KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 16. september 2013
om kompensation i medfør af gødningsdekretet C 75/98 (ex N 45/98) iværksat af Belgien (Flandern)
(meddelt under nummer C(2013) 5818)
(Kun den nederlandske og den franske udgave er autentiske)
(2013/530/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger (1), og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter modtagelse af en klage om, at den flamske regering udbetalte ulovlig støtte til landbrugere i forbindelse med deres brug af kunstgødning og husdyrgødning (i det følgende benævnt »foranstaltningen«), anmodede Kommissionens tjenestegrene ved brev af 4. februar 1998 de belgiske myndigheder om at fremsende oplysninger om gennemførelsen af den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om kompensation til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivningen om gødningsstoffer (i det følgende benævnt »gødningsdekretet«).
(2)
Kommissionen modtog disse oplysninger ved brev fra den flamske minister for miljø og beskæftigelse af 18. marts 1998 og ved brev fra Belgiens Faste Repræsentation af 31. marts 1998.
(3)
Den 15. april 1998 holdt repræsentanterne for de kompetente belgiske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene et møde.
(4)
Ved fax af 10. juli 1998 anmodede Kommissionen de belgiske myndigheder om yderligere oplysninger, og den modtog et brev af 7. august 1998, der blev registreret den 10. august 1998, fra de belgiske myndigheder.
(5)
Ifølge de belgiske myndigheders oplysninger blev der foretaget udbetalinger i 1996. Foranstaltningen blev dog ikke anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten (nu artikel 108, stk. 3, i TEUF). Sagen blev af denne grund blev opført i registret over ikke-anmeldt støtte under nummer NN 45/98. Selvom ordningen blev anvendt i 1996 og 1997, noterede Kommissionen sig de belgiske myndigheders tilsagn ved brev af 7. august 1998 om, at de ikke ville udbetale støtte for 1997, før Kommissionen havde truffet en beslutning om, hvorvidt støtten var forenelighed med fællesmarkedet. De belgiske myndigheder oplyste Kommissionen om, at den flamske regering havde til hensigt at indarbejde denne kompensationsordning i det flamske støtteprogram i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (2).
(6)
Ved brev af 21. januar 1999 meddelte Kommissionen Belgien, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, over for den pågældende foranstaltning.
(7)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort den 17. april 1999 i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3).
(8)
Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til foranstaltningen.
(9)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra de interesserede parter.
(10)
De belgiske myndigheder trak en række meddelelser om andre sager om gødning i Flandern tilbage C12/1999, N105/1999, N311/99).
(11)
Den 6. marts 2012 modtog Kommissionen en klage fra en landbruger om udbetaling af kompensation for 1996 i medfør af gødningsdekretet. På et møde den 16. april 2012 mellem repræsentanter fra de belgiske (flamske) myndigheder og Kommissionens tjenestegrene anmodede Kommissionen de belgiske myndigheder om at fremsætte deres syn på klagen.
(12)
Europa-Kommissionen anmodede om supplerende oplysninger den 9. november 2012. De belgiske myndigheder svarede ved brev af 14. januar 2013.
II. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
1. BETEGNELSE
(13)
Kompensation i medfør af gødningsdekretet.
2. BUDGET
(14)
Det samlede budget for foranstaltningen var for 1996 på 427 511 868 BEF fordelt som følger:
(a)
kompensation for nedsat udbytte
-
græsarealer 250 279 282 BEF
-
majs 50 102 650 BEF
(b)
kompensation for omkostninger til bortskaffelse af husdyrgødning 65 486 397 BEF
(c)
kompensation for omkostninger til oplagring af husdyrgødning 34 276 829 BEF
(d)
kompensation for indkøb af yderligere kunstgødning 27 366 710 BEF
(15)
Der blev udbetalt kompensationen i medfør af gødningsdekretet for 1996.
(16)
I overensstemmelse med gødningsdekretet kan der ydes kompensation til landbrugere, hvis bedrifter ligger helt eller delvis inden for et vand- eller naturområde. Dette gælder 7,502 af i alt 40,673 bedrifter med landbrugsjord eller husdyr i Flandern (18,5 %). I arealmæssig henseende falder 47,948 ha (7,5 %) af i alt 649,223 ha agerjord eller græsningsarealer ind under et vandområde, og 21,919 ha (3 %) falder ind under et naturområde..
(17)
Formålet med støtteordningen er at gøre det muligt for landbrugere, der har land i miljøfølsomme områder, at kunne tilpasse sig til de skærpede regler for brugen af gødning og kompensere for de økonomiske tab, som disse landbrugere lider. Støtten beregnes på grundlag af indkomsttabet under hensyn til normal landbrugsmæssig praksis uden for disse følsomme områder. Ifølge de belgiske myndigheder var det ligeledes nødvendigt at yde kompensation for at undgå sociale spændinger.
(18)
Støtten ydes for at kompensere landbrugerne i disse følsomme områder for:
(a)
faldet i produktion som følge af mindre brug af kunstgødning og husdyrgødning
(b)
omkostninger til bortskaffelse af husdyrgødning
(c)
omkostninger til oplagring af husdyrgødning
(d)
indkøb af yderligere kunstgødning.
(19)
Ifølge de oplysninger, som de belgiske myndigheder har forelagt, er støtten til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivningen om gødningsstoffer baseret på fire juridiske tekster:
(a)
den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om kompensation til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivning om kunstgødning
(b)
den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om fastsættelse af kompensation for 1996 og 1997 i henhold til artikel 15, stk. 9, i dekret af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning
(c)
den flamske regerings beslutning af 19. marts 1996 om fastsættelse af bestemmelser om yderligere forpligtelser med hensyn til bortskaffelse samt om bistand i forbindelse med yderligere gødningsoverskud i områder, hvor der gælder strengere standarder for spredning af gødning
(d)
den flamske regerings beslutning af 15. juli 1997 om ændring af den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om fastsættelse af kompensation for årene 1996-1997 i henhold til artikel 15, stk. 9, i dekretet af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning.
(20)
Ingen af disse tekster er blevet anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 108, stk. 3, i TEUF).
(21)
Ifølge de belgiske myndigheder er den nuværende gødningspolitik i Flandern baseret på dekretet af 20. december 1995 om ændring af dekretet af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning. Dekretet tager sigte på at mindske de miljøproblemer, der forårsages af berigelse af overfladevandet og grundvandet og udvaskning af fosfater og nitrater i jorden med risiko for gennemtrængning til grund- og overfladevand. Ifølge rapporten om miljøet og naturen i Flandern tegner landbruget sig for 56 % af nitrogen- og fosfatnettobelastningen på miljøet. Udledning af ammoniak fra staldbygninger og spredning af gylle tegner sig for 21 % af de forurenende emissioner i Flandern.
(22)
Gødningsdekretet fastsætter målene for opnåelse og/eller fastholdelse af de fornødne kvalitetsstandarder for jord, vand (overflade- og grundvand) og luft. Det indeholder bestemmelser om en gradvis skærpelse af restriktionerne for brugen af gødning. Det indeholder således mulighed for justeringer i en overgangsperiode. Standarderne for anvendelsen af gødningsstoffer skal strammes gradvis undtagen i særligt følsomme områder, dvs. vand- og naturområder, hvor der med øjeblikkelig varsel trådte strengere bestemmelser i kraft.
(23)
Dekretet indeholder endvidere bestemmelser om en fastfrysning af gødningsproduktionen og antallet af husdyr i Flandern på 1992-niveauet. Med henblik herpå blev der indført en politik med tilladelser på lokalt plan. For større bedrifter vil tilladelserne samtidig blive reduceret med op til 25 % ved fornyelse. Sektoren for husdyravl fik tid (indtil 2002) til at finde måder, hvorpå de kunne mindske gødningsoverskuddene og virkningerne heraf.
(24)
De strengere restriktioner trådte øjeblikkeligt i kraft den 1. januar 1996 i følgende områder:
(a)
afstrømnings- og bevaringsområder
(b)
naturområder, naturreservater, skovbrugsjord
(c)
områder omfattet af fugledirektivet
(d)
dale og økologisk værdifuldt agerjord
(e)
nitratfølsomme arealer
(f)
fosfatforurenet jord.
(25)
Ifølge de belgiske myndigheder fulgte man ved udpegelsen af de sårbare områder kravene i Rådets direktiv 91/676/EØF (4) om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget og Rådets direktiv 79/409/EØF (5) om beskyttelse af vilde fugle.
(26)
I overensstemmelse med dekretet gjaldt der i hele Flandern følgende generelle lofter for tilførslen af kunst- og husdyrgødning fra den 1. januar 1996 til den 31. december 1998, undtagen i vand- og naturområder. Disse lofter er udtrykt i kg phosphorpentoxid og i kg kvælstof fra kunstgødning samt i kg af den samlede tilladte mængde kvælstof pr. år, som vist i nedenstående tabel.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof i alt
Græsarealer
170
250
450
Majs
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Afgrøder med lavt kvælstofbehov (6)
125
125
170
Andre afgrøder
150
225
325
(27)
De belgiske myndigheder offentliggjorde endvidere følgende lofter som vejledende for de mål, de ønskede at nå fra og med 2003.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof fra husdyrgødning og andre gødningsstoffer
Kvælstof i alt
Græsarealer
125
250
250
450
Majs
100
130
225
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov (7)
100
70
125
125
Andre afgrøder
100
150
200
275
(28)
Ud over disse kvantitative lofter er det på almindelig agerjord forbudt at sprede husdyrgødning eller andre organiske gødningsstoffer i følgende perioder: fra den 21. september til den 21. januar, alle søn- og helligdage, alle lørdage, undtagen mellem den 1. februar og den 15. maj, om natten (mellem kl. 22.00 og 07.00), når jorden er oversvømmet, frossen eller dækket af sne.
(29)
Der gælder strengere standarder i vandområder med henblik på produktion af drikkevand eller som følge af, at de er særligt sårbare over for udvaskning af kvælstof. »Vandområde« er en samlet betegnelse for:
(a)
afstrømningsområder og beskyttede områder af type II og III for grundvand, afgrænset i henhold til dekretet af 24. januar 1984 om fastsættelse af foranstaltninger til forvaltning af grundvand
(b)
de følsomme områder, som af den flamske regering er blevet udpeget til at skulle omfattes af strengere standarder, inden for de hydrologiske reservoirer af overfladevand beregnet til produktion af drikkevand, afgrænset i overensstemmelse med loven af 26. marts 1971 om beskyttelse af overfladevand mod forurening
(c)
de områder, der er særlig følsomme over for nitrat, hvor der kræves strengere standarder som fastsat af den flamske regering og afgrænset i henhold til dekretet af 24. januar 1984 om fastsættelse af foranstaltninger til forvaltning af grundvand.
(30)
Nedenstående tabel viser standarderne for tilførsel af gødning gældende fra den 1. januar 1996 for vandområder. Disse regler er baseret på udbyttestandarderne for de anførte grupper af afgrøder og miljømæssigt acceptable tab for disse områder. Mængderne er udtryk i kg P2O5 og kg kvælstof pr. ha pr. år.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof fra husdyrgødning og andre gødningsstoffer
Kvælstof i alt
Græsarealer
120
200
200
350
Majs
100
150
170
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov
80
70
125
125
Andre afgrøder
100
150
170
275
(31)
I vandområder er spredning af gødning forbudt mellem den 1. september og den 21. januar, begge dage inklusive, undtagen i område A og B i områder, der anvendes til indsamling af overfladevand, hvor forbuddet gælder til og med den 15. februar.
(32)
»Naturområde« er en samlet betegnelse for:
(a)
dalområder og økologisk værdifuldt agerjord som anført i de kort over udviklingen af landdistrikterne, der er indeholdt i loven af 29. marts 1962 om tilrettelæggelse af lands- og byplanlægningen
(b)
særlige beskyttede områder afgrænset ved den flamske regerings beslutning af 17. oktober 1988
(c)
specifikke naturtyper og tilgrænsende mellemområder
(d)
skovområder, naturområder, naturudviklingsområder eller naturreservater som anført i de kort over udviklingen af landdistrikterne, der er indeholdt i loven af 29. marts 1962 om tilrettelæggelse af lands- og byplanlægningen, med en overgangsforanstaltning, der er gældende indtil den 31. december 1997
(33)
Nedenstående tabel viser standarderne for tilførsel af gødning gældende fra den 1. januar 1996 for naturområder. Disse regler er baseret på udbyttestandarderne for de anførte grupper af afgrøder og miljømæssigt acceptable tab for disse områder. Mængderne er udtryk i kg P2O5 og kg kvælstof pr. ha pr. år.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof i alt
Græsarealer
120
200
400
Majs
100
150
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov
80
70
125
Andre afgrøder
100
150
275
(34)
I naturområderne er spredning af gødning forbudt mellem den 1. september og den 21. januar, begge dage inklusive, og på græsarealer af betydning for beskyttelsen af fugle kan gødskning også forbydes mellem den 1. april og den 30. juni. Det er endvidere forbudt at tilføre enhver form for gødning i skovområder, naturområder, naturudviklingsområder eller naturreservater fra den 1. januar 1998, med undtagelse af gødning fra husdyr, der græsser på jorden, med en maksimal tilladt belægning på 2 storkreaturenheder pr. ha målt over året. Familiebrug kan opnå en midlertidig undtagelse fra dette forbud.
(35)
I henhold til gødningsdekretet betales støtten kun automatisk i forbindelse med græsarealer og majs. For andre afgrøders vedkommende antages det ikke, at det mindre gødningsforbrug vil medføre produktionsfald. I sidstnævnte tilfælde kan landbrugeren dog opnå kompensation, hvis han/hun kan dokumentere, at han/hun har lidt tab.
(36)
Kompensationen for et ændret udbytte på græsarealer beregnes på grundlag af forskellen mellem den tilladte gødningsstandard i områderne uden for de følsomme områder og de tilladte standarder i de følsomme områder, idet der skelnes mellem områder, der ligger i henholdsvis vandområder og naturområder. Støtten har til formål at yde kompensation for det tab af udbytte og rentabilitet, der er forårsaget af disse reduktioner.
(37)
Beregningen af støtten tager udgangspunkt i de gennemsnitlige semidækningsbidrag (SDB) i BEF pr. hektar for de seneste tre år i henhold til indkomstskatteloven. Der skelnes mellem mælkeproducerende arealer og andre græsarealer. Til beregning af SDB er Flandern opdelt i 13 områder, afhængigt af det pågældende områdes agronomiske karakteristika.
(38)
Med hensyn til mælkeproducerende græsarealer findes det højeste SDB i Kampen ved Antwerpen (55 700 BEF/ha) og det laveste i klitområderne (33 167 BEF/ha), mens gennemsnittet for hele Flandern udgør 44 160 BEF/ha. Med hensyn til ikke-mælkeproducerende græsarealer findes det højeste SDB i regionen i det vestlige Flandern med sand-/lerjord (36 100 /ha) og det laveste i klitområderne (24 633 BEF/ha), mens gennemsnittet for hele Flandern ligger på 31 941 BEF/ha.
(39)
For vandområdernes vedkommende er kompensationen baseret på den omstændighed, at den maksimalt tilladte brug af kvælstof er fastsat til 350 kg/ha i forhold til 450 kg/ha for de normale områder. Dette svarer til en nedsættelse på 22 %. Ifølge loven om aftagende udbytte har de belgiske myndigheder beregnet, at dette vil medføre et fald i udbyttