses anmodning.
Artikel 65
Anfægtelse af tekniske tjenesters kompetence
1. Kommissionen undersøger alle sager, hvor den har eller forelægges grund til at tvivle på en teknisk tjenestes kompetence eller fortsatte opfyldelse af de krav og forpligtelser, der påhviler den.
2. Den udpegende godkendende myndigheds medlemsstat skal efter anmodning forelægge Kommissionen alle oplysninger om grundlaget for udpegelsen eller opretholdelsen af udpegelsen af den pågældende tekniske tjeneste.
3. Kommissionen skal sikre, at alle følsomme oplysninger, som den indhenter som led i sine undersøgelser, behandles fortroligt.
4. Hvis Kommissionen finder, at en teknisk tjeneste ikke opfylder eller ikke længere opfylder de krav, som dens udpegelse forudsætter, underretter den den udpegende godkendende myndigheds medlemsstat herom med henblik på i samarbejde med den pågældende medlemsstat at fastsætte de fornødne afhjælpende foranstaltninger og pålægger den pågældende medlemsstat at træffe disse afhjælpende foranstaltninger, herunder om nødvendigt inddragelse af udpegelsen.
Artikel 66
Tekniske tjenesters operationelle forpligtelser
1. Tekniske tjenester udfører de kategorier af aktiviteter, som de er udpeget til af den udpegende godkendende myndighed og i overensstemmelse med de overensstemmelsesvurderings- og prøvningsprocedurer, der er fastsat i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I.
Tekniske tjenester skal føre tilsyn med eller selv udføre de prøvninger, der kræves med henblik på godkendelse eller inspektion som fastsat i denne forordning eller i en af de i bilag I opførte retsakter, medmindre der er givet tilladelse til alternative procedurer. Tekniske tjenester udfører ikke prøvninger, vurderinger eller inspektioner, som de ikke er blevet behørigt udpeget til af deres godkendende myndighed.
2. Tekniske tjenester skal til enhver tid
a)
give deres udpegende godkendende myndigheder mulighed for i givet fald at overvære den tekniske tjenestes udførelse af overensstemmelsesvurderingen, og
b)
med forbehold af artikel 57, stk. 9, og artikel 67, på anmodning give deres udpegende godkendende myndighed oplysninger om de kategorier af aktiviteter, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.
3. Hvis en teknisk tjeneste konstaterer, at krav, der er fastsat i denne forordning, ikke er opfyldt af en fabrikant, skal den underrette den udpegende godkendende myndighed herom, således at den udpegende godkendende myndighed kan pålægge den pågældende fabrikant at træffe passende afhjælpende foranstaltninger og efterfølgende undlade at udstede typegodkendelsesattest, medmindre de passende afhjælpende foranstaltninger er truffet i et omfang, som kan godtages af den godkendende myndighed.
4. Hvis en teknisk tjeneste, der handler på vegne af den udpegende godkendende myndighed, i forbindelse med overvågningen af produktionens overensstemmelse efter udstedelsen af en typegodkendelsesattest konstaterer, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed ikke længere er i overensstemmelse med denne forordning, skal den underrette den udpegende godkendende myndighed herom. Den godkendende myndighed træffer passende forholdsregler som fastsat i artikel 28.
Artikel 67
De tekniske tjenesters oplysningsforpligtelser
1. Tekniske tjenester underretter deres udpegende myndigheder om følgende:
a)
enhver konstateret ikke-overensstemmelse, som kan nødvendiggøre nægtelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af en typegodkendelsesattest
b)
ethvert forhold, der har indflydelse på omfanget af og betingelserne for deres udpegelse
c)
enhver anmodning om oplysninger om deres aktiviteter, som de har modtaget fra markedsovervågningsmyndighederne.
2. Efter anmodning fra den udpegende godkendende myndighed skal tekniske tjenester fremlægge oplysninger om de aktiviteter, der udføres inden for det område, for hvilket de er udpeget, og om alle øvrige aktiviteter, de har udført, herunder grænseoverskridende aktiviteter og underentreprise.
KAPITEL XVII
GENNEMFØRELSESRETSAKTER OG DELEGEDE RETSAKTER
Artikel 68
Gennemførelsesretsakter
Med henblik på at nå de i denne forordning fastsatte mål og for at fastlægge ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning vedtager Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2, gennemførelsesretsakter, der fastlægger følgende gennemførelsesforanstaltninger:
a)
modeller for det oplysningsskema og den informationsmappe, der er omhandlet i artikel 22
b)
nummereringssystemet for de EU-typegodkendelsesattester, der er omhandlet i artikel 24, stk. 4
c)
modellen for den EU-typegodkendelsesattest, som er omhandlet i artikel 25, stk. 2
d)
modellen for bilaget med prøvningsresultater, der vedlægges EU-typegodkendelsesattesten som omhandlet i artikel 25, stk. 3, litra a)
e)
modellen for listen over gældende krav eller retsakter som omhandlet i artikel 25, stk. 6
f)
de generelle krav til formatet for den prøvningsrapport, som er omhandlet i artikel 27, stk. 1
g)
modellen for den typeattest, som er omhandlet i artikel 33, stk. 2
h)
modellen for det EU-typegodkendelsesmærke, som er omhandlet i artikel 34
i)
tilladelsen til at give EU-typegodkendelser med undtagelse for nye teknologier eller nye principper som omhandlet i artikel 35, stk. 3
j)
modellerne for typegodkendelsesattesten og typeattesten for så vidt angår nye teknologier eller nye principper som omhandlet i artikel 35, stk. 4
k)
tilladelsen til en medlemsstat til at udvide typegodkendelsen som omhandlet i artikel 36, stk. 2
l)
listen over dele eller udstyr som omhandlet i artikel 45, stk. 2
m)
modellen og nummereringssystemet for den attest, der er omhandlet i artikel 46, stk. 3, samt alle aspekter vedrørende godkendelsesproceduren som omhandlet i den i nævnte artikel
n)
modellen for den attest, der påviser overensstemmelse over for den godkendende myndighed, som omhandlet i artikel 53, stk. 8.
Artikel 69
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af »Det Tekniske Udvalg for Landbrugskøretøjer« (TC-AV). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 70
Ændring af bilagene
Uden at det berører denne forordnings øvrige bestemmelser om ændring af bilagene hertil, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 71, vedrørende ændringer af bilag I med henblik på at indføje retsaktreference og tage berigtigelser i betragtning.
Artikel 71
Udøvelse af delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastsatte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 17, stk. 5, artikel 18, stk. 4, artikel 19, stk. 6, artikel 20, stk. 8, artikel 27, stk. 6, artikel 28, stk. 6, artikel 45, stk. 4, artikel 49, stk. 3, artikel 53, stk. 12, artikel 61 og artikel 70, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 22. marts 2013.
3. Den i artikel 17, stk. 5, artikel 18, stk. 4, artikel 19, stk. 6, artikel 20, stk. 8, artikel 27, stk. 6, artikel 28, stk. 6, artikel 45, stk. 4, artikel 49, stk. 3, artikel 53, stk. 12, artikel 61 og artikel 70 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 17, stk. 5, artikel 18, stk. 4, artikel 19, stk. 6, artikel 20, stk. 8, artikel 27, stk. 6, artikel 28, stk. 6, artikel 45, stk. 4, artikel 49, stk. 3, artikel 53, stk. 12, artikel 61 og artikel 70, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
KAPITEL XVIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 72
Sanktioner
1. Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for erhvervsdrivendes overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning og delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning. De træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter senest den 23. marts 2015 Kommissionen om disse sanktionsbestemmelser og giver omgående Kommissionen meddelelse om senere ændringer af betydning for dem.
2. De typer overtrædelser, for hvilke der gælder sanktioner, omfatter:
a)
afgivelse af falske erklæringer i forbindelse med godkendelsesprocedurer eller procedurer, der fører til tilbagekaldelse
b)
forfalskning af prøvningsresultater vedrørende typegodkendelse eller overensstemmelse med reglerne efter ibrugtagning
c)
tilbageholdelse af data eller tekniske specifikationer, der kan føre til tilbagekaldelse, nægtelse eller inddragelse af typegodkendelse
d)
brug af manipulationsanordninger
e)
nægtelse af adgang til oplysninger
f)
erhvervsdrivendes tilgængeliggørelse på markedet af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er genstand for godkendelse, uden en sådan godkendelse, eller forfalskning af dokumenter eller påskrifter med henblik herpå.
Artikel 73
Overgangsbestemmelser
1. Med forbehold af de øvrige bestemmelser i denne forordning, medfører denne forordning ikke ugyldighed for en EU-typegodkendelse meddelt for køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder før den 1. januar 2016.
2. De godkendende myndigheder meddeler fortsat udvidelse af godkendelser til de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er omhandlet i stk. 1, i overensstemmelse med direktiv 2003/37/EF og ethvert andet direktiv anført i artikel 76, stk. 1. Sådanne godkendelser må imidlertid ikke anvendes med henblik på at opnå en typegodkendelse for et køretøj i henhold til denne forordning.
3. Nye systemer, komponenter, separate tekniske enheder eller køretøjer af typer, der er typegodkendt som helt køretøj i henhold til direktiv 2003/37/EF, kan, ved undtagelse fra denne forordning, fortsat registreres, markedsføres eller ibrugtages indtil den 31. december 2017. Ny køretøjer af typer, der ikke er underlagt typegodkendelse i henhold til direktiv 2003/37/EF, kan også fortsat blive registreret eller tages i brug inden denne dato i overensstemmelse med national ret i den medlemsstat, hvor ibrugtagningen eller registreringen finder sted.
I sådanne tilfælde må de nationale myndigheder ikke forbyde, begrænse eller hindre registrering, markedsføring eller ibrugtagning af køretøjer, der er i overensstemmelse med den godkendte type.
Artikel 74
Rapport
1. Senest den 31. december 2019 underretter medlemsstaterne Kommissionen om anvendelsen af typegodkendelsesprocedurerne i denne forordning.
2. På grundlag af underretningen i stk. 1 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning senest den 31. december 2020.
Artikel 75
Gennemgang
1. Kommissionen aflægger senest den 31. december 2022 rapport til Europa-Parlamentet og Rådet vedrørende de emner, der er omhandlet i stk. 3.
2. Rapporten udarbejdes på grundlag af en omfattende høring af de relevante interessehavere, og skal tage hensyn til de gældende, tilknyttede europæiske og internationale standarder.
3. Senest den 31. december 2021 aflægger medlemsstaterne rapport til Kommissionen om:
a)
antallet af individuelle godkendelser pr. år, der er givet til køretøjer, som er omfattet af denne forordning, inden deres første registrering, af de nationale myndigheder i den pågældende medlemsstat efter den 1. januar 2016
b)
de nationale kriterier, som disse godkendelser var baseret på, for så vidt som disse kriterier afveg fra de krav, der er obligatorisk gældende for EU-typegodkendelse.
4. Rapporten ledsages, hvis hensigtsmæssigt, af lovgivningsmæssige forslag, og skal undersøge inddragelsen af individuelle godkendelser i forordningen på grundlag af harmoniserede krav.
Artikel 76
Ophævelse
1. Med forbehold af nærværende forordnings artikel 73, stk. 2, ophæves direktiv 2003/37/EF, 74/347/EØF, 76/432/EØF, 76/763/EØF, 77/537/EØF, 78/764/EØF, 80/720/EØF, 86/297/EØF, 86/298/EØF, 86/415/EØF, 87/402/EØF, 2000/25/EF, 2009/57/EF, 2009/58/EF, 2009/59/EF, 2009/60/EF, 2009/61/EF, 2009/63/EF, 2009/64/EF, 2009/66/EF, 2009/68/EF, 2009/75/EF, 2009/76/EF og 2009/144/EF med virkning fra 1. januar 2016.
2. Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til denne forordning og læses, for så vidt angår direktiv 2003/37/EF, i henhold til sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 77
Ændring af direktiv 2006/42/EF
Første led i litra e) i artikel 1, stk. 2, i direktiv 2006/42/EF affattes således:
»-
landbrugs- og skovbrugstraktorer, bortset fra maskiner monteret på disse køretøjer«.
Artikel 78
Ikrafttræden og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den finder anvendelse fra den 1. januar 2016.
Fra den 22. marts 2013 kan de nationale myndigheder ikke nægte at meddele EU-typegodkendelse eller national typegodkendelse på anmodning af en fabrikant for en ny type køretøj eller forbyde registrering, markedsføring eller ibrugtagning af et nyt køretøj, såfremt det pågældende køretøj er i overensstemmelse med denne forordning og delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 5. februar 2013.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 167/2013
ze dne 5. února 2013
o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S cílem podpořit vnitřní trh byl směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků stanoven komplexní systém Unie pro schvalování typu traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených zařízení (3).
(2)
Za účelem rozvoje a fungování vnitřního trhu Unie je vhodné nahradit systém schvalování členskými státy postupem schvalování typu Unie založeným na zásadě úplné harmonizace, zatímco současně je brán ohled na hledisko hospodárnosti, přičemž zvláštní pozornost je věnována malým a středním podnikům.
(3)
Na žádost Evropského parlamentu a s cílem zjednodušit a urychlit schválení právních předpisů pro schvalování typu byl do právních předpisů Unie o schvalování vozidel zaveden nový regulativní přístup, podle kterého zákonodárce řádným legislativním postupem pouze stanoví základní pravidla a principy a přenáší pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se dalších technických detailů na Komisi. S ohledem na základní požadavky by tedy toto nařízení mělo pouze stanovit základní ustanovení o funkční bezpečnosti, bezpečnosti osádky a vlivu na životní prostředí a přenést na Komisi pravomoc stanovit technické specifikace aktů v přenesené pravomoci.
(4)
Požadavky tohoto nařízení jsou v souladu se zásadami zakotvenými ve sdělení Komise ze dne 5. června 2002 nazvaném „Akční plán pro zjednodušení a zlepšení právního prostředí“.
(5)
Je mimořádně důležité, aby budoucí opatření navrhovaná na základě tohoto nařízení nebo postupy, kterými bude prováděno, splňovaly zásady, které byly připomenuty ve zprávě Komise zveřejněné v roce 2006 a nazvané „CARS 21: Rámec právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století“ (dále jen „CARS 21“). Zejména by v zájmu zdokonalení a zjednodušení právní úpravy a aby nebylo stále nutné aktualizovat stávající právní předpisy Unie týkající se technických specifikací, mělo toto nařízení odkazovat na stávající mezinárodní normy a předpisy, aniž by je bylo nutné opakovat v právním rámci Unie.
(6)
Vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (4) ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních (5) ani toto nařízení nestanoví požadavky na návrh a konstrukci s cílem zajistit bezpečnost na pozemních komunikacích u nesilničních pojízdných strojů s vlastním pohonem, kterých se využívá zejména v zemědělství a lesnictví, měla by Komise posoudit potřebu harmonizovat právní předpisy členských států v této oblasti a zvážit navržení legislativního opatření s cílem zajistit vysokou úroveň bezpečnosti, a to s přihlédnutím ke stávajícím právním předpisům Unie.
(7)
Toto nařízení by se nemělo dotýkat opatření na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Unie týkajících se použití zemědělských a lesnických vozidel na pozemních komunikacích, jako jsou zvláštní řidičské průkazy, omezení maximální rychlosti nebo opatření upravující přístup na určité druhy komunikací.
(8)
Směrnice 2003/37/ES nejdříve omezila povinné použití postupu pro ES schválení typu úplného vozidla na vozidla kategorie T1, T2 a T3 a nestanovila všechny nutné požadavky k tomu, aby umožňovaly dobrovolně žádat o ES schválení typu úplného vozidla pro ostatní kategorie. Aby bylo možné dokončit jednotný trh a zajistit jeho řádné fungování, mělo by toto nařízení umožnit výrobcům dobrovolně žádat o EU schválení typu úplného vozidla pro všechny kategorie vozidel, na která se vztahuje toto nařízení, a tím jim umožnit, aby prostřednictvím EU schválení typu požívaly výhod jednotného trhu.
(9)
Směrnice 2003/37/ES stanovila ES schválení typu vozidla u všech terénních vozidel a vozidel typu side-by-side jako jsou traktory. Toto nařízení by se proto mělo vztahovat i na tyto typy vozidel vzhledem k tomu, že dotyčný typ vozidla spadá do kategorie vozidel uvedené v tomto nařízení a splňuje všechny požadavky tohoto nařízení.
(10)
Povinnosti vnitrostátních orgánů stanovené v ustanoveních tohoto nařízení týkajících se dozoru nad trhem jsou konkrétnější než odpovídající ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (6).
(11)
Aby byla zajištěna vysoká úroveň funkční bezpečnosti, bezpečnosti osádky a ochrany životního prostředí, měly by s ohledem na schvalování být harmonizovány technické požadavky a normy v oblasti životního prostředí, které se používají pro vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky.
(12)
Je vhodné stanovit zásadu, že vozidla musí být konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních účastníků provozu na pozemních komunikacích. Výrobci za tímto účelem musí zajistit, aby vozidla splňovala příslušné požadavky stanovené tímto nařízením. Kromě jiného musí uvedená ustanovení obsahovat požadavky ohledně kompaktnosti konstrukce vozidel, pomocných systémů ovládání vozidla řidičem, systémů umožňujících řidiči viditelnost a informace o stavu vozidla a okolního prostředí, osvětlovacích systémů vozidla, systémů ochrany cestujících ve vozidle, vnějšku vozidla a příslušenství, hmotnosti a rozměrů vozidla a pneumatik.
(13)
Aby se zajistilo, že byl správně proveden postup pro sledování shodnosti výroby, jenž je jedním ze základních kamenů systému EU pro schvalování typu, a že řádně funguje, měly by výrobci pravidelně kontrolovat k tomuto účelu určené příslušné orgány nebo technická zkušebna s odpovídající kvalifikací.
(14)
V některých omezených případech je vhodné umožnit vnitrostátní schvalování typu malých sérií. To by však mělo být omezeno na malý počet vozidel. Proto je nezbytné pomocí počtu vyrobených vozidel přesně vymezit pojem malých sérií.
(15)
Hlavním cílem právních předpisů Unie o schvalování vozidel je zajistit, aby nová vozidla, konstrukční části a samostatné technické celky uvedené na trh poskytovaly vysokou míru bezpečnosti a ochrany životního prostředí. Dosažení tohoto cíle by nemělo být ztěžováno montáží určitých částí nebo zařízení po uvedení vozidla na trh nebo po uvedení do provozu. Proto by měla být přijata odpovídající opatření k zajištění toho, aby díly nebo zařízení, jež je možné montovat do vozidel a jež mohou významně ohrozit fungování systémů s významem pro bezpečnost nebo ochranu životního prostředí, podléhaly před tím, než jsou uvedeny na trh, kontrole ze strany schvalovacího orgánu. Tato opatření by měla zahrnovat technické požadavky, jež tyto části a zařízení musí splnit.
(16)
Taková opatření by měla být uplatňována na omezený počet dílů a zařízení, jejichž seznam by měl být stanoven Komisí v prováděcím aktu po konzultaci se zúčastněnými stranami. Tato opatření by měla zajistit, aby příslušné díly a zařízení neohrožovaly bezpečnost vozidla ani nepříznivě neovlivnily jeho environmentální výkonnost a aby současně byla zachována hospodářská soutěž na trhu s náhradními díly.
(17)
Unie je smluvní stranou Dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel („revidovaná dohoda z roku 1958“) (7). Aby bylo možné zjednodušit právní předpisy pro schvalování typu v souladu s doporučeními CARS 21, je vhodné zrušit všechny jednotlivé směrnice, aniž by došlo ke snížení úrovně ochrany. Požadavky stanovené v uvedených směrnicích by měly být přeneseny do tohoto nařízení nebo do aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení a měly by být v případě potřeby nahrazeny odkazy na odpovídající předpisy Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN), pro které Unie hlasovala nebo k nimž přistoupila a které jsou přiloženy k revidované dohodě z roku 1958. Ke snížení administrativní zátěže procesu schvalování typu by se mělo výrobcům motorových vozidel umožnit, aby požádali o schválení typu podle tohoto nařízení, případně přímo prostřednictvím schválení v souladu s příslušnými předpisy EHK OSN uvedenými v příloze I nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení.
(18)
Předpisy EHK OSN a jejich změny, pro něž Unie hlasovala při uplatnění rozhodnutí 97/836/ES by měly být začleněny do právních předpisů EU o schvalování typu. Proto by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat nezbytné změny přílohy I tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
(19)
Jiná možnost by spočívala v odkazu uvedeném v aktech v přenesené pravomoci na kodexy vytvořené Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) nebo na normy CEN/Cenelec nebo ISO, které jsou přímo přístupné veřejnosti a na něž se v nich odkazuje.
(20)
Aby se zabránilo zneužívání zabezpečovacích zařízení, je důležité, aby výrobci poskytovali vlastníkům vozidel náležité informace.
(21)
Aby bylo umožněno výrobcům dílů nebo zvláštních technických jednotek žádat o EU schválení typu pro díly nebo zvláštní technické jednotky nebo o povolení pro části nebo zařízení, je také důležité, aby tito výrobci měli přístup k určitým informacím, které mohou poskytnout pouze výrobci automobilů, jako jsou technické informace včetně výkresů potřebných pro vývoj dílů k dodatečné instalaci.
(22)
V zájmu zlepšení fungování vnitřního trhu, zejména v oblasti volného pohybu zboží, svobody usazování a volného pohybu služeb je potřebný nediskriminační přístup k informacím o opravách vozidla prostřednictvím standardizované vyhledávací funkce, kterou je možno použít k vyhledání technických informací, a účinná hospodářská soutěž v oblasti služeb poskytujících informace o opravách a údržbě vozidel. Velká část těchto informací se týká palubních diagnostických systémů a jejich vzájemného působení s ostatními systémy vozidla. Je vhodné stanovit technické specifikace, kterými by se měli výrobci řídit, na svých internetových stránkách, spolu s cílenými opatřeními, která zajistí přiměřený přístup malým a středním podnikům.
(23)
Výrobcům vozidel by mělo být také umožněno plnit své povinnosti za účelem poskytnutí přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla týkajícím se protokolů o možnostech propojení traktorů s taženým nebo namontovaným zařízením, jak je uvedeno v normě ISO 11783, poskytnutím odkazu na internetové stránce výrobce, kde bude uvedena internetová stránka zřízená společně několika výrobci nebo sdružením výrobců.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcí pravomoci (8).
(25)
Za účelem doplnění tohoto nařízení o další technické podrobnosti by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie s ohledem na funkční bezpečnost, požadavky na provedení, environmentální výkonnost a pohon, přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla a určení technických zkušeben a vymezení specifických úkolů pro ně. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(26)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě a zajistit jejich provádění. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(27)
Ačkoli nic v tomto nařízení nebrání členským státům, aby nadále uplatňovaly své příslušné jednotlivé systémy schvalování, měla by Komise na základě informací od členských států podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o působení těchto vnitrostátních systémů, aby se znovu zvážila otázka, zda předloží legislativní návrh na harmonizaci jednotlivých systémů schvalování na úrovni Unie.
(28)
Jako výsledek použití nového regulativního systému zavedeného tímto nařízením by měly být zrušeny tyto směrnice:
-
směrnice 2003/37/ES,
-
směrnice Rady 74/347/EHS ze dne 25. června 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pole výhledu a stíračů čelních skel kolových zemědělských a lesnických traktorů (9),
-
směrnice Rady 76/432/EHS ze dne 6. dubna 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení kolových zemědělských a lesnických traktorů (10),
-
směrnice Rady 76/763/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadel spolujezdců na kolových zemědělských a lesnických traktorech (11),
-
směrnice Rady 77/537/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím znečisťujících látek ze vznětových motorů používaných v kolových zemědělských a lesnických traktorech (12),
-
směrnice Rady 78/764/EHS ze dne 25. července 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadla řidiče na kolových zemědělských a lesnických traktorech (13),
-
směrnice Rady 80/720/EHS ze dne 24. června 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pracovního prostoru, přístupu k místu řidiče a dveří a oken kolových zemědělských a lesnických traktorů (14),
-
směrnice Rady 86/297/EHS ze dne 26. května 1986 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vývodových hřídelů kolových zemědělských a lesnických traktorů a jejich ochrany (15),
-
směrnice Rady 86/298/EHS ze dne 26. května 1986 o zadních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů (16),
-
směrnice Rady 86/415/EHS ze dne 24. července 1986 o instalaci, umístění, funkci a označení ovládačů kolových zemědělských a lesnických traktorů (17),
-
směrnice Rady 87/402/EHS ze dne 25. června 1987 o předních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů (18),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES ze dne 22. května 2000 o opatřeních proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motorů používaných k pohonu zemědělských a lesnických traktorů (19),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/57/ES ze dne 13. července 2009 o ochranných konstrukcích chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (20),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/58/ES ze dne 13. července 2009 o odtahových úchytech a zpětném chodu kolových zemědělských a lesnických traktorů (21),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/59/ES ze dne 13. července 2009 o zpětných zrcátkách kolových zemědělských a lesnických traktorů (22),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/60/ES ze dne 13. července 2009 o maximální konstrukční rychlosti a nákladních plošinách kolových zemědělských a lesnických traktorů (23),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/61/ES ze dne 13. července 2009 o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na kolové zemědělské a lesnické traktory (24),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/63/ES ze dne 13. července 2009 o určitých konstrukčních částech a vlastnostech kolových zemědělských a lesnických traktorů (25),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/64/ES ze dne 13. července 2009 o potlačení vysokofrekvenčního rušení kolových zemědělských a lesnických traktorů (elektromagnetická kompatibilita) (26),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/66/ES ze dne 13. července 2009 o mechanismu řízení kolových zemědělských a lesnických traktorů (27),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/68/ES ze dne 13. července 2009 o schvalování typu konstrukční části zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci kolových zemědělských a lesnických traktorů (28),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/75/ES ze dne 13. července 2009 o ochranných konstrukcích chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky) (29),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/76/ES ze dne 13. července 2009 o hladině akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče (30),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/144/ES ze dne 30. listopadu 2009 o určitých konstrukčních částech a vlastnostech kolových zemědělských a lesnických traktorů (31).
(29)
Pro všechny zúčastněné strany je důležité stanovit jasný vztah mezi tímto nařízením a směrnicí 2006/42/ES, aby nedocházelo ke zdvojování a bylo možné jasně stanovit, které požadavky musí určitý výrobek splnit.
(30)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovit harmonizovaná pravidla pro administrativní a technické požadavky na schvalování typu zemědělských a lesnických vozidel a pro dozor nad trhem s těmito vozidly, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví administrativní a technické požadavky na schvalování typu všech nových vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků uvedených v čl. 2 odst. 1.
Toto nařízení se nevztahuje na schvalování jednotlivých vozidel. Členské státy udělující taková jednotlivá schválení však uznají každé schválení typu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků udělené v rámci tohoto nařízení namísto schválení udělených v rámci příslušných vnitrostátních předpisů.
2. Toto nařízení stanoví požadavky na dozor nad trhem s vozidly, systémy, konstrukčními části a samostatnými technickými celky podléhajícími schválení podle tohoto nařízení. Toto nařízení rovněž stanoví požadavky na dozor nad trhem s díly a zařízeními pro taková vozidla.
3. Toto nařízení nemá vliv na uplatnění právních předpisů o bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na zemědělská a lesnická vozidla, jak jsou popsána v článku 4, jež jsou zkonstruována a vyrobena na jednom nebo více stupních, a na systémy, konstrukční části a samostatné technické celky a také díly a zařízení zkonstruované a vyrobené pro tato vozidla.
Toto nařízení se konkrétně použije na následující vozidla:
a)
traktory (kategorie T a C);
b)
přípojná vozidla (kategorie R), a
c)
výměnná tažená zařízení (kategorie S).
2. Toto nařízení se nepoužije na výměnné stroje, které jsou celé zdviženy nad zemí nebo se nemohou otáčet kolem svislé osy, pokud je vozidlo, ke kterému jsou stroje připojeny, provozováno na pozemní komunikaci.
3. Pro následující vozidla si může výrobce vybrat, zda požádá o schválení podle tohoto nařízení nebo zda dodrží příslušné vnitrostátní požadavky:
a)
přípojná vozidla (kategorie R) a výměnná tažená zařízení (kategorie S);
b)
pásové traktory (kategorie C);
c)
kolové traktory zvláštního určení (kategorie T4.1 a T4.2).
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení a aktů uvedených v příloze I se, není-li v nich stanoveno jinak, použijí tyto definice:
1)
„schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
2)
„schválením typu úplného vozidla“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že neúplný, úplný nebo dokončený typ vozidla splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
3)
„schválením typu systému“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že systém instalovaný na vozidle určitého typu splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
4)
„schválením typu konstrukční části“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že konstrukční část nezávisle na vozidle splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
5)
„schválením typu samostatného technického celku“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že samostatný technický celek splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky ve spojení s jedním nebo více určenými typy vozidel;
6)
„vnitrostátním schválením typu“ se rozumí postup schválení typu stanovený právními předpisy členského státu, přičemž platnost tohoto schválení je omezena na území daného členského státu;
7)
„EU schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky tohoto nařízení;
8)
„traktorem“ se rozumí každé motorové kolové nebo pásové zemědělské nebo lesnické vozidlo s nejméně dvěma nápravami a s maximální konstrukční rychlostí nejméně 6 km/h, jehož hlavní funkcí je vyvíjet tažnou sílu a které bylo speciálně konstruováno k tažení, tlačení, vezení a pohonu určitých výměnných zařízení konstruovaných k vykonávání zemědělských nebo lesnických prací nebo k tažení zemědělských nebo lesnických přípojných vozidel nebo zařízení; může být přizpůsobeno k tomu, aby při zemědělských nebo lesnických pracích vezlo náklad nebo může být vybaveno jedním čí více sedadly pro spolujezdce;
9)
„přípojným vozidlem“ se rozumí každé zemědělské nebo lesnické vozidlo určené hlavně k tomu, aby bylo taženo traktorem a určené hlavně k přepravě nákladu nebo ke zpracování materiálů, přičemž poměr celkové technicky přípustné maximální naložené hmotnosti k nenaložené hmotnosti tohoto vozidla je roven 3,0 nebo větší;
10)
„výměnným taženým zařízením“ se rozumí každé vozidlo užívané v zemědělství nebo lesnictví, které je konstruováno tak, aby bylo taženo traktorem, a které mění nebo doplňuje jeho funkce, zahrnující trvale nástroj nebo konstruované ke zpracovávání materiálů, které může zahrnovat ložnou plošinu konstruovanou a vyrobenou k tomu, aby přijala nějaký nástroj a zařízení potřebné pro využití tohoto stroje, a může dočasně uskladnit jakýkoli materiál vytvořený nebo potřebný v průběhu prací, přičemž poměr celkové technicky přípustné maximální naložené hmotnosti k nenaložené hmotnosti tohoto vozidla je maximálně 3,0;
11)
„vozidlem“ se rozumí jakýkoli traktor, přípojné vozidlo nebo výměnné tažené zařízení definované v bodech 8, 9 a 10;
12)
„základním vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež se využívá v počáteční fázi vícestupňového schválení typu;
13)
„neúplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež vyžaduje ještě alespoň jeden stupeň dokončení k tomu, aby splnilo příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
14)
„dokončeným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež prošlo postupem vícestupňového schválení typu a jež splňuje příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
15)
„úplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež nemusí být pro splnění příslušných technických požadavků tohoto nařízení dokončeno;
16)
„vozidlem z výběhu série“ se rozumí vozidlo, jež je součástí zásob, které není možno dodat na trh nebo jejž již nelze na trh dodávat, zaregistrovat nebo uvést do provozu, jelikož vstoupily v platnost nové technické požadavky, podle nichž nebylo schváleno;
17)
„systémem“ se rozumí sestava zařízení spojených za účelem plnění jedné nebo více specifických funkcí ve vozidle, jež podléhá požadavkům tohoto nařízení nebo některého z aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení;
18)
„konstrukční částí“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo některého z aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jeho základě, jež má být částí vozidla a pro něž lze získat schválení typu nezávisle na vozidle v souladu s tímto nařízením a s akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na jeho základě, je-li tato možnost v těchto aktech výslovně uvedena;
19)
„samostatným technickým celkem“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo některého z aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jeho základě, jež má být částí vozidla a pro něž lze získat schválení typu samostatně, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo více určeným typům vozidla a je-li tato možnost v těchto aktech výslovně uvedena;
20)
„díly“ se rozumí zboží a náhradní díly určené k montáži vozidla;
21)
„zařízením“ se rozumí jakékoli zboží jiné než díly, jež lze vmontovat do vozidla nebo na něj instalovat;
22)
„původními díly nebo zařízením“ se rozumějí díly nebo zařízení, jež jsou vyrobeny podle specifikací a výrobních norem stanovených výrobcem vozidla pro výrobu dílů nebo zařízení pro montáž daného vozidla; to se týká rovněž dílů nebo zařízení, které výrobce vyrábí na stejné výrobní lince jako uvedené díly a zařízení; předpokládá se, pokud nebude prokázán opak, že díly nebo zařízení jsou původními díly nebo zařízením, certifikuje-li výrobce, že tyto díly nebo zařízení odpovídají kvalitě částí užívaných pro výrobu předmětného vozidla a že byly vyrobeny v souladu se specifikacemi a výrobními normami výrobce vozidla;
23)
„náhradními díly“ se rozumí zboží, které je určené k instalaci do vozidla nebo na něj a jímž se nahradí původní díly uvedeného vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití vozidla, s výjimkou paliva;
24)
„funkční bezpečností“ se rozumí neexistence nepřijatelné míry rizika fyzického zranění, škody na zdraví nebo na majetku v důsledku nebezpečí způsobeného vadným chováním mechanických, hydraulických, pneumatických, elektrických nebo elektronických systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků;
25)
„výrobcem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která orgánu pro schvalování typu odpovídá za postup schvalování typu nebo povolení a za zajištění shodnosti výroby a která také odpovídá za otázky dozoru nad trhem s vozidly, systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky vyrobenými nezávisle na tom, zda je tato fyzická či právnická osoba přímo zapojena do všech stupňů návrhu a konstrukce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
26)
„zástupcem výrobce“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba se sídlem v Unii, jež je výrobcem řádně jmenována k zastupování výrobce ve vztahu ke schvalovacímu orgánu nebo k orgánu dozoru nad trhem a k jednání jménem výrobce ve věcech, na něž se vztahuje toto nařízení;
27)
„schvalovacím orgánem“ se rozumí orgán členského státu zřízený nebo jmenovaný členským státem a oznámený Komisi členským státem, příslušný pro všechna hlediska schvalování typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, pro postup schválení, pro vydávání a popřípadě odejímání či odmítnutí udělení certifikátů schválení, pro působení jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států, pro určování technických zkušeben a pro zajištění, že výrobce plní své povinnosti týkající se shodnosti výroby;
28)
„technickou zkušebnou“ se rozumí organizace nebo subjekt, které byly schvalovacím orgánem členského státu určeny jako zkušební laboratoř k provádění zkoušek nebo jako subjekt posuzující shodu k provádění úvodního posouzení a dalších zkoušek nebo kontrol jménem schvalovacího orgánu, přičemž schvalovací orgán může tyto funkce provádět sám;
29)
„vlastním zkoušením“ se rozumí provedení zkoušek jeho vlastními prostředky, záznam výsledků zkoušky a předložení zprávy zahrnující závěry schvalovacímu orgánu výrobcem, který byl určen jako technická zkušebna za účelem posouzení shody s určitými požadavky;
30)
„zkušební metodou se simulací“ se rozumí počítačové simulace včetně výpočtů, které prokazují, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují technické požadavky aktu v přenesené pravomoci přijatého podle čl. 27 odst. 6, aniž by bylo potřebné použití fyzického vozidla, systému, části nebo samostatného technického celku;
31)
„certifikátem schválení typu“ se rozumí dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku je schválen;
32)
„certifikátem EU schválení typu“ se rozumí certifikát založený na šabloně uvedené v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení nebo formulář o oznámení uvedený v příslušných předpisech EHK OSN uvedených v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě;
33)
„prohlášením o shodě“ se rozumí dokument vydaný výrobcem osvědčující, že vyrobené vozidlo odpovídá schválenému typu vozidla;
34)
„palubním diagnostickým systémem“ nebo „systémem OBD“ se rozumí takový systém pro kontrolu emisí, který je schopný rozeznat pravděpodobnou oblast nesprávné činnosti pomocí chybových kódů uložených v paměti počítače;
35)
„informacemi o opravách a údržbě vozidla“ se rozumí veškeré informace potřebné pro diagnózu, údržbu, prohlídku, pravidelné sledování, opravu, přeprogramování nebo opětovnou inicializaci vozidla, které výrobce poskytuje svým autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám, včetně následných změn a doplňků k těmto informacím; tyto informace zahrnují veškeré informace nutné pro instalací dílů a zařízení na vozidla;
36)
„samostatným provozovatelem“ se rozumí podniky jiné než autorizovaní obchodní zástupci a opravny přímo nebo nepřímo zapojené do oprav a údržby motorových vozidel, zejména opravny, výrobci nebo distributoři opravárenských zařízení, nástrojů nebo náhradních dílů, vydavatelé technických informací, automobilové kluby, poskytovatelé silničních asistenčních služeb, subjekty nabízející inspekční a zkušební služby a subjekty zajišťující školení pro instalační techniky, výrobce a servisní techniky zaměřené na vybavení vozidel poháněných alternativním palivem;
37)
„novým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které nebylo nikdy dříve registrováno nebo uvedeno do provozu;
38)
„registrací“ se rozumí správní povolení pro uvedení vozidla do provozu včetně provozu na pozemních komunikacích, zahrnující jeho identifikaci a vydání pořadového čísla známého jako registrační číslo, které může být stálé, dočasné nebo krátkodobé;
39)
„uvedením na trh“ se rozumí první zpřístupnění vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení na trhu Unie;
40)
„uvedením do provozu“ se rozumí první použití vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení, na něž se vztahuje toto nařízení, v Unii k určenému účelu;
41)
„dovozcem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež uvádí na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení ze třetí země;
42)
„distributorem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba v rámci dodavatelského řetězce vyjma výrobce nebo dovozce, jež na trh dodává vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
43)
„hospodářským subjektem“ se rozumí výrobce, zástupce výrobce, dovozce nebo distributor;
44)
„dozorem nad trhem“ se rozumí činnosti a opatření vnitrostátních orgánů, jejichž cílem je zajistit, aby vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které jsou dodávány na trh, byly v souladu s požadavky stanovenými v příslušných harmonizačních právních předpisech Unie a neohrožovaly zdraví, bezpečnost ani jakoukoli další oblast ochrany veřejného zájmu;
45)
„orgánem pro dozor nad trhem“ se rozumí orgán členského státu příslušný k provádění dozoru nad trhem na území tohoto členského státu;
46)
„vnitrostátním orgánem“ se rozumí schvalovací orgán nebo jakýkoli jiný orgán zapojený do dozoru nad trhem, ochrany hranic nebo registrace a odpovědný za tyto činnosti v členském státě ve vztahu k vozidlům, systémům, konstrukčním částem, samostatným technickým celkům, dílům nebo zařízení;
47)
„dodáním na trh“ se rozumí dodání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k distribuci nebo použití na trhu v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
48)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, včetně variant a verzí shodné kategorie, která se neliší alespoň v těchto podstatných ohledech:
-
kategorie,
-
výrobce,
-
označení typu poskytnuté výrobcem,
-
základní koncepční a konstrukční vlastnosti,
-
páteřový podvozek / podvozek s podélníky / kloubový podvozek (zřejmé a základní rozdíly),
-
u kategorie T: nápravy (počet) nebo, u kategorie C: nápravy/pásy (počet),
-
výrobce a typ vozidla předchozího stupně v případě vozidel vyráběných ve více stupních;
49)
„variantou“ se rozumí vozidla stejného typu, která se neliší alespoň v těchto ohledech:
a)
pro traktory:
-
koncepce konstrukce nebo typ karoserie,
-
stupeň dokončení,
-
motor (spalovací/hybridní/elektrický/hybridní elektrický),
-
pracovní princip,
-
počet a uspořádání válců,
-
rozdíl ve výkonu je nejvýše 30 % (nejvyšší výkon nesmí být více než 1,3násobkem nejmenšího výkonu),
-
rozdíl ve zdvihovém objemu motoru je nejvýše 20 % (nejvyšší hodnota nesmí být více než 1,2násobkem hodnoty nejnižší),
-
hnací nápravy (počet, umístění, propojení),
-
řízené nápravy (počet a umístění),
-
rozdíl v maximální naložené hmotnosti nepřevyšuje 10 %,
-
převody (typ),
-
ochranná struktura proti převrácení,
-
brzděné nápravy (počet);
b)
pro přívěsná vozidla nebo výměnná tažená zařízení:
-
řízené nápravy (počet, umístění, propojení),
-
rozdíl v maximální naložené hmotnosti nepřevyšuje 10 %,
-
brzděné nápravy (počet);
50)
„hybridním vozidlem“ se rozumí poháněné vozidlo vybavené nejméně dvěma různými měniči energie a dvěma různými systémy akumulace energie (na vozidle) pro účely pohonu vozidla;
51)
„hybridním elektrickým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které za účelem mechanického pohonu čerpá energii z obou těchto zdrojů akumulované energie umístěných ve vozidle:
a)
palivo, jež je možno spotřebovat;
b)
baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor či jiné zařízení pro akumulaci elektrické energie.
Tato definice rovněž zahrnuje vozidla, která čerpají energii z paliva, jež je možno spotřebovat pouze za účelem dobití zařízení pro akumulaci elektrické energie;
52)
„výhradně elektrickým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné systémem, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla;
53)
„verzí varianty“ se rozumí vozidla, která jsou tvořena kombinací bodů uvedených ve schvalovací dokumentaci podle čl. 24 odst. 10.
Odkazy v tomto nařízení na požadavky, postupy nebo opatření stanovená tímto nařízením se rozumí odkazy na požadavky, postupy nebo opatření, které jsou stanoveny v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
Článek 4
Kategorie vozidla
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto kategorie vozidel:
1) „kategorie T“: veškeré kolové traktory; podle konstrukční rychlosti je každá kategorie kolového traktoru uvedená v bodech 2 až 8 na konci doplněna písmenem „a“ nebo „b“:
a)
„a“ označuje kolové traktory s maximální konstrukční rychlostí nejvýše 40 km/h;
b)
„b“ označuje kolové traktory s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h;
2) „kategorie T1“: kolové traktory s nápravou nejbližší k řidiči s minimálním rozchodem minimálně 1 150 mm, s nenaloženou hmotností v provozním stavu větší než 600 kg a se světlou výškou nad vozovkou maximálně 1 000 mm;
3) „kategorie T2“: kolové traktory s minimálním rozchodem menším než 1 150 mm, s nenaloženou hmotností v provozním stavu větší než 600 kg a se světlou výškou nad vozovkou maximálně 600 mm; pokud výška těžiště traktoru (měřeno vůči vozovce) dělená střední hodnotou minimálního rozchodu všech náprav je větší než 0,90, musí být maximální konstrukční rychlost omezena na 30 km/h;
4) „kategorie T3“: kolové traktory s nenaloženou hmotností v provozním stavu maximálně 600 kg;
5) „kategorie T4“: kolové traktory zvláštního určení;
6) „kategorie T4.1“ (traktory s velkou světlou výškou): traktory konstruované pro práci s vysokými plodinami, např. s vinnou révou. Jejich znakem je zvýšený podvozek nebo jeho část, což traktoru umožňuje pojíždět souběžně s plodinou s levými a pravými koly po každé straně jednoho nebo více řádků plodiny. Tyto traktory jsou určeny k nesení nebo k pohonu nářadí, které může být namontováno na předku, mezi nápravami, na zádi nebo na nákladové plošině. Pokud je traktor v pracovní poloze, je jeho světlá výška kolmá na řádky plodiny vyšší než 1 000 mm. Pokud je poměr výšky těžiště traktoru měřené vzhledem k zemi (při užití obvykle montovaných pneumatik) a střední hodnoty minimálního rozchodu kol u všech náprav větší než 0,90, nesmí maximální konstrukční rychlost překročit 30 km/h;
7) „kategorie T4.2“ (zvláště široké traktory): traktory charakteristické svými velkými rozměry a přednostně určené k práci na velkých zemědělských plochách;
8) „kategorie T4.3“ (traktory s nízkou světlou výškou): traktory s pohonem čtyř kol s výměnným zařízením určeným k zemědělskému nebo lesnickému užití, charakteristické nosným rámem vybaveným jedním nebo více vývodovými hřídeli, s technicky přípustnou hmotností maximálně 10 t a s poměrem této hmotnosti k maximální hmotnosti v provozním stavu nižším než 2,5. Těžiště těchto traktorů, při užití obvykle montovaných pneumatik, musí být níže než 850 mm nad vozovkou;
9) „kategorie C“: pásové traktory poháněné nekonečnými pásy nebo kombinací kol a nekonečných pásů, přičemž jejich subkategorie jsou definovány analogicky k subkategoriím kategorie T;
10) „kategorie R“: přípojná vozidla; podle konstrukční rychlosti je každá kategorie kolového traktoru uvedená v bodech 11 až 14 na konci doplněna písmenem „a“ nebo „b“:
a)
„a“ platí pro přípojná vozidla s maximální konstrukční rychlostí rovnou 40 km/h nebo nižší;
b)
„b“ platí pro přípojná vozidla s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h;
11) „kategorie R1“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu nepřevyšuje 1 500 kg;
12) „kategorie R2“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 1 500 kg, ale nepřevyšuje 3 500 kg;
13) „kategorie R3“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 3 500 kg, ale nepřevyšuje 21 000 kg;
14) „kategorie R4“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 21 000 kg;
15) „kategorie S“: výměnné tažené zařízení.
Podle konstrukční rychlosti je každá kategorie výměnného taženého zařízení na konci doplněna písmenem „a“ nebo „b“:
a)
„a“ platí pro výměnné tažené zařízení s maximální konstrukční rychlostí rovnou 40 km/h nebo nižší;
b)
„b“ platí pro výměnné tažené zařízení s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h;
16) „kategorie S1“: výměnné tažené zařízení, u něhož součet technicky přípustných hmotností na nápravu nepřevyšuje 3 500 kg;
17) „kategorie S2“: výměnné tažené zařízení, u něhož součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 3 500 kg.
KAPITOLA II
OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 5
Povinnosti členských států
1. Členské státy zřídí nebo určí vnitrostátní schvalovací orgány příslušné ve věcech týkajících se schvalování a orgány pro dozor nad trhem příslušné v záležitostech týkajících se dozoru nad trhem podle tohoto nařízení. Členské státy zřízení nebo určení těchto orgánů oznámí Komisi.
V oznámení o schvalovacích orgánech a orgánech dozoru nad trhem se uvádí jejich název, adresa včetně elektronické adresy a oblast působnosti. Komise na své internetové stránce zveřejní seznam schvalovacích orgánů, včetně podrobných údajů.
2. Členské státy povolí uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu pouze těch vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
3. Členské státy nesmějí zakázat, omezit ani bránit uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z důvodů týkajících se jejich konstrukčních a funkčních hledisek, na něž se vztahuje toto nařízení, pokud splňují jeho požadavky.
4. Členské státy organizují a provádějí dozor nad trhem a kontrolu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků vstupujících na trh v souladu s kapitolou III nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 6
Povinnosti schvalovacích orgánů
1. Schvalovací orgány zajistí, aby výrobci žádající o schválení typu splnili své povinnosti podle tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány schválí pouze taková vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
Článek 7
Opatření dozoru nad trhem
1. U vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, které podléhají schválení typu, provádějí orgány pro dozor nad trhem v přiměřeném rozsahu náležité kontroly dokumentace, přičemž zohledňují uznávané zásady posuzování rizik, stížnosti a další informace.
Orgány pro dozor nad trhem mohou hospodářské subjekty požádat o zpřístupnění této dokumentace a informací, je-li to nutné pro výkon jejich činnosti.
Předloží-li hospodářské subjekty prohlášení o shodě, orgány pro dozor nad trhem vezmou tato prohlášení v úvahu.
2. U jiných dílů a zařízení, než na která se vztahuje odstavec 1 tohoto článku, se použije v celém rozsahu čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 8
Povinnosti výrobců
1. Výrobce zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky byly při uvedení na trh nebo do provozu vyrobeny a schváleny v souladu s požadavky uvedenými v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
2. U vícestupňového schválení typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků montovaných ve stupni dokončení vozidla prováděného výrobcem. Každý výrobce, jenž mění konstrukční části nebo systémy, které již byly schváleny na nižších stupních, odpovídá za schválení a shodnost výroby těchto pozměněných konstrukčních částí a systémů.
3. Výrobci, kteří změní neúplné vozidlo takovým způsobem, že je zařazeno do jiné kategorie vozidel, což má za následek, že právní požadavky, které byly posouzeny v předchozím stadiu schvalování, se změnily, jsou odpovědní také za splnění požadavků platných pro kategorii vozidel, do níž je upravené vozidlo zařazeno.
4. Pro účely schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podléhajících tomuto nařízení výrobci usazení mimo Unii jmenují jediného zástupce usazeného v Unii, aby je zastupoval před schvalovacím orgánem.
5. Výrobci usazení mimo Unii dále jmenují jediného zástupce usazeného v Unii pro účely dozoru nad trhem, což může být zástupce uvedený v odstavci 4 nebo jiná osoba.
6. Výrobci odpovídají schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby, ať už jsou výrobci přímo zapojeni do všech fází výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku či nikoliv.
7. V souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě výrobci zajistí, aby byly používány postupy pro zajištění shody sériové výroby se schváleným typem. V souladu s kapitolou VI se zohlední změny návrhu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo vlastností a změny požadavků, vůči nimž jsou vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prohlášeny za shodné.
8. Kromě povinného označení a značek schválení typu, jimiž jsou opatřena vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s článkem 34, uvedou výrobci na svých vozidlech, konstrukčních částech nebo samostatných technických celcích uvedených na trh svůj název, zapsanou firmu nebo zaregistrovanou ochrannou známku a adresu v Unii, na níž je lze kontaktovat, nebo není-li to možné, uvedou tyto údaje na obalu nebo v dokladu přiloženém ke konstrukční části nebo samostatnému technickému celku.
9. Výrobci zajistí, aby v době, kdy nesou za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 9
Povinnosti výrobců, pokud jde o jejich výrobky, které nejsou ve shodě nebo představují závažné nebezpečí
1. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvody se domnívat, že jejich vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které byly uvedeny na trh nebo do provozu, nejsou v souladu s tímto nařízením nebo s akty v přenesené pravomoci či prováděcími akty přijatými na jeho základě, přijmou okamžitě nápravná opatření nezbytná k zajištění shody tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, k jejich stažení z trhu nebo případně jejich stažení z oběhu.
Výrobci okamžitě informují schvalovací orgán, který schválení udělil, a uvedou zejména podrobnosti o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, výrobci o tom okamžitě informují schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem členských států, v nichž byly toto vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení dodány na trh nebo k tomuto účelu uvedeny do provozu, a uvedou podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
3. Výrobci si ponechají schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 24 odst. 10 a rovněž si výrobci vozidla uchovají kopii prohlášení o shodě uvedených v článku 33 pro potřeby schvalovacích orgánů, a to po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pět let po uvedení na trh.
4. Výrobci na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu předloží tomuto orgánu prostřednictvím schvalovacího orgánu kopii certifikátu EU schválení typu nebo povolení uvedené v čl. 46 odst. 1 a 2, čímž prokáží, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek jsou ve shodě, a učiní tak v jazyce, jemuž tento orgán snadno porozumí. Výrobci s vnitrostátním orgánem spolupracují na veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem vyloučit rizika, která představují jejich vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež byly uvedeny na trh, registrovány nebo uvedeny do provozu.
Článek 10
Povinnosti zástupců výrobce v oblasti dozoru nad trhem
Zástupce výrobce pro dozor nad trhem vykonává úkoly stanovené v plné moci, kterou obdržel od výrobce. Tato plná moc zástupci umožní provádět alespoň následující kroky:
a)
mít přístup ke schvalovací dokumentaci uvedené v článku 22 a k prohlášením o shodě uvedeným v článku 33, aby mohly být poskytnuty schvalovacím orgánům, a to po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pět let po uvedení na trh;
b)
na základě odůvodněné žádosti schvalovacího orgánu předávat tomuto orgánu všechny informace a veškerou dokumentaci nezbytnou k prokázání shodnosti výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
c)
spolupracovat se schvalovacím orgánem nebo orgánem pro dozor nad trhem, pokud o to požádají, na veškerých opatřeních, jejichž cílem je vyloučit závažné nebezpečí vyvolané vozidly, systémy, konstrukčními částmi, samostatnými technickými celky, díly nebo zařízením, na které se vztahuje jeho plná moc.
Článek 11
Povinnosti dovozců
1. Dovozci uvedou na trh pouze vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které buď obdržely schválení typu EU nebo které splňují požadavky pro vnitrostátní schválení, nebo díly či vybavení, které plně podléhají požadavkům nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Před uvedením na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které obdržely schválení typu, dovozci ověří, zda je k nim připojena schvalovací dokumentace v souladu s čl. 24 odst. 10, a zda systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesou požadovanou značku schválení typu a jsou v souladu s čl. 8 odst. 8. Jedná-li se o vozidlo, dovozce musí ověřit, zda je k vozidlu připojeno požadované prohlášení o shodě.
3. Domnívají-li se dovozci nebo mají-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nejsou v souladu s požadavky tohoto nařízení, zejména že neodpovídají svému schválení typu, nesmějí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek uvést na trh, povolit jejich uvedení do provozu nebo je zaregistrovat, dokud nebudou uvedeny ve shodu. Pokud se navíc domnívají nebo mají důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, informují o tom výrobce a orgány dozoru nad trhem. U schválených vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků také informují schvalovací orgán, který udělil schválení za tímto účelem.
4. Dovozci uvedou na vozidle, systému, konstrukční části, samostatném technickém celku, dílu nebo zařízení svůj název, svou zapsanou firmu nebo zaregistrovanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat, nebo, není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k systému, konstrukční části, samostatnému technickému celku, dílu nebo zařízení.
5. Dovozci zajistí, aby byly k vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku přiloženy pokyny a informace požadované v článku 51, a to v úředním jazyce (úředních jazycích) dotčených členských států.
6. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jeho soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
7. Usoudí-li dovozci, že je to s ohledem na závažné nebezpečí, které vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují, vhodné, provedou v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů šetření nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků, dílů nebo zařízení, případně vytvoří soupis stížností a stažení z oběhu a o těchto kontrolách průběžně informují distributory.
Článek 12
Povinnosti dovozců, pokud jde o jejich výrobky, které nejsou ve shodě nebo představují závažné nebezpečí
1. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které uvedli na trh, nejsou v souladu s tímto nařízením, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo je případně stáhnou z trhu nebo z oběhu.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, dovozci okamžitě informují výrobce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly uvedeny na trh. Dovozce je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
3. Dovozci po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, a po dobu pěti let poté, co byly na trh uvedeny systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, uchovají kopii prohlášení o shodě pro potřeby schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem a zajistí, aby schvalovací dokumentace uvedená v čl. 24 odst. 10 byla těmto orgánům na požádání k dispozici.
4. Na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu předloží dovozci tomuto orgánu všechny informace a dokumentaci nezbytnou k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, jemuž tento orgán snadno porozumí. Na žádost tohoto orgánu s ním dovozci spolupracují na veškerých opatřeních přijatých s cílem vyloučit nebezpečí vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, jež uvedli na trh.
Článek 13
Povinnosti distributorů
1. Distributoři při dodání vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení na trh jednají ve vztahu k požadavkům tohoto nařízení s náležitou péčí.
2. Před dodáním vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku na trh, před jejich registrací nebo uvedením do provozu distributoři ověří, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesou povinné označení nebo značku schválení typu, zda je k nim přiložena požadovaná dokumentace, pokyny a bezpečnostní informace v úředním jazyce (úředních jazycích) členského státu, v němž mají být vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodány na trh, a zda dovozce a výrobce splnili požadavky stanovené v čl. 11 odst. 2, v čl. 11 odst. 4 a v čl. 34 odst. 1 a 2.
3. Distributoři zajistí, aby v době, kdy nesou za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 14
Povinnosti distributorů, pokud jde o jejich výrobky, které nejsou ve shodě nebo představují závažné nebezpečí
1. Domnívají-li se distributoři nebo mají-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nejsou v souladu s požadavky tohoto nařízení, nesmějí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodat na trh nebo zaregistrovat či uvést do provozu, dokud nebudou uvedeny ve shodu.
2. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, jež dodali na trh, zaregistrovali nebo za jejichž uvedení do provozu odpovídají, není v souladu s tímto nařízením, uvědomí o tom výrobce nebo jeho zástupce a zajistí, aby byla podle čl. 9 odst. 1 nebo čl. 12 odst. 1 přijata nápravná opatření nezbytná k zajištění shody tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo případně k jeho stažení z oběhu.
3. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, distributoři okamžitě informují výrobce, dovozce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly dodány na trh. Distributor je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
4. Distributoři na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu zajistí, aby výrobce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 9 odst. 4 nebo aby dovozce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 12 odst. 3. Spolupracují na požádání s tímto orgánem na veškerých opatřeních přijatých v souladu s čl. 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem vyloučit nebezpečí, které představují vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek díl nebo zařízení, jež dodali na trh.
Článek 15
Případy, kdy se povinnosti výrobce vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor se pro účely tohoto nařízení považuje za výrobce, na nějž se vztahují povinnosti výrobce podle článků 8 až 10 pokud dovozce nebo distributor dodají na trh nebo zaregistrují vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo odpovídají za jejich uvedení do provozu pod svou firmou nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek způsobem, který může ovlivnit jejich soulad s příslušnými požadavky.
Článek 16
Identifikace hospodářských subjektů
Hospodářské subjekty na žádost pro potřeby schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem po dobu pěti let identifikují:
a)
kterýkoli hospodářský subjekt, jenž jim dodal vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
b)
kterýkoli hospodářský subjekt, jemuž dodaly vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení.
KAPITOLA III
ZÁKLADNÍ POŽADAVKY
Článek 17
Požadavky na funkční bezpečnost vozidel
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních osob v okolním prostředí vozidla.
2. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky stanovené v tomto nařízení, včetně požadavků na:
a)
kompaktnost konstrukce vozidel;
b)
systémy usnadňující řidiči ovládání vozidla, zejména pokud jde o mechanismus řízení a brzdový systém, včetně nejmodernějších brzdových systémů a elektronických systémů kontroly stability;
c)
systémy, které zabezpečují řidiči viditelnost a poskytují mu informace o stavu vozidla a okolního prostředí, včetně zasklení, zrcátek a informačních systémů řidiče;
d)
osvětlovací systémy vozidla;
e)
ochranu cestujících ve vozidle, včetně vnitřní výbavy, opěrky hlavy, bezpečnostních pásů, dveří vozidla;
f)
vnějšek vozidla a příslušenství;
g)
elektromagnetickou kompatibilitu;
h)
zvuková výstražná zařízení;
i)
systémy vytápění;
j)
zařízení bránící neoprávněnému použití;
k)
identifikační systémy vozidla;
l)
hmotnosti a rozměry;
m)
bezpečnost elektrických zařízení, včetně statické elektřiny;
n)
zařízení pro ochranu proti podjetí zezadu;
o)
boční ochranu;
p)
ložné plošiny;
q)
tažná zařízení;
r)
pneumatiky;
s)
systémy proti rozstřiku;
t)
zpětný chod;
u)
pásy;
v)
mechanická spojovací zařízení, včetně ochrany proti chybné instalaci.
3. Konstrukční součásti vozidel, u nichž jsou nebezpečí způsobená elektřinou plně zohledněna v aktech v přenesené pravomoci nebo v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, nepodléhají směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/95/EC ze dne 12. prosince 2006 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí (32).
4. Požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 se týkají vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jsou použitelné v souladu s přílohou I.
5. S cílem zajistit vysokou úroveň funkční bezpečnosti je Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci, které stanoví podrobné technické požadavky na subjekty uvedené v odstavci 2 tohoto článku, případně i včetně zkušebních postupů a mezních hodnot. První takové akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Tyto podrobné požadavky směřují ke zvýšení nebo alespoň zachování úrovně funkční bezpečnosti, která je stanovena ve směrnicích uvedených v čl. 76 odst. 1 a v článku 77, a zajistí, aby:
a)
vozidla s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h dosahovala rovnocenné úrovně funkční bezpečnosti jako motorová vozidla a jejich přípojná vozidla, pokud jde o výkon brzd a protiblokovacích brzdových systémů;
b)
maximální tlak pneumatik nebo pásů na tvrdý povrch vozovky nepřekročil 0,8 MPa.
Článek 18
Požadavky na bezpečnost osádky
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění osob pracujících na anebo s vozidlem.
2. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky stanovené v tomto nařízení, včetně požadavků na:
a)
konstrukce ochrany při převrácení (ROPS);
b)
ochranné konstrukce proti padajícím předmětům (FOPS);
c)
sedadla spolujezdců;
d)
vystavení řidiče hladině hluku;
e)
sedadlo řidiče;
f)
pracovní prostor a přístup do kabiny řidiče, včetně ochrany proti uklouznutí, zakopnutí nebo pádu;
g)
vývodové hřídele;
h)
ochranu konstrukčních částí pohonu;
i)
body ukotvení bezpečnostních pásů;
j)
bezpečnostní pásy;
k)
ochranu řidiče proti pronikajícím předmětům (OPS);
l)
ochranu řidiče proti nebezpečným látkám;
m)
ochranu před kontaktem s částmi nebo materiály o extrémních teplotách;
n)
provozní příručku;
o)
kontroly, včetně bezpečnosti a spolehlivosti ovládacích systémů a zařízení pro nouzové a automatické zastavení;
p)
ochranu proti mechanickému nebezpečí jiného druhu, než je uvedeno v písm. a), b), g) a k), včetně ochrany před drsnými povrchy, ostrými hranami a rohy, prasknutím ohebných potrubí pro tekutiny a nekontrolovaným pohybem vozidla;
q)
provoz a údržbu, včetně bezpečného čištění vozidla;
r)
kryty a ochranná zařízení;
s)
informace, varování a označení;
t)
materiály a produkty;
u)
baterie.
3. Požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 se týkají vozidel a systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jsou použitelné v souladu s přílohou I.
4. S cílem zajistit vysokou úroveň bezpečnosti osádky je Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci, které stanoví podrobné technické požadavky na prvky uvedené v odstavci 2 tohoto článku, případně i včetně zkušebních postupů a mezních hodnot. První takové akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Tyto podrobné technické požadavky musí zvýšit nebo alespoň zachovat úroveň bezpečnosti osádky stanovenou ve směrnicích uvedených v čl. 76 odst. 1 a v článku 77, s přihlédnutím k ergonomii (včetně ochrany proti předvídatelnému nesprávnému užití, použitelnosti kontrolních systémů, přístupu k ovládacím prvkům, aby se zamezilo jejich neúmyslné aktivaci, přizpůsobení rozhraní člověk-vozidlo předvídatelným vlastnostem řidiče, vibrací a zásahu obsluhy), stabilitě a požární bezpečnosti.
Článek 19
Požadavky týkající se environmentální výkonnosti
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizoval vliv na životní prostředí.
2. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky stanovené v tomto nařízení, včetně požadavků na:
a)
znečišťující emise;
b)
hladinu vnějšího hluku.
3. Použijí se specifické mezní hodnoty, zkušební postupy a požadavky na znečisťující emise stanovené pro pojízdné stroje ve směrnici 97/68/ES.
4. Mezní hodnoty konkrétních vnějších úrovní hluku nesmí překročit tyto úrovně:
a)
89 dB(A) u traktorů s nenaloženou hmotností v provozním stavu více než 1 500 kg;
b)
85 dB(A) u traktorů s nenaloženou hmotností v provozním stavu maximálně 1 500 kg.
Měly by být měřeny v souladu se zkušebními postupy stanovenými v aktech v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 6.
5. Požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 se týkají vozidel a systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jsou použitelné v souladu s přílohou I.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci, které se týkají podrobných technických požadavků na hladinu vnějšího hluku, včetně zkušebních postupů, a instalaci motorů na vozidle, které byly schváleny, pokud jde o znečišťující emise, a s tím souvisejících ustanovení pro flexibilitu, aby byla zajištěna vysoká úroveň environmentální výkonnosti. První takové akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Tyto specifické technické požadavky musí vést ke zvýšení nebo alespoň zachování úrovně environmentální výkonnosti, která je stanovena ve směrnicích uvedených v čl. 76 odst. 1 a případně v článku 77.
KAPITOLA IV
POSTUPY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 20
Postupy pro EU schválení typu
1. Žádá-li výrobce o schválení typu úplného vozidla, může zvolit jeden z těchto postupů:
a)
postupné schválení typu;
b)
jednorázové schválení typu;
c)
kombinované schválení typu.
Kromě toho může výrobce zvolit vícestupňové schválení typu.
Pro schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se použije pouze jednorázové schválení typu.
2. Postupné schválení typu spočívá v postupném získávání celého souboru certifikátů EU schválení typu pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky tvořící část vozidla, jenž vede v závěrečné fázi ke schválení typu úplného vozidla.
3. Jednorázové schválení typu spočívá ve schválení úplného vozidla v jednom kroku.
4. Kombinované schválení typu je postup postupného schválení, během něhož se při závěrečné fázi schvalování celého vozidla získá jedno nebo více schválení pro systémy, aniž by bylo nezbytně nutné pro tyto systémy vydat certifikát EU schválení typu.
5. Při vícestupňovém schválení typu jeden nebo více schvalovacích orgánů osvědčuje, že určitý neúplný nebo dokončený typ vozidla vyhovuje, v závislosti na stupni rozpracovanosti, příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům tohoto nařízení.
Vícestupňové schválení typu bude uděleno pro typ neúplného nebo dokončeného vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci uvedené v článku 22 a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze I, a to s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla.
6. Schválení typu pro závěrečný stupeň dokončení může být uděleno pouze poté, co schvalovací orgán ověřil, že typ vozidla schválený v závěrečném stupni splňuje v dané době všechny platné technické požadavky. Zahrnuje dokumentární kontrolu všech požadavků pro schválení typu neúplného vozidla, které je uděleno v rámci vícestupňového postupu schválení typu, a to i v případě, že je uděleno pro jinou kategorii nebo podkategorii vozidla.
7. Výběr schvalovacího postupu neovlivní uplatnitelné základní požadavky, kterým musí schvalované vozidlo vyhovět v době vydání schválení typu úplného vozidla.
8. Komisi je svěřena v souladu s článkem 71 pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se podrobného uspořádání s ohledem na postupy schvalování typu. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 21
Žádost o schválení typu
1. Výrobce podává žádost o schválení typu schvalovacímu orgánu.
2. Pro konkrétní typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě.
3. Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost.
Článek 22
Dokumentace
1. Žadatel předloží schvalovacímu orgánu dokumentaci výrobce.
2. Dokumentace výrobce musí zahrnovat tyto součásti:
a)
informační dokument;
b)
všechna data, nákresy, fotografie a další informace;
c)
v případě vozidel uvedení zvoleného postupu (zvolených postupů) v souladu s čl. 20 odst. 1;
d)
jakékoli dodatečné informace požadované schvalovacím orgánem v souvislosti s postupem pro předkládání žádostí.
3. Dokumentace může být dodána na papíře nebo v elektronickém formátu, který je přijatelný pro technickou zkušebnu a schvalovací orgán.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví šablony informačního dokumentu a dokumentace výrobce. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 23
Zvláštní požadavky na informace, které je třeba uvést v žádosti o schválení typu podle různých postupů
1. K žádosti o postupné schválení typu musí být připojena dokumentace výrobce v souladu s článkem 22 společně s úplným souborem certifikátů schválení typu požadovaných podle každého z použitelných aktů uvedených v příloze I.
V případě schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku podle použitelných aktů, jejichž seznam je uveden v příloze I, má schvalovací orgán přístup k související schvalovací dokumentaci, a to až do okamžiku, kdy je schválení vydáno nebo odmítnuto.
2. K žádosti o jednorázové schválení typu musí být připojena schvalovací dokumentace uvedená v článku 22, která obsahuje veškeré příslušné informace v souladu s prováděcími akty přijatými podle tohoto nařízení, které se týkají uvedených použitelných aktů.
3. V případě kombinovaného schválení typu musí být ke schvalovací dokumentaci připojen jeden či více certifikátů schválení typu vyžadovaných podle každého z použitelných aktů, jejichž seznam je uveden v příloze I, a musí obsahovat, pokud není předkládán žádný certifikát schválení typu, informace vyžadované v souladu s prováděcími předpisy přijatými na základě tohoto nařízení ve vztahu k těmto použitelným aktům.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, poskytují se pro účely vícestupňového schválení typu tyto informace:
a)
v prvním stupni ty části dokumentace výrobce a certifikáty EU schválení typu, jež jsou důležité pro stav dokončení základního vozidla;
b)
ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, které jsou důležité pro stávající stupeň výroby, a kopie certifikátu EU schválení typu vozidla vydaného na předchozím stupni výroby a veškeré podrobnosti o všech změnách nebo doplňcích provedených výrobcem na vozidle.
Informace uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) tohoto odstavce lze poskytnout v souladu s odstavcem 3.
5. Schvalovací orgán může prostřednictvím odůvodněné žádosti požádat výrobce o poskytnutí jakýchkoliv dalších informací potřebných k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek.
KAPITOLA V
PROVÁDĚNÍ POSTUPŮ EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 24
Obecná ustanovení
1. Schvalovací orgány nesmějí udělit EU schválení typu, dokud neověří opatření pro shodnost výroby uvedené v článku 28 a shodu typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku s platnými požadavky.
2. Schvalovací orgány udělují EU schválení typu v souladu s touto kapitolou.
3. Pokud schvalovací orgán zjistí, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, ačkoli je v souladu s požadovanými ustanoveními, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo může vážně poškodit životní prostředí nebo veřejné zdraví nebo představuje závažné nebezpečí pro osádku, může odmítnout udělit EU schválení typu. V tomto případě neprodleně zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi podrobnou dokumentaci objasňující důvody svého rozhodnutí a uvádějící důkazy pro svá zjištění.
4. Certifikáty EU schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem, jejž prostřednictvím prováděcích aktů stanoví Komise. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
5. Schvalovací orgán zašle pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů pro každý typ vozidla, který schválí, schvalovacím orgánům ostatních členských států certifikát EU schválení typu vozidla i s přílohami, a to do jednoho měsíce od jeho vydání. Kopie může mít také podobu zabezpečeného elektronického souboru.
6. Schvalovací orgán neprodleně uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o svém odmítnutí nebo odejmutí jakéhokoliv schválení vozidla, společně s odůvodněním svého rozhodnutí.
7. Schvalovací orgán zasílá ve tříměsíčních odstupech schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam EU schválení typu, která během předchozího období u systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků udělil, změnil, odmítl udělit nebo odejmul.
8. Pokud tak požaduje schvalovací orgán jiného členského státu, zašle schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, žadateli do jednoho měsíce od obdržení této žádosti kopii vyžádaného certifikátu EU schválení typu i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Kopie může mít také podobu zabezpečeného elektronického souboru.
9. Je-li to vyžadováno Komisí, předloží schvalovací orgán informaci uvedenou v odstavcích 5 až 8 také Komisi.
10. Schvalovací orgán zkompletuje schvalovací dokumentaci sestávající z výrobní dokumentace, ke které jsou připojeny záznamy o zkouškách a veškerá další dokumentace, kterou dodala technická zkušebna nebo schvalovací orgán do výrobní dokumentace během provádění své činnosti. Součástí výrobní dokumentace je rejstřík s vhodně číslovaným či značeným obsahem, aby bylo možno jasně identifikovat všechny stránky, a formát každého dokumentu musí umožňovat uvádění záznamů o následujících krocích při provádění EU schválení typu, zejména data revizí a aktualizací. Schvalovací orgán si ponechá informaci obsaženou ve výrobní dokumentaci, aby byla k dispozici po dobu 10 let po skončení platnosti příslušného schválení.
Článek 25
Zvláštní ustanovení týkající se certifikátu EU schválení typu
1. Certifikát EU schválení typu obsahuje tyto přílohy:
a)
schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 24 odst. 10;
b)
výsledky zkoušek;
c)
jméno (jména) a podpisový vzor (vzory) osoby (osob) oprávněné (oprávněných) podepisovat prohlášení o shodě a jejich funkce v podniku;
d)
v případě EU schválení typu úplného vozidla vyplněný vzor prohlášení o shodě.
2. Certifikát EU schválení typu musí být vydán na základě vzoru, který stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. U každého typu vozidla schvalovací orgán
a)
vyplní všechny rubriky certifikátu EU schválení typu, včetně přiloženého listu s výsledky zkoušek;
b)
sestaví seznam schvalovací dokumentace;
c)
bez prodlení vydá vyplněný certifikát i s jeho přílohami žadateli.
Komise stanoví šablonu pro list s výsledky zkoušek uvedený v písmenu a) prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
4. V případě EU schválení typu, u nějž byla v souladu s článkem 35 stanovena omezení ohledně jeho platnosti nebo bylo upuštěno od některých ustanovení tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení, se v certifikátu EU schválení typu tato omezení nebo prominutí uvedou.
5. Pokud se výrobce rozhodne pro postup kombinovaného schválení typu, vyplní schvalovací orgán schvalovací dokumentaci s odkazy na zkušební protokoly stanovené prováděcími akty uvedenými v čl. 27 odst. 1, pro něž není k dispozici žádný certifikát EU schválení typu.
6. Pokud se výrobce rozhodne pro jednorázový postup schválení typu, sestaví schvalovací orgán seznam použitelných požadavků či aktů a přiloží tento seznam k certifikátu EU schválení typu. Komise přijme šablonu takového seznamu prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 26
Zvláštní ustanovení týkající se systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. EU schválení typu bude uděleno systému, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty, jež jsou uvedeny v příloze I.
2. EU schválení typu pro konstrukční část nebo samostatný technický celek bude uděleno konstrukční části nebo samostatnému technickému celku, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty, jež jsou uvedeny v příloze I.
3. Pokud se na konstrukční části nebo samostatné technické celky, ať jsou určeny k opravě, servisu nebo údržbě či nikoliv, vztahuje rovněž schválení typu pro systém související s vozidlem, nevyžaduje se žádné další schválení konstrukční části nebo samostatného technického celku, ledaže tak stanoví příslušné akty uvedené v příloze I.
4. Pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla, a proto je možné ověřit shodu s požadavky, pouze pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s těmito jinými částmi vozidla, rozsah EU schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku se odpovídajícím způsobem omezí.
V tom případě se v certifikátu EU schválení typu uvedou všechna omezení použití této konstrukční části nebo samostatného technického celku a zvláštní podmínky pro jejich montáž.
V případech, kdy jsou taková konstrukční část nebo samostatný technický celek montovány výrobcem vozidla, se ověří dodržení všech použitelných omezení použití nebo podmínek pro montáž během schvalování vozidla.
Článek 27
Zkoušky vyžadované pro EU schválení typu
1. Dodržení technických předpisů stanovených v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze I se prokazuje vhodnými zkouškami provedenými určenými technickými zkušebnami.
Použijí se zkušební postupy uvedené v prvním pododstavci a zvláštní zařízení a nářadí předepsané pro provedení těchto zkoušek, které jsou stanoveny příslušnými akty uvedenými v příloze I.
Formát zkušebního protokolu bude v souladu s obecnými požadavky, které stanovila Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
2. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, kolik je jich podle příslušných aktů uvedených v příloze I potřeba k provedení požadovaných zkoušek.
3. Vyžadované zkoušky se provádějí na vozidlech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích představujících typ, jenž má být schválen.
Výrobce však může po dohodě se schvalovacím orgánem vybrat vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který, třebaže nepředstavuje schvalovaný typ, spojuje ve vztahu k požadované úrovni výkonů řadu nejméně příznivých vlastností. K rozhodování během výběru lze využít zkušební metody se simulací.
4. Se souhlasem schvalovacího orgánu lze jako alternativu ke zkušebním postupům uvedeným v odstavci 1 použít zkušební metody se simulací, a to na žádost výrobce podanou s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
5. Zkušební metody se simulací musí splňovat podmínky v aktech s přenesenou pravomocí přijatých podle odstavce 6.
6. S cílem zajistit, aby výsledky získané prostřednictvím zkoušek se simulací byly stejně důvěryhodné jako výsledky z fyzických zkoušek, je Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci týkající se požadavků, které mohou být předmětem zkoušek se simulací, a podmínek, za kterých tyto zkoušky se simulací mají proběhnout. Při přijímání těchto aktů bude Komise jako z vhodného základu vycházet z požadavků a postupů stanovených v příloze XVI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (33).
Článek 28
Opatření pro shodnost výroby
1. Schvalovací orgán, který uděluje EU schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby, v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, ověřil, že byla přijata dostatečná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
2. Schvalovací orgán, který uděluje schválení typu úplného vozidla, přijme nezbytná opatření, jejichž cílem je ověřit, zda jsou prohlášení o shodě vydaná výrobcem v souladu s článkem 33. Za tímto účelem schvalovací orgán ověří, zda je dostatečný počet vybraných prohlášení o shodě v souladu s článkem 33 a zda výrobce přijal vhodná opatření k zajištění správnosti údajů uvedených v prohlášeních o shodě.
3. Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme s ohledem na toto schválení nezbytná opatření, aby, v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, ověřil, zda jsou opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nadále dostatečná k tomu, aby se vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky nadále shodovaly se schváleným typem, a zda jsou prohlášení o shodě nadále v souladu s článkem 33.
4. Za účelem ověření, zda se vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek shodují se schváleným typem, může schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, provést jakékoli kontroly nebo zkoušky vyžadované pro EU schválení typu na vzorcích odebraných v zařízeních výrobce, včetně výrobních zařízení.
5. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, zjistí, že se opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nepoužívají, významným způsobem se odchylují od dohodnutých opatření a kontrolních plánů, přestala se používat nebo již nejsou považována za adekvátní, ačkoliv se ve výrobě pokračuje, přijme nezbytná opatření pro zajištění správného provádění postupu týkajícího se shodnosti výroby nebo odejme schválení typu.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71 týkající se podrobných opatření, pokud jde o shodnost výroby. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA VI
ZMĚNY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 29
Obecná ustanovení
1. Výrobce neprodleně sdělí schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu, každou změnu údajů zaznamenaných ve schvalovací dokumentaci.
Uvedený schvalovací orgán určí, který z postupů stanovených v článku 30 se má použít.
V případě potřeby může schvalovací orgán po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové EU schválení typu.
2. Žádost o změnu EU schválení typu se podává výlučně schvalovacímu orgánu, který udělil původní EU schválení typu.
3. Pokud schvalovací orgán shledá, že pro účely provedení změny je nezbytné kontroly nebo zkoušky opakovat, vyrozumí o tom výrobce.
Postupy uvedené v článku 30 se uplatní, pouze pokud na základě těchto kontrol nebo zkoušek schvalovací orgán usoudí, že požadavky týkající se EU schválení typu jsou nadále splněny.
Článek 30
Revize a rozšíření EU schválení typu
1. Pokud se změnily údaje zaznamenané ve schvalovací dokumentaci, aniž by bylo nutné opakovat kontroly nebo zkoušky, označí se změna jako „revize“.
V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn.
2. Změna se označí jako „rozšíření“, pokud se údaje ve schvalovací dokumentaci změnily a pokud platí kterékoliv z následujících tvrzení:
a)
jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky;
b)
změnily se jakékoliv informace o certifikátu EU schválení typu, s výjimkou jeho příloh;
c)
vstoupí v platnost nové požadavky podle některého z aktů uvedených v příloze I pro schválený typ vozidla nebo schválený systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek.
V případě rozšíření vydá schvalovací orgán aktualizovaný certifikát EU schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření. V tomto certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum jeho nového vydání.
3. Při každém vydání změněných stránek nebo konsolidované a aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze.
4. Změna schválení typu vozidla se nevyžaduje, pokud nové požadavky uvedené v odst. 2 písm. c) nejsou z technického hlediska pro tento typ vozidla důležité nebo se týkají jiných kategorií vozidel, než je kategorie, do které vozidlo patří.
Článek 31
Vydání a oznámení změn
1. V případě rozšíření musí být aktualizovány všechny příslušné části certifikátu EU schválení typu, jeho přílohy a seznam schvalovací dokumentace. Aktualizovaný certifikát a jeho přílohy se bez prodlení vydají žadateli.
2. V případě revize vydá schvalovací orgán žadateli bez prodlení revidované dokumenty nebo případně konsolidovanou a aktualizovanou verzi, včetně revidovaného seznamu schvalovací dokumentace.
3. Schvalovací orgán oznámí každou změnu učiněnou v EU schválení typu schvalovacím orgánům ostatních členských států v souladu s postupy uvedenými v článku 24.
KAPITOLA VII
PLATNOST EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 32
Skončení platnosti
1. EU schválení typu musí být vydáno s neomezenou dobou platnosti.
2. Platnost EU schválení typu vozidla končí v těchto případech:
a)
nové požadavky použitelné na schválený typ vozidla se stanou závaznými pro dodání na trh, registraci vozidla nebo jeho uvedení do provozu a schválení typu nelze odpovídajícím způsobem aktualizovat;
b)
výroba schváleného vozidla je s konečnou platností dobrovolně ukončena;
c)
doba platnosti schválení skončí z důvodu omezení v souladu s článkem 35 odst. 6;
d)
schválení bylo odejmuto podle čl. 28 odst. 5, čl. 44 odst. 1 nebo čl. 47 odst. 4.
3. Pokud se stane neplatnou pouze jedna varianta v rámci typu nebo jedna verze v rámci varianty, pozbývají EU schválení typu daného vozidla platnosti pouze pro danou variantu nebo verzi.
4. Pokud je s konečnou platností ukončena výroba konkrétního typu vozidla, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu pro dané vozidlo.
Do jednoho měsíce po obdržení oznámení uvedeného v prvním pododstavci uvědomí schvalovací orgán, jenž vozidlu udělil EU schválení typu, odpovídajícím způsobem schvalovací orgány ostatních členských států.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, má-li EU schválení typu vozidla pozbýt platnosti, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, bez prodlení sdělí všechny důležité informace schvalovacím orgánům ostatních členských států, aby bylo možno případně použít článek 39.
Ve sdělení uvedeném v druhém pododstavci se uvede zejména datum výroby a identifikační číslo posledního vyrobeného vozidla.
KAPITOLA VIII
PROHLÁŠENÍ O SHODĚ A OZNAČENÍ
Článek 33
Prohlášení o shodě
1. Výrobce jako držitel schválení typu vozidla vydává v papírové verzi prohlášení o shodě, jímž musí být opatřeno každé vozidlo, ať úplné, neúplné nebo dokončené, jež bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla.
Toto prohlášení se vydá kupujícímu zdarma společně s vozidlem. Jeho vydání nelze podmiňovat výslovnou žádostí ani poskytnutím dalších informací výrobci.
Na žádost majitele vozidla je výrobce vozidla po dobu deseti let od data výroby vozidla povinen vydat duplikát prohlášení o shodě, přičemž platba za tento duplikát nemá převýšit náklady na jeho vydání. Na přední straně každého duplikátu prohlášení musí být jasně uvedeno označení „duplikát“.
2. Výrobce musí použít vzor pro prohlášení o shodě přijatý Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. Prohlášení o shodě je upraveno tak, aby se zabránilo jeho padělání. Za tímto účelem prováděcí akty stanoví, že papír používaný na prohlášení musí být chráněn několika ochrannými prvky. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Prohlášení o shodě bude vystaveno v alespoň jednom z úředních jazyků Unie. Kterýkoli členský stát může požádat, aby bylo prohlášení o shodě přeloženo do jeho vlastního úředního jazyka či jazyků.
4. Osoba(y) oprávněná(é) podepsat prohlášení o shodě musí být zaměstnána(y) v organizaci výrobce a musí být řádně pověřena(y) jejím vedením, aby v plném rozsahu nesla(y) právní odpovědnost výrobce, pokud jde o návrh a konstrukci nebo o shodnost výroby vozidla s předpisy.
5. Prohlášení o shodě se vyplňuje v celém rozsahu a nesmí obsahovat jiná omezení týkající se použití vozidla než ta, jež jsou stanovena v tomto nařízení nebo v jakémkoli z aktů v přenesené pravomoci přijatém na základě tohoto nařízení.
6. U neúplného nebo dokončeného vozidla vyplňuje výrobce pouze ty body prohlášení o shodě, které byly v probíhajícím stupni schvalování typu doplněny nebo změněny, a popřípadě připojí k tomuto prohlášení veškerá prohlášení o shodě vydaná v předchozích stupních.
7. V prohlášení o shodě pro vozidla schválená v souladu s čl. 35 odst. 2 se v jeho záhlaví uvede věta „Schválení typu na základě článku 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (prozatímní schválení) pro úplná a dokončená vozidla“.
8. V prohlášení o shodě stanoveném v prováděcích aktech podle odstavce 2 pro vozidla, jejichž typ byl schválen v souladu s článkem 37, se v záhlaví uvede věta „Schválení typu pro úplná a dokončená vozidla v malých sériích“ a v těsné blízkosti u ní rok výroby a následně pořadové číslo v rozmezí od 1 do mezní hodnoty uvedené v tabulce v příloze II, jež označuje pro každý rok výroby zařazení tohoto vozidla do pořadí výroby připadající na tento rok.
9. Aniž je dotčen odstavec 1, může výrobce předávat prohlášení o shodě registračnímu orgánu kteréhokoliv členského státu elektronickými prostředky.
Článek 34
Povinný štítek s řádným označením vozidel a značka schválení typu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla opatří každé vozidlo vyrobené ve shodě se schváleným typem povinným štítkem s řádným označením dle požadavků příslušného prováděcího aktu přijatého podle odstavce 3.
2. Výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku, ať už je částí systému či nikoliv, opatří každou konstrukční část nebo samostatný technický celek vyrobený ve shodě se schváleným typem značkou schválení typu požadovanou příslušným prováděcím aktem přijatým na základě tohoto nařízení nebo příslušným nařízením EHK OSN nebo kodexem OECD.
Pokud není taková značka schválení typu požadována, opatří výrobce tuto část nebo celek alespoň svou výrobní nebo obchodní značkou, číslem typu nebo identifikačním číslem.
3. Povinný štítek a EU značka schválení typu musí být ve shodě se vzorem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA IX
VÝJIMKY PRO NOVÉ TECHNOLOGIE NEBO NOVÉ KONCEPCE
Článek 35
Výjimky pro nová technická řešení nebo nové koncepce
1. Výrobce může požádat o EU schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku obsahující technická řešení nebo koncepce, jež jsou neslučitelné s jedním nebo více akty uvedenými v příloze I.
2. Schvalovací orgán může udělit EU schválení typu uvedené v odstavci 1, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
žádost uvádí důvody, proč daná technická řešení nebo koncepce činí systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek neslučitelným s jedním nebo více akty uvedenými v příloze I;
b)
žádost popisuje u nové technologie bezpečnost a dopady na životní prostředí a opatření přijatá k tomu, aby byla zajištěna alespoň rovnocenná úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jakou stanoví požadavky, z nichž se požaduje výjimka;
c)
je předložen popis zkoušek i s jejich výsledky, které prokazují, že jsou splněny podmínky uvedené v písmeni b).
3. Udělení tohoto EU schválení typu, jímž je přiznána výjimka pro nové technologie nebo nové koncepce, podléhá schválení ze strany Komise. Toto schválení bude učiněno prostřednictvím prováděcího aktu. Tento prováděcí akt se přijímá přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
4. Schvalovací orgán může do rozhodnutí Komise o tom, zda je povolení uděleno, již udělit typu vozidla, na nějž se vztahuje požadovaná výjimka, EU schválení typu, které je však prozatímní a platí pouze na území daného členského státu. Schvalovací orgán o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy prostřednictvím dokumentace obsahující údaje uvedené v odstavci 2.
V záhlaví certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě musí být jasně vyznačena skutečnost, že se jedná o prozatímní dokumenty s omezenou územní platností. Komise může přijmou prováděcí akty s cílem stanovit harmonizované vzory certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě pro účely tohoto odstavce. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
5. Ostatní schvalovací orgány mohou rozhodnout o přijetí prozatímního schválení písemnou formou, jak je uvedeno v odstavci 4, na svém území.
6. V povolení, které vydává Komise, uvedeném v odstavci 3, se popřípadě rovněž uvede, zda jeho platnost podléhá nějakým omezením. Schválení typu však v každém případě platí alespoň po dobu 36 měsíců.
7. Pokud se Komise rozhodne povolení odmítnout, schvalovací orgán ihned vyrozumí držitele prozatímního schválení typu uvedeného v odstavci 3, že prozatímní schválení bude zrušeno šest měsíců po dni, kdy Komise rozhodla o jeho odmítnutí.
Vozidla vyrobená ve shodě s prozatímním schválením před skončením jeho platnosti však mohou být uvedena na trh, registrována nebo uvedena do provozu v kterémkoliv členském státě, jenž prozatímní schválení přijal.
Článek 36
Pozdější úprava aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů
1. Pokud Komise schválí udělení výjimky podle článku 35, okamžitě přijme nezbytné kroky, aby dotčené akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přizpůsobila technickému pokroku.
Pokud se výjimka podle článku 35 týká nařízení EHK OSN, navrhne Komise změnu příslušného nařízení EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
2. Po změně příslušných aktů se zruší veškerá omezení v rozhodnutí Komise o schválení výjimky.
Pokud nebyly přijaty nezbytné kroky k úpravě aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů, může Komise na žádost členského státu, který schválení udělil, vydat prostřednictvím prováděcího aktu přijatého přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2 rozhodnutí a prodloužit platnost schválení typu.
KAPITOLA X
VOZIDLA VYRÁBĚNÁ V MALÝCH SÉRIÍCH
Článek 37
Vnitrostátní schválení typu malých sérií
1. Výrobce může požádat o vnitrostátní schválení typu malých sérií typu vozidla v rámci ročních kvantitativních omezení stanovených v příloze II. Tato omezení se vztahují na dodání na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel schváleného typu na trhu každého členského státu v daném roce.
Pro vnitrostátní schválení typu malých sérií může schvalovací orgán, pokud k tomu má rozumné důvody, upustit od dodržení jednoho nebo více ustanovení tohoto nařízení a jednoho nebo více ustanovení jednoho nebo více aktů uvedených v příloze I, přičemž musí upřesnit odpovídající alternativní požadavky.
2. Alternativní požadavky zmíněné v odstavci 1 zajistí úroveň funkční bezpečnosti a ochranu životního prostředí a bezpečnost osádky, jež je v nejvyšší možné míře rovnocenná úrovni stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze I.
3. Pro účely vnitrostátního schválení typu vozidel podle tohoto článku budou schváleny systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jejichž typ je schválen v souladu s akty uvedenými v příloze I.
4. Certifikát schválení typu pro vozidla, jež obdržela schválení typu podle tohoto článku, je navržen podle vzoru uvedeného v čl. 25 odst. 2, ale nesmí být nadepsán „certifikát EU schválení typu vozidla“ a musí specifikovat obsah výjimek udělených v souladu s odstavcem 1. Certifikáty schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem uvedeným v čl. 24 odst. 4.
5. Platnost vnitrostátního schválení typu malých sérií je omezena na území členského státu, jehož schvalovací orgán schválení udělil.
6. Avšak na žádost výrobce se doporučenou zásilkou nebo elektronickou poštou schvalovacím orgánům členských států určených výrobcem zašle kopie certifikátu schválení typu a jeho příloh.
7. Schvalovací orgány členských států určené výrobcem rozhodnou do tří měsíců od obdržení žádosti uvedené v odstavci 6, zda schválení typu přijmou či nikoliv. Své rozhodnutí pak formálně sdělí schvalovacímu orgánu, jenž udělil vnitrostátní schválení typu malých sérií.
8. Schvalovací orgány členských států vnitrostátní schválení typu přijmou, ledaže se mohou odůvodněně domnívat, že vnitrostátní technické požadavky, na jejichž základě bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jejich vlastním požadavkům.
9. Na žádost žadatele o vnitrostátní schválení typu malých sérií, jenž si přeje uvést na trh nebo zaregistrovat vozidlo v jiném členském státě, poskytne schvalovací orgán, který udělil vnitrostátní schválení typu malých sérií, vnitrostátnímu orgánu tohoto jiného členského státu kopii certifikátu schválení typu i se schvalovací dokumentací. Použijí se odstavce 7 a 8.
KAPITOLA XI
DODÁNÍ NA TRH, REGISTRACE NEBO UVEDENÍ DO PROVOZU
Článek 38
Dodání na trh, registrace nebo uvedení vozidel do provozu
1. Aniž jsou dotčeny články 41 a 44, vozidla, pro které je EU schválení typu úplného vozidla povinné nebo pro které získal výrobce takové schválení podle tohoto nařízení, mohou být dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu pouze tehdy, jsou-li opatřena platným prohlášením o shodě vydaným v souladu s článkem 33.
Pokud jde o neúplná vozidla, je dodání takových vozidel na trh nebo jejich uvedení do provozu povoleno, avšak orgány členských států odpovědné za registraci vozidla mohou odmítnout povolení registrace a používání takových vozidel na pozemních komunikacích.
2. Článek 1 se nevztahuje na vozidla určená k užití v ozbrojených silách, v civilní obraně, požární službě a v silách zajišťujících udržování veřejného pořádku ani na vozidla schválená podle článků 37.
Článek 39
Dodání na trh, registrace nebo uvedení do provozu vozidel z výběhu série
1. V rámci omezení týkajících se výběhu série a časových omezení uvedených v odstavcích 2 a 4, vozidla odpovídající typu vozidla, jehož EU schválení typu pozbylo platnosti podle článku 32, mohou být dodána na trh, registrována nebo uváděna do provozu.
První pododstavec se použije pouze na vozidla na území Unie, na něž se v době jejich výroby vztahovalo platné EU schválení typu, která však nebyla před tím, než toto EU schválení typu pozbylo platnosti, buď dodána na trh, zaregistrována, nebo uvedena do provozu.
2. Odstavec 1 se uplatní u úplných vozidel po dobu 24 měsíců ode dne, k němuž pozbylo EU schválení typu platnosti, a u dokončených vozidel po dobu 30 měsíců od uvedeného dne.
3. Výrobce, který si přeje využít odstavce 1, podá žádost příslušnému vnitrostátnímu orgánu každého členského státu, v němž mají být daná vozidla dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu. V této žádosti se uvedou všechny technické a ekonomické důvody, jež brání tomu, aby tato vozidla splňovala nové požadavky na schválení typu.
Dotyčný vnitrostátní orgán do tří měsíců od obdržení této žádosti rozhodne, zda a v jakém množství povolí registraci těchto vozidel na svém území.
4. Počet vozidel z výběhu série nepřekročí 10 % počtu vozidel zaregistrovaných během předchozích dvou let nebo 20 vozidel na členský stát, podle toho, co je vyšší.
5. V prohlášení o shodě vozidel uvedených do provozu v rámci tohoto postupu musí být proveden zvláštní záznam uvádějící, že se jedná o vozidlo „z výběhu série“.
6. Členské státy zajistí, aby byl účinně sledován počet vozidel, jež mají být dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu podle postupu stanoveného v tomto článku.
7. Tento článek se uplatní pouze na přerušení z důvodu ukončení platnosti schválení typu v případě uvedeném v čl. 32 odst. 2 písm. a).
Článek 40
Dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků
1. Konstrukční části a samostatné technické celky mohou být dodávány na trh nebo uváděny do provozu pouze v případě, že odpovídají požadavkům příslušných aktů uvedených v příloze I a jsou řádně označeny v souladu s článkem 34.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou speciálně vyrobeny nebo zkonstruovány pro nová vozidla, na něž se toto nařízení nevztahuje.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež byly osvobozeny od dodržení jednoho nebo více ustanovení tohoto nařízení podle článku 35 nebo jsou určeny k montáži na vozidla, na něž se vztahují schválení udělená podle článku 37, týkající se dané konstrukční části nebo samostatného technického celku.
4. Odchylně od odstavce 1 a pokud není v tomto nařízení nebo v jednom z jeho aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení stanoveno jinak, mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou určeny k montáži na vozidla, u nichž v době jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu nebylo podle tohoto nařízení nebo podle směrnice 2003/37/ES požadováno schválení typu.
KAPITOLA XII
OCHRANNÉ DOLOŽKY
Článek 41
Postup zacházení s vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky představujícími závažné nebezpečí na vnitrostátní úrovni
1. Pokud orgány pro dozor nad trhem jednoho členského státu přijaly opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo pokud mají dostatečné důvody se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, na něž se vztahuje toto nařízení, představují závažné nebezpečí pro zdraví či bezpečnost osob nebo pro další oblasti veřejného zájmu, na něž se vztahuje toto nařízení, provedou schvalovací orgány, které udělily povolení, hodnocení, zda dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují všechny požadavky stanovené tímto nařízením. Příslušné hospodářské subjekty v plné míře spolupracují se schvalovacími orgány a orgány pro dozor nad trhem.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení schvalovací orgán, který udělil povolení, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňují požadavky stanovené tímto nařízením, neprodleně dotčenému hospodářskému subjektu nařídí, aby přijal veškerá vhodná nápravná opatření, kterými uvede vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek v soulad s těmito požadavky, nebo aby vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek stáhl z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány pro dozor nad trhem, že se neshoda netýká pouze území jejich členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a o opatřeních, jejichž provedení žádají od hospodářského subjektu.
3. Hospodářský subjekt u všech nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které uvedl na trh, zaregistroval nebo za jejichž uvedení do provozu odpovídá, zajistí přijetí veškerých vhodných nápravných opatření.
4. Pokud hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou vnitrostátní orgány veškerá vhodná opatření a na trhu svého členského státu zakáží nebo omezí dodávání na trh, registraci nebo uvedení do provozu nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků nebo je stáhnou z trhu nebo z oběhu.
5. Vnitrostátní orgány neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o opatřeních uvedených v odstavci 4.
Součástí poskytovaných informací jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné k identifikaci nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, údaje o jejich původu, povaze údajné neshody a souvisejícího rizika, povaze a délce trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a stanoviska příslušného hospodářského subjektu. Schvalovací orgány zejména uvedou, zda je důvodem neshody některá z těchto skutečností:
a)
vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňují požadavky týkající se zdraví nebo bezpečnosti osob, ochrany životního prostředí nebo dalších oblastí veřejného zájmu, na něž se vztahuje toto nařízení;
b)
existují nedostatky v příslušných aktech uvedených v příloze I.
6. Členské státy do jednoho měsíce uvědomí Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a sdělí všechny další údaje o neshodě dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s oznámenými vnitrostátními opatřeními sdělí své námitky.
7. Pokud do jednoho měsíce od přijetí informací uvedených v odstavci 6 tohoto článku nepodá žádný jiný členský stát ani Komise námitku k opatření, které členský stát přijal, bude toto opatření vyhodnoceno Komisí podle článku 42.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem přijata vhodná omezující opatření, jako je například okamžité stažení daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhu.
Článek 42
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou během postupu uvedeného v čl. 41 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření členského státu nebo pokud se Komise domnívá, že je vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, provede Komise po konzultaci s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty neprodleně hodnocení těchto vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2, zda lze vnitrostátní opatření považovat za oprávněné, či nikoli.
Komise oznámí své rozhodnutí všem členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
2. Pokud je vnitrostátní opatření považováno Komisí za oprávněné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byly nevyhovující vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek staženy z jejich trhu; členské státy o tom informují Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za neoprávněné, dotčený členský stát toto opatření zruší nebo je změní, a to v souladu s rozhodnutím uvedeným v odstavci 1.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za oprávněné a je přisuzováno nedostatkům v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, Komise navrhne následující vhodná opatření:
a)
jedná-li se o akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, Komise navrhne nezbytné změny dotčeného aktu;
b)
jedná-li se o předpisy EHK OSN, navrhne Komise nezbytné návrhy změny příslušných nařízení EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
Článek 43
Vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které představují závažné nebezpečí
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 41 odst. 1 zjistí, že ačkoli jsou vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s příslušnými požadavky nebo jsou řádně označeny, představují závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo mohou vážně ohrozit životní prostředí nebo veřejné zdraví, nařídí příslušnému hospodářskému subjektu, aby přijal veškerá vhodná opatření a zajistil, aby dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek po uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu již toto nebezpečí nepředstavovaly, nebo aby dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika stáhl z trhu nebo z oběhu. Dokud výrobce vozidla nepřijme veškerá vhodná opatření, může členský stát registraci těchto vozidel odmítat.
2. U vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku uvedeného v odstavci 1 hospodářský subjekt zajistí, aby byla ve vztahu ke všem těmto vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, které byly uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu v Unii, přijata nápravná opatření.
3. Členský stát uvedený v odstavci 1 do jednoho měsíce informuje Komisi a ostatní členské státy o všech dostupných podrobnostech, zejména o údajích nezbytných pro identifikaci dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, původu a dodavatelského řetězce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, povahy souvisejícího rizika a povahy a o trvání přijatých vnitrostátních opatření.
4. Komise neprodleně konzultuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty, a zejména schvalovací orgán, který udělil schválení typu, a vyhodnotí opatření přijatá na vnitrostátní úrovni. Na základě tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda lze vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 1 považovat za oprávněná, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně uvědomí členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty.
Článek 44
Vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež se neshodují se schváleným typem
1. Jestliže se nová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení neshodují s typem, který byl schválen, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme nezbytná opatření včetně odejmutí schválení typu, aby byla vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky uvedeny ve shodu se schváleným typem.
2. Pro účely odstavce 1 se odchylky od údajů uvedených v certifikátu EU schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci považují za nedodržení shody se schváleným typem.
3. Pokud vnitrostátní schvalovací orgán prokáže, že se nová vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu vydanou v jiném členském státě neshodují se schváleným typem, může požádat schvalovací orgán, který EU schválení typu udělil, aby ověřil, zda se jednotlivá vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky i nadále shodují se schváleným typem. Po obdržení takové žádosti přijme schvalovací orgán, který vydal EU schválení typu, co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti, nezbytná opatření.
4. Schvalovací orgán požádá schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část, samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla vyráběná vozidla opět uvedena do shody se schváleným typem v následujících případech:
a)
u EU schválení typu vozidla, pokud neshoda vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
b)
u vícestupňového schválení typu, pokud neshoda dokončeného vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež tvoří část neúplného vozidla, nebo z neshody samotného neúplného vozidla.
5. Po obdržení takové žádosti přijme dotyčný schvalovací orgán co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření, v případě potřeby společně se schvalovacím orgánem, který žádost podal.
6. Je-li zjištěna neshoda, přijme schvalovací orgán členského státu, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo pro neúplné vozidlo, opatření uvedená v odstavci 1.
Schvalovací orgány se ve lhůtě jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EU schválení typu a o jeho důvodech.
7. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, popírá existenci neshody, o níž byl uvědomen, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Komise je průběžně informována a v případě potřeby uspořádá vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 45
Uvedení částí a zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů, na trh nebo do provozu
1. Části nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování systémů, které mají zásadní význam pro bezpečnost vozidla nebo jeho environmentální výkonnost, nebudou uvedeny na trh, zaregistrovány ani uvedeny do provozu a budou zakázány, pokud nebyly schváleny schvalovacím orgánem v souladu s čl. 46 odst. 1, 2 a 4.
2. S cílem zajistit jednotné uplatňování odstavce 1, může Komise přijmout prováděcí akty, aby mohla vypracovat seznam takových částí nebo zařízení na základě dostupných informací, a zejména informací poskytnutých členskými státy, které upozorňují na:
a)
závažnost rizika, pokud jde o bezpečnost vozidla vybaveného dotyčnými částmi nebo zařízením nebo jeho environmentální výkonnost;
b)
případný dopad na spotřebitele a výrobce na trhu s náhradními částmi při stanovení případného požadavku na schválení u částí nebo zařízení podle tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na původní části nebo zařízení a na části nebo zařízení, jejichž typ je schválen v souladu s některým z aktů uvedených v příloze I, vyjma případů, kdy se schválení vztahuje k jiným hlediskům než k těm, na něž se vztahuje odstavec 1.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71 jimiž stanoví, které požadavky musí části a zařízení uvedené v odstavci 1 tohoto článku splňovat.
5. Tyto požadavky mohou být založeny na aktech uvedených v příloze I nebo mohou sestávat ze srovnání částí nebo zařízení s environmentální a bezpečností výkonností původního vozidla nebo případně některé z jeho částí. V obou případech musí tyto požadavky zajistit, aby části nebo zařízení neohrozily fungování těch systémů, jež jsou důležité pro bezpečnost vozidla nebo jeho environmentální výkonnost.
Článek 46
Části nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů - související požadavky
1. Pro účely čl. 45 odst. 1 předá výrobce částí nebo zařízení schvalovacímu orgánu žádost, k níž připojí zkušební protokol navržený určenou technickou zkušebnou, jenž osvědčuje, že části nebo zařízení, pro něž je požadováno schválení, splňují požadavky uvedené v čl. 45 odst. 4. Výrobce může předložit pouze jednu žádost na typ a část, a to pouze u jednoho schvalovacího orgánu.
Pokud to požaduje příslušný orgán jiného členského státu, zašle schvalovací orgán, jenž povolení udělil, žadateli do jednoho měsíce od obdržení této žádosti kopii požadovaného certifikátu o povolení i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Kopie může mít také podobu zabezpečeného elektronického souboru.
2. Žádost obsahuje podrobnosti o výrobci částí nebo zařízení, typu, označení a číslech částí nebo zařízení, jakož i jméno výrobce vozidla, typ vozidla a případně rok výroby nebo jakékoliv jiné informace umožňující identifikaci vozidla, pro něž jsou tyto části nebo zařízení určena.
Pokud schvalovací orgán dojde při zohlednění zkušebního protokolu a dalších důkazů k závěru, že dotyčné části nebo zařízení splňují požadavky uvedené v čl. 45 odst. 4, vydá povolení opravňující k uvedení těchto částí nebo zařízení na trh a do provozu, s výhradou odst. 4 druhého pododstavce tohoto článku.
Schvalovací orgán vydá výrobci neprodleně certifikát.
3. Komise může přijmout prováděcí akty s cílem stanovit šablonu a systém číslování certifikátu uvedeného v odst. 2 třetím pododstavci tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
4. Výrobce neprodleně uvědomí schvalovací orgán, jenž udělil povolení, o každé změně, jež má vliv na podmínky, za nichž bylo vydáno. Schvalovací orgán rozhodne, zda musí být povolení přezkoumáno nebo opětovně vydáno a zda jsou nezbytné další zkoušky.
Výrobce odpovídá za zajištění toho, že části nebo zařízení jsou vyráběny za podmínek, za nichž bylo povolení vydáno, a aby tak byly vyráběny i nadále.
5. Před vydáním povolení schvalovací orgán ověří, že existují uspokojivá opatření a postupy pro zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
Pokud schvalovací orgán zjistí, že podmínky pro vydání povolení již nejsou splněny, požádá výrobce, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby bylo u částí nebo zařízení opět dosaženo shody. V případě nutnosti povolení odejme.
6. Schvalovací orgány z různých členských států oznámí jakoukoli neshodu v souvislosti s povolením uvedeným v odst. 2 druhém pododstavci Komisi. Komise po konzultaci se schvalovacími orgány přijme odpovídající opatření k vyřešení neshody, případně včetně požadavku na odejmutí povolení.
7. Dokud nebyl vypracován seznam zmíněný v čl. 45 odst. 2, mohou členské státy zachovat vnitrostátní ustanovení vztahující se na části nebo zařízení, jež mohou mít dopad na správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho environmentální výkonnost.
Článek 47
Stažení vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z oběhu
1. Pokud je výrobce, jenž obdržel EU schválení typu úplného vozidla, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout z oběhu vozidla, jež byla uvedena na trh, zaregistrována nebo za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek namontovaný na vozidle představují závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byly řádně schváleny v souladu s tímto nařízením nebo nikoli, nebo protože část, která není předmětem zvláštních požadavků podle právních předpisů týkajících se schválení typu, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, neprodleně o tom uvědomí schvalovací orgán, který schválení vozidla udělil.
2. Pokud je výrobce systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jenž obdržel EU schválení typu, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout z oběhu systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež byly uvedeny na trh nebo za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože představují závažné nebezpečí pro bezpečnost, bezpečnost při práci, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byly řádně schváleny v souladu s tímto nařízením nebo nikoli, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení.
3. Výrobce navrhne schvalovacímu orgánu soubor vhodných nápravných opatření k odvrácení závažného nebezpečí uvedeného v odstavcích 1 a 2. Schvalovací orgán neprodleně sdělí navržená nápravná opatření schvalovacím orgánům ostatních členských států.
Schvalovací orgány zajistí, aby tato nápravná opatření byla v jejich členských státech řádně provedena.
4. Pokud dotčený schvalovací orgán považuje nápravná opatření za nedostatečná nebo se domnívá, že nebyla provedena dostatečně rychle, neprodleně uvědomí schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, následně uvědomí výrobce. Pokud výrobce nenavrhne a neprovede účinná nápravná opatření, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme veškerá potřebná ochranná opatření, včetně odejmutí EU schválení typu. V případě odejmutí EU schválení typu to schvalovací orgán do jednoho měsíce od tohoto odejmutí doporučeným dopisem nebo rovnocenným elektronickým prostředkem oznámí výrobci, schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
Článek 48
Oznámení rozhodnutí a dostupných opravných prostředků
1. Ve veškerých rozhodnutích učiněných na základě tohoto nařízení a ve veškerých rozhodnutích o odmítnutí nebo odejmutí EU schválení typu, odmítnutí registrace, o zákazu nebo omezení uvedení na trh, registrace nebo uvedení vozidla do provozu nebo která vyžadují stažení vozidla z trhu, musí být uvedeny podrobné důvody, na nichž jsou založena.
2. Tato rozhodnutí se oznamují dotčené straně zároveň s poučením o opravných prostředcích, které jsou jí podle platných právních předpisů dotyčného členského státu k dispozici, a o lhůtách pro jejich provedení.
KAPITOLA XIII
MEZINÁRODNÍ PŘEDPISY
Článek 49
Předpisy EHK OSN potřebné pro EU schválení typu
1. Předpisy EHK OSN a jejich změny, pro něž Unie hlasovala nebo k nimž Unie přistoupila a jež jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, nebo akty v přenesené pravomoci na základě tohoto nařízení jsou součástí požadavků v rámci EU schválení typu vozidla.
2. Schvalovací orgány členských států přijímají schválení udělená v souladu s těmito předpisy EHK OSN uvedenými v odstavci 1 a případně odpovídající značky schválení typu namísto odpovídajících schválení typu a značek schválení typu udělených podle tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
3. Pokud Unie hlasovala pro předpisy EHK OSN nebo jejich změny pro účely EU schválení typu vozidla, přijme Komise akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, aby stanovila povinné uplatňování těchto předpisů EHK OSN nebo jejich změn a aby mohla případně pozměnit přílohu I tohoto nařízení nebo případně akty v přenesené pravomoci přijaté na základě tohoto nařízení.
Tento akt v přenesené pravomoci stanoví lhůty pro povinné použití předpisu EHK OSN nebo jeho změn a zahrne případná přechodná ustanovení.
Komise přijme zvláštní akty v přenesené pravomoci, v nichž uvede povinné uplatňování předpisů EHK OSN.
Článek 50
Uznávání protokolů o zkouškách OECD pro účely EU schválení typu
1. Aniž jsou dotčeny ostatní požadavky stanovené v tomto nařízení, může v případě, kdy toto nařízení odkazuje na kodexy OECD, EU schválení typu vycházet z úplného protokolu o zkouškách vystaveného na základě normalizovaných kodexů OECD, a to jako alternativa k protokolům o zkouškách vystaveným podle tohoto nařízení nebo podle aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
2. Má-li být protokol o zkouškách OECD uvedený v odstavci 1 použitelný pro účely EU schválení typu, musí být schválen v souladu s dodatkem 1 k rozhodnutí Rady OECD ze dne 1. února 2012 o revizi norem OECD pro úřední zkoušky zemědělských a lesnických traktorů v platném znění.
KAPITOLA XIV
POSKYTOVÁNÍ TECHNICKÝCH INFORMACÍ
Článek 51
Informace určené pro uživatele
1. Výrobce nesmí poskytnout technické informace o údajích stanovených v tomto nařízení nebo v jeho aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, jež se odchylují od údajů schválených schvalovacím orgánem.
2. Pokud tak akt v přenesené pravomoci nebo prováděcí akt přijatý na základě tohoto nařízení stanoví, zpřístupní výrobce uživatelům veškeré důležité informace a nezbytné pokyny popisující všechny zvláštní podmínky nebo omezení spojená s použitím vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
3. Informace uvedené v odstavci 2 musí být dodány v úředním jazyce (úředních jazycích) členských států, kde má být vozidlo uvedeno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu. Po přijetí schvalovacím orgánem musí být uvedeny v příručce uživatele.
Článek 52
Informace určené pro výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla zpřístupní výrobcům konstrukčních částí nebo samostatných technických celků všechny údaje, včetně případných výkresů výslovně uvedených v aktech v přenesené pravomoci nebo v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, jež jsou nezbytné pro EU schválení typu pro konstrukční části a samostatné technické celky nebo k získání povolení podle článku 45.
Výrobce vozidla může požadovat od výrobců konstrukčních částí nebo samostatných technických celků uzavření závazné dohody na ochranu důvěrné povahy všech informací, jež nejsou veřejně dostupné, včetně informací, jež se vztahují k právům duševního vlastnictví.
2. Výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jakožto držitel certifikátu EU schválení typu, jenž podle čl. 26 odst. 4 obsahuje omezení použití nebo zvláštní podmínky pro montáž nebo obojí, poskytne výrobci vozidla o této věci veškeré podrobné informace.
Pokud tak akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení stanoví, poskytne výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků společně s vyrobenými konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky pokyny ohledně omezení použití nebo zvláštních podmínek pro montáž nebo obojí.
KAPITOLA XV
PŘÍSTUP K INFORMACÍM O OPRAVÁCH A ÚDRŽBĚ
Článek 53
Povinnosti výrobce
1. Výrobci poskytnou autorizovaným obchodním zástupcům, opravnám a samostatným provozovatelům nediskriminační přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla na svých internetových stránkách, za použití standardizovaného formátu, a to snadným a rychle dostupným způsobem. Tato povinnost neplatí, pokud vozidlo bylo schváleno jako malosériové vozidlo.
Software, který má rozhodující význam pro správné fungování bezpečnostního a environmentálního kontrolního systému, má být chráněn před neoprávněnými manipulacemi. Jakékoli využívání těchto systémů, jež je potřebné pro opravy a údržbu, nebo je přístupné pro autorizované obchodní zástupce nebo opravny, musí být však také zpřístupněno nediskriminačním způsobem pro samostatné provozovatele.
2. Do doby, než Komise přijme standardizovanou normu pro poskytování informací uvedených v odstavci 1, zpřístupňují se tyto informace konzistentním způsobem, aby je mohli bez větší námahy zpracovat samostatní provozovatelé.
Výrobci poskytnou autorizovaným obchodním zástupcům, opravnám a samostatným provozovatelům nediskriminační přístup ke školicím materiálům a příslušným pracovním nástrojům. Tento přístup zahrnuje, podle okolností, odpovídající odborné školení zaměřené na stahování softwaru, řízení diagnostických chybových kódů a používání pracovních nástrojů.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, zahrnují tam uvedené informace:
a)
typ traktoru a jeho verze;
b)
jednoznačné identifikační číslo vozidla;
c)
příručky k obsluze včetně záznamů o opravách a údržbě a harmonogramů servisních kontrol;
d)
technické manuály a technické servisní bulletiny;
e)
informace o konstrukčních částech a diagnostické informace (jako například minimální a maximální teoretické hodnoty pro měření);
f)
schémata zapojení;
g)
diagnostické chybové kódy, včetně specifických kódů výrobce;
h)
veškeré informace potřebné k instalaci nového nebo aktualizovaného softwaru týkajícího se nového vozidla nebo typu vozidla (například softwarové číslo dílu);
i)
informace týkající se značkových nástrojů a zařízení a poskytované jejich prostřednictvím;
j)
informace o zaznamenávání údajů, údaje o zkouškách a jakékoli další technické informace (např. údaje o obousměrném monitorování, pokud se hodí pro použitou technologii);
k)
standardní pracovní jednotky nebo lhůty pro opravy a údržbu, pokud jsou zpřístupněny, buď přímo nebo prostřednictvím třetí strany, autorizovaným obchodním zástupcům výrobců a opravnám.
4. Autorizovaní obchodní zástupci nebo opravny v rámci distribučního systému určitého výrobce vozidel se pro účely tohoto nařízení považují za samostatné provozovatele, pokud poskytují opravárenské nebo údržbářské služby k vozidlům, pro něž nejsou členy distribučního systému daného výrobce vozidel.
5. Informace o opravách a údržbě vozidel musí být vždy dostupné, s výjimkou případů údržby informačního systému.
6. Pro účely výroby a údržby náhradních dílů a dílů pro údržbu a diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení kompatibilních se systémem OBD poskytnou výrobci informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému výrobci nebo opravně konstrukčních částí, diagnostických nástrojů nebo zkušebního zařízení.
7. Pro účely projektování a výroby vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem poskytnou výrobci informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému zúčastněnému výrobci nebo servisnímu technikovi, který provádí instalaci nebo opravu vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem.
8. Pokud výrobce žádá o EU schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu, musí schvalovacímu orgánu poskytnout důkaz o souladu s tímto nařízením, týkajícím se informací vyžadovaných podle tohoto článku.
V případě, že takové informace nejsou dostupné nebo nejsou v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, které jsou platné v době podání žádosti o EU schválení typu nebo o vnitrostátní schválení typu, výrobce je dodá do šesti měsíců od data schválení.
Komise může přijmout prováděcí akt s cílem stanovit šablonu certifikátu o přístupu k systému OBD vozidla a informacím o opravách a údržbě vozidla, který poskytne schvalovacímu orgánu důkaz o dodržení podmínek. Tento prováděcí akt se přijímá přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
9. Pokud tento důkaz o dodržení podmínek není během lhůty uvedené v odst. 8 druhém pododstavci dodán, schvalovací orgán přijme potřebná opatření k zajištění jejich dodržování.
10. Výrobce zpřístupní na svých internetových stránkách následné změny a doplnění informací o opravách a údržbě vozidla v tutéž dobu, kdy je zpřístupní autorizovaným opravnám.
11. Pokud jsou záznamy o opravách a údržbě vozidla vedeny v centrální databázi výrobce vozidla nebo jeho jménem, nezávislí servisní pracovníci musí mít k těmto záznamům bezplatný přístup a musí mít možnost zadávat informace o opravách a údržbě, které provedli.
12. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, kterými stanoví podrobnosti požadavků s ohledem na přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla, zejména k technickým specifikacím týkajícím se způsobu, jakým mají být informace o opravách a údržbě vozidla poskytnuty.
13. Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle odstavce 12 upraví požadavky na poskytování informací stanovené v tomto článku, včetně technických specifikací týkajících se způsobů poskytování informací, aby byly proporcionální, a to zejména s ohledem na specifický případ poměrně malého objemu výroby vozidla daného typu, s přihlédnutím k limitům pro vozidla v malých sériích, jak jsou uvedeny v příloze II. V řádně odůvodněných případech může taková úprava vést k osvobození od povinnosti poskytovat informace ve standardizované podobě. V každém případě musí být případnou úpravou nebo výjimkou zajištěno dosažení cílů tohoto článku.
Článek 54
Povinnosti s ohledem na více držitelů schválení typu
V případě postupného schválení typu, kombinovaného schválení typu a vícestupňového schválení typu musí být výrobce odpovědný za příslušné schválení typu odpovědný také za sdělení informací o opravách týkajících se zvláštního systému, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků nebo dané fáze jak konečnému výrobci, tak samostatným provozovatelům.
Konečný výrobce je odpovědný za poskytování informací o celém vozidle samostatným provozovatelům.
Článek 55
Poplatky za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla
1. Výrobci mohou účtovat přiměřený a úměrný poplatek za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla, k pracovním nástrojům a kurzům odborné přípravy, na které se vztahuje toto nařízení. Poplatek není považován za přiměřený nebo úměrný, pokud odrazuje od přístupu k informacím tím, že nezohledňuje rozsah, ve kterém je samostatný subjekt využívá.
2. Výrobci zpřístupní informace o opravách vozidla a údržbě na dobu jednoho dne, měsíce nebo roku, přičemž poplatky se musí lišit v závislosti na časovém období, na které se tento přístup poskytuje.
Článek 56
Fórum pro přístup k informacím o vozidle
Oblast působnosti činností prováděných Fórem pro přístup k informacím o vozidle, jež byla stanovena v souladu s čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 692/2008 ze dne 18. července 2008, kterým se provádí a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (34), musí být rozšířena o vozidla, na něž se vztahuje toto nařízení.
Na základě důkazů o úmyslném či neúmyslném zneužití informací o systému OBD a opravách a údržbě vozidla bude Fórum uvedené v prvním pododstavci radit Komisi, jaká opatření má proti takovému zneužití informací přijmout.
KAPITOLA XVI
URČENÍ A OZNÁMENÍ TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN
Článek 57
Požadavky na technické zkušebny
1. Určující schvalovací orgány zajistí, aby před tím, než určí technickou zkušebnu podle článku 59, tato technická zkušebna splňovala požadavky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Aniž je dotčen čl. 60 odst. 1, zřizuje se technická zkušebna podle vnitrostátního práva členského státu a má právní subjektivitu.
3. Technická zkušebna musí být subjektem třetí strany, nezávislým na postupech navrhování, výroby, dodávání nebo údržby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jenž posuzuje.
Subjekt, který je součástí hospodářského sdružení nebo profesního svazu zastupujícího podniky, jež se podílejí na navrhování, výrobě, dodávání, montáži, používání nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které tento subjekt posuzuje, zkouší nebo u nichž provádí prohlídky, lze považovat za subjekt vyhovující požadavkům prvního pododstavce, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Technická zkušebna, její nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění těch kategorií činností, k nimž jsou určeni v souladu s čl. 59 odst. 1, nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají nebo udržují vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež posuzují, a nesmí být ani stranami, které se těmito činnostmi zabývají. Tím není vyloučeno používání posuzovaných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků uvedených v odstavci 3 tohoto článku, které jsou nezbytné pro činnost technické zkušebny, ani používání takových vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků k osobním účelům.
Technická zkušebna zajistí, aby činnosti jejích poboček nebo subdodavatelů neohrozily důvěrnost, objektivitu a nestrannost těch kategorií činností, k nimž byla určena.
5. Technická zkušebna a její zaměstnanci provádějí kategorie činností, které jim byly svěřeny, na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované technické způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům ani stimulům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování, a to zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Technická zkušebna musí být schopna provádět všechny kategorie činností, jež jí byly svěřeny v souladu s čl. 59 odst. 1, a musí ke spokojenosti schvalovacího orgánu, který ji určil, prokázat, že má:
a)
pracovníky s odpovídající kvalifikací, specifickými technickými znalostmi a odborným vzděláním a dostatečnými a relevantními zkušenostmi potřebnými k plnění úkolů;
b)
popisy postupů týkajících se kategorií činností, o jejichž svěření se uchází, zajišťující transparentnost a opakovatelnost těchto postupů;
c)
postupy pro provádění kategorií činností, o jejichž svěření se uchází, které řádně zohledňují míru složitosti technologie daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu, a
d)
prostředky nezbytné k tomu, aby mohla náležitě plnit úkoly spojené s kategoriemi činností, o jejichž svěření se uchází, a aby mohla mít přístup k veškerému potřebnému vybavení nebo zařízení.
Kromě toho musí určujícímu schvalovacímu orgánu prokázat, že vyhovuje normám stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatým podle článku 61, jež jsou pro určené činnosti relevantní.
7. Musí být zaručena nestrannost technické zkušebny, jejího nejvyššího vedení a pracovníků, kteří provádějí posuzování. Nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek a důvěryhodnost ve vztahu ke kategoriím činností, jejichž výkonem jsou pověřeni.
8. Technická zkušebna uzavře pojištění odpovědnosti týkající se jejích činností, pokud tuto odpovědnost v souladu s vnitrostátním právem nepřevzal členský stát nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
9. Pracovníci technické zkušebny jsou povinni zachovávat služební tajemství, s výjimkou styku s příslušným určujícím schvalovacím orgánem, nebo pokud to vyžadují právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy, pokud jde o veškeré informace, které získali při plnění svých povinností podle tohoto nařízení nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvedený článek provádí. Vlastnická práva jsou chráněna.
Článek 58
Pobočky a subdodavatelé technických zkušeben
1. Technická zkušebna může zadat některé ze svých činností, jež jí byly svěřeny v souladu s čl. 59 odst. 1, subdodavateli nebo pobočce pouze se souhlasem určujícího schvalovacího orgánu.
2. Pokud technická zkušebna zadá specifické úkoly související s kategoriemi činností, jež jí byly svěřeny, subdodavateli nebo pobočce, zajistí, aby subdodavatel nebo pobočka splnili požadavky stanovené v článku 57, a informuje o tom odpovídajícím způsobem určující schvalovací orgán.
3. Technická zkušebna nese plnou odpovědnost za úkoly provedené kterýmkoli z jejích subdodavatelů nebo poboček bez ohledu na to, kde jsou usazeny.
4. Technická zkušebna uchovává pro potřebu schvalovacího orgánu, který ji určil, příslušné doklady týkající se posouzení způsobilosti subdodavatele nebo pobočky a úkolů, jež provádějí.
Článek 59
Určení technických zkušeben
1. Technické zkušebny jsou určeny pro jednu nebo více z těchto kategorií činností, v závislosti na oblasti jejich působnosti:
a)
kategorie A: technické zkušebny, jež provádějí zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze I ve svých vlastních zařízeních;
b)
kategorie B: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II, kde jsou tyto zkoušky prováděny v zařízeních výrobce nebo v zařízeních třetí osoby;
c)
kategorie C: technické zkušebny, jež pravidelně vyhodnocují a sledují postupy výrobce pro kontrolu shodnosti výroby;
d)
kategorie D: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky či kontroly nebo je provádějí v rámci dohledu nad shodností výroby.
2. Schvalovací orgán může být určen jako technická zkušebna pro jednu nebo více činností uvedených v odstavci 1.
3. Technické zkušebny ze třetí země, jiné než zkušebny určené v souladu s článkem 60, mohou být oznámeny pro účely článku 63, pouze pokud je toto schválení technické zkušebny stanoveno v rámci dvoustranné dohody mezi Unií a dotyčnou třetí zemí. Nesmí to zabránit technické zkušebně zřízené podle vnitrostátního práva členského státu v souladu s čl. 57 odst. 2, aby si zřídila pobočku ve třetích zemích, pokud jsou pobočky přímo řízeny a kontrolovány určenou technickou zkušebnou.
Článek 60
Akreditované interní technické zkušebny výrobce
1. Akreditovaná interní technická zkušebna výrobce může být určena pouze pro činnosti kategorie A s ohledem na technické požadavky, u kterých je v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení umožněno vlastní zkoušení. Uvedená technická zkušebna musí tvořit samostatnou a oddělenou součást daného podniku a nesmí se podílet na návrhu, výrobě, dodávkách nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež posuzuje.
2. Akreditovaná interní technická zkušebna musí splňovat následující požadavky:
a)
vedle toho, že je určena schvalovacím orgánem členského státu, musí být akreditována vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s normami a postupem uvedeným v článku 61 tohoto nařízení;
b)
akreditovaná interní technická zkušebna a její zaměstnanci jsou organizačně samostatnou jednotkou a používají metody podávání zpráv uvnitř podniku, jehož jsou součástí, které zajišťují jejich nestrannost a dokládají ji příslušnému vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu;
c)
akreditovaná interní technická zkušebna a ani její zaměstnanci nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo důvěryhodnost ve vztahu ke kategoriím činností, jejichž výkonem byly pověřeni;
d)
akreditovaná interní technická zkušebna poskytuje služby výhradně podniku, jehož je součástí.
3. Akreditovaná interní technická zkušebna se pro účely článku 63 neoznamuje Komisi, avšak informace o akreditaci poskytne podnik, jehož tvoří součást, nebo vnitrostátní akreditační orgán určujícímu schvalovacímu orgánu na žádost tohoto orgánu.
Článek 61
Výkonností normy a postupy pro posuzování technických zkušeben
S cílem zajistit, aby tyto zkušebny splňovaly stejně vysokou úroveň výkonnostních norem ve všech členských státech, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, kterými stanoví normy, jež musí technické zkušebny dodržovat, a postupy pro jejich posuzování v souladu s článkem 62 a jejich akreditaci v souladu s článkem 60.
Článek 62
Posouzení kvalifikace technických zkušeben
1. Určující schvalovací orgán vypracuje hodnotící zprávu prokazující, že technická zkušebna, jež se uchází o poskytování služeb, byla posouzena z hlediska souladu s požadavky tohoto nařízení a akty v přenesené pravomoci přijatými na základě tohoto nařízení. Tato zpráva může zahrnovat certifikát o akreditaci vydaný akreditačním subjektem.
2. Hodnocení, na němž je založena zpráva uvedená v odstavci 1, se provádí v souladu s ustanoveními uvedenými v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle článku 61. U hodnotící zprávy se nejméně každé tři roky provede přezkum.
3. Hodnotící zpráva se na požádání zašle Komisi. V takových případech, pokud není hodnocení založeno na certifikátu o akreditaci vydaném vnitrostátním akreditačním orgánem, dokládajícím, že technická zkušebna splňuje požadavky tohoto nařízení, předloží určující schvalovací orgán Komisi listinné důkazy dokládající způsobilost technické zkušebny a přijatá opatření, která zajišťují, že je technická zkušebna pravidelně sledována určujícím schvalovacím orgánem a že splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
4. Schvalovací orgán, jehož cílem je být určen jako technická zkušebna v souladu s čl. 59 odst. 2, zdokumentuje shodu formou posouzení, jež provádějí inspektoři nezávislí na činnosti, jež se posuzuje. Tito auditoři mohou být z téže organizace za předpokladu, že jsou řízeni nezávisle na pracovnících provádějících posuzovanou činnost.
5. Akreditovaná interní technická zkušebna musí být v souladu s příslušnými ustanoveními tohoto článku.
Článek 63
Postupy pro oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi u každé technické zkušebny, kterou určily, název, adresu, včetně elektronické adresy, odpovědné osoby a kategorii činností a také veškeré další změny tohoto určení. V oznámení je uvedeno, pro jaké položky uvedené v příloze I jsou technické zkušebny určeny.
2. Technické zkušebny mohou provádět činnosti uvedené v čl. 59 odst. 1 jménem určujícího schvalovacího orgánu, který odpovídá za schválení typu pouze tehdy, pokud byly předem oznámeny Komisi v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
3. Táž technická zkušebna může být určena několika určujícími schvalovacími orgány a oznámena členskými státy těchto schvalovacích orgánů bez ohledu na kategorii nebo kategorie činností, jež budou vykonávat v souladu s čl. 59 odst. 1.
4. Komisi musí být oznámeny jakékoli další relevantní změny týkající se určení.
5. Pokud je třeba při použití aktu uvedeného v příloze I určit zvláštní organizaci nebo příslušný subjekt provádějící činnost, jež není zahrnuta do činností, na něž se vztahuje čl. 59 odst. 1, je třeba učinit oznámení podle tohoto článku.
6. Komise zveřejní na své internetové stránce seznam technických zkušeben a podrobné údaje o těchto zkušebnách oznámených v souladu s tímto článkem.
Článek 64
Změny týkající se určení
1. Pokud určující schvalovací orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že určená technická zkušebna již nesplňuje požadavky stanovené v tomto nařízení nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší určení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Členský stát, který tuto skutečnost technické zkušebně oznámil, neprodleně podá zprávu také Komisi. Komise odpovídajícím způsobem upraví informace zveřejněné podle čl. 63 odst. 6.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení určení nebo v případě, že technická zkušebna ukončila svou činnost, učiní určující schvalovací orgán příslušné kroky a zajistí, aby byly podklady týkající se uvedené technické zkušebny buď zpracovány jinou technickou zkušebnou, nebo aby byly na vyžádání k dispozici příslušným určujícím schvalovacím orgánům nebo orgánům pro dozor nad trhem.
Článek 65
Zpochybnění způsobilosti technických zkušeben
1. Komise prošetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti technické zkušebny nebo o tom, zda technická zkušebna nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou jí uloženy.
2. Členský stát, v němž sídlí určující schvalovací orgán předloží Komisi na vyžádání veškeré informace týkající se odůvodnění určení nebo toho, že je určení dotčené technické zkušebny nadále platné.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že technická zkušebna nesplňuje nebo přestala splňovat požadavky na své určení, informuje o tom odpovídajícím způsobem členský stát, v němž se nachází určující schvalovací orgán, s cílem přijmout ve spolupráci s tímto členským státem nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení určení.
Článek 66
Provozní povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny provádějí kategorie činností, pro které byly určeny, jménem určujícího schvalovacího orgánu a v souladu s hodnotícími a zkušebními postupy stanovenými v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze I.
Technické zkušebny dohlížejí na provádění zkoušek potřebných ke schválení nebo kontrol, jak jsou uvedeny v tomto nařízení nebo v některém z aktů uvedených v příloze I, nebo tyto činnosti samy provádějí, s výjimkou případů, u nichž jsou povoleny alternativní postupy. Technické zkušebny nemohou provádět zkoušky, posouzení ani kontroly, k nimž nejsou řádně určeny svým schvalovacím orgánem.
2. Technické zkušebny vždy:
a)
umožní svým určujícím schvalovacím orgánům, aby při posuzování shody podle potřeby osvědčily způsobilost technické zkušebny, a
b)
aniž je dotčen čl. 57 odst. 9 a článek 67, poskytnou jejich určující schvalovací orgány veškeré informace o jejich kategoriích činností spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, které mohou být požadovány.
3. Pokud technická zkušebna zjistí, že výrobce nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, podá o tom zprávu určujícímu schvalovacímu orgánu, aby tento orgán nařídil výrobci přijmout vhodná nápravná opatření a aby nevydával certifikát schválení typu, dokud nebudou přijata vhodná nápravná opatření v souladu s požadavky schvalovacího orgánu.
4. Pokud v průběhu sledování shodnosti výroby po vydání certifikátu schválení typu technická zkušebna, jež jedná jménem určujícího schvalovacího orgánu, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek již nejsou v souladu s tímto nařízením, podá o tom zprávu svému určujícímu schvalovacímu orgánu. Schvalovací orgán přijme vhodná opatření podle článku 28.
Článek 67
Informační povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny informují určující schvalovací orgán o:
a)
veškerých zjištěných případech neshody, které mohou vyžadovat odmítnutí, omezení, pozastavení nebo odnětí certifikátu schválení typu;
b)
všech okolnostech majících vliv na rozsah a podmínky jejich určení;
c)
všech žádostech o informace, které obdržely od orgánů pro dozor nad trhem a jež se týkají jejich činností.
2. Na žádost svého určujícího schvalovacího orgánu poskytnou technické zkušebny informace o činnostech, které provádějí v rámci působnosti svého určení, a o jakékoli další prováděné činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
KAPITOLA XVII
PROVÁDĚCÍ AKTY A AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 68
Prováděcí akty
Za účelem dosažení cílů tohoto nařízení a za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení přijme Komise přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2 prováděcí akty, které stanoví následující prováděcí opatření:
a)
šablony pro informační dokument a dokumentaci podle článku 22;
b)
systém číslování certifikátů EU schválení typu podle čl. 24 odst. 4;
c)
šablonu pro certifikát EU schválení typu podle čl. 25 odst. 2;
d)
šablonu pro list s výsledky zkoušek přiložený k certifikátu EU schválení typu podle čl. 25 odst. 3 písm. a);
e)
šablonu seznamu použitelných požadavků nebo aktů podle čl. 25 odst. 6;
f)
obecné požadavky týkající se formátu zkušebního protokolu uvedeného v čl. 27 odst. 1;
g)
vzor prohlášení o shodě podle čl. 33 odst. 2;
h)
vzor značky EU schválení typu uvedený v článku 34;
i)
povolení k udělení EU schválení typu, jímž je přiznána výjimka pro nové technologie nebo nové koncepce podle čl. 35 odst. 3;
j)
šablony certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě pro nové technologie nebo nové koncepce uvedené v čl. 35 odst. 4;
k)
povolení vydaná členským státům k prodloužení platnosti schválení typu podle čl. 36 odst. 2;
l)
seznam dílů nebo zařízení podle čl. 45 odst. 2;
m)
šablonu a systém číslování certifikátu uvedeného v čl. 46 odst. 3, jakož i veškeré aspekty související s postupem schvalování uvedeným v tomto článku;
n)
šablonu certifikátu prokazujícího dodržení podmínek schvalovacímu orgánu podle čl. 53 odst. 8.
Článek 69
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen „Technický výbor - zemědělská vozidla“ (TC-AV). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 70
Změna příloh
Aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto nařízení týkající se změny jeho příloh, je Komisi rovněž svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, pokud jde o změny přílohy I, s cílem zavést odkazy na regulační akt a vzít v úvahu opravy.
Článek 71
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 17 odst. 5, čl. 18 odst. 4, čl. 19 odst. 6, čl. 20 odst. 8, čl. 27 odst. 6, čl. 28 odst. 6, čl. 45 odst. 4, čl. 49 odst. 3, čl. 53 odst. 12 a článcích 61 a 70 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 22. března 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 odst. 5, čl. 18 odst. 4, čl. 19 odst. 6, čl. 20 odst. 8, čl. 27 odst. 6, čl. 28 odst. 6, čl. 45 odst. 4, čl. 49 odst. 3, čl. 53 odst. 12 a článcích 61 a 70 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 odst. 5, čl. 18 odst. 4, čl. 19 odst. 6, čl. 20 odst. 8, čl. 27 odst. 6, čl. 28 odst. 6, čl. 45 odst. 4, čl. 49 odst. 3, čl. 53 odst. 12 a článků 61 a 70 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropská parlament i Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA XVIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 72
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení ze strany hospodářských subjektů. Učiní všechna nezbytná opatření, aby bylo zajištěno uplatňování těchto sankcí. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi do 23. března 2015 a neprodleně ji informují o jakýchkoli případných změnách těchto ustanovení.
2. Typy porušení tohoto nařízení, jež podléhají sankcím, zahrnují:
a)
nepravdivá prohlášení v průběhu schvalovacích postupů nebo postupů vedoucích ke stažení;
b)
padělání výsledků zkoušek pro schvalování typu nebo shodnosti v provozu;
c)
neposkytnutí údajů nebo technických specifikací, které by mohly vést ke stažení, odmítnutí udělení nebo k odejmutí schválení typu;
d)
používání odpojovacích zařízení;
e)
odmítnutí zpřístupnit informace;
f)
hospodářské subjekty, které uvádějí na trh vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky podléhající schválení bez tohoto schválení, nebo které s tímto úmyslem falšují doklady nebo označení.
Článek 73
Přechodná ustanovení
1. Aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto nařízení, tímto nařízením nepozbývá platnosti žádné EU schválení typu udělené systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům před 1. lednem 2016.
2. Schvalovací orgány nadále mohou těmto vozidlům, konstrukčním částem a samostatným technickým celkům uvedeným v odstavci 1 udělovat rozšíření schválení v souladu se směrnicí 2003/37/ES a jakoukoliv ze směrnic uvedených v čl. 76 odst. 1. Tato schválení však nemohou být použita pro účely získání schválení typu úplného vozidla podle tohoto nařízení.
3. Odchylně od tohoto nařízení mohou být nové systémy, konstrukční části, samostatné technické celky nebo vozidla typů, které obdržely schválení typu úplného vozidla podle směrnice 2003/37/ES, i nadále zaregistrovány, uváděny na trh nebo do provozu až do 31. prosince 2017. Nová vozidla typů, které nepodléhají schválení typu podle směrnice 2003/37/ES, mohou být i nadále zaregistrována nebo uváděna do provozu do tohoto data v souladu s právními předpisy členského státu, v němž dojde k uvedení do provozu nebo k registraci.
Vnitrostátní orgány nesmějí v takovém případě zakazovat, omezovat nebo bránit registraci, uvádění na trh nebo uvádění do provozu vozidel, která vyhovují schválenému typu.
Článek 74
Zpráva
1. Do 31. prosince 2019 informují členské státy Komisi o používání postupů schválení typu stanovených v tomto nařízení.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2020 tuto zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
Článek 75
Přezkum
1. Do 31. prosince 2022 předloží Komise zprávu týkající se prvků uvedených v odstavci 3 Evropskému parlamentu a Radě.
2. Tato zpráva bude založena na konzultacích s příslušnými zúčastněnými subjekty a zohlední stávající související evropské a mezinárodní normy.
3. Do 31. prosince 2021 podají členské státy Komisi zprávu o:
a)
počtu jednotlivých schválení, jež byla udělena vozidlům, na něž se vztahuje toto nařízení, před jejich první roční registrací vnitrostátními orgány tohoto členského státu ode dne 1. ledna 2016;
b)
vnitrostátních kritériích, z nichž tato schválení vycházela, pokud se tato kritéria odchýlila od požadavků, jež jsou závazné pro EU schválení typu.
4. Ke zprávě se případně připojí návrhy právních předpisů a posoudí se v ní možnost zahrnutí jednotlivých schválení do tohoto nařízení na základě harmonizovaných požadavků.
Článek 76
Zrušení
1. Aniž je dotčen čl. 73 odst. 2 tohoto nařízení, směrnice 2003/37/ES, jakož i směrnice 74/347/EHS, 76/432/EHS, 76/763/EHS, 77/537/EHS, 78/764/EHS, 80/720/EHS, 86/297/EHS, 86/298/EHS, 86/415/EHS, 87/402/EHS, 2000/25/ES, 2009/57/ES, 2009/58/ES, 2009/59/ES, 2009/60/ES, 2009/61/ES, 2009/63/ES, 2009/64/ES, 2009/66/ES, 2009/68/ES, 2009/75/ES, 2009/76/ES a 2009/144/ES se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2016.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení, s ohledem na směrnici 2003/37/ES, v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 77
Změna směrnice 2006/42/ES
V čl. 1 odst. 2 písm. e) směrnice 2006/42/ES se první odrážka nahrazuje tímto:
„-
zemědělské a lesnické traktory, s výjimkou strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,“.
Článek 78
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Ode dne 22. března 2013 nesmí vnitrostátní orgány odmítnout udělit EU schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro nový typ vozidla, nebo zakázat registraci, uvedení na trh nebo uvedení nového vozidla do provozu, jestliže o to výrobce požádá, pokud toto vozidlo vyhovuje tomuto nařízení a aktům v přenesené pravomoci a prováděcím aktům přijatým na jeho základě.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Štrasburku dne 5. února 2013.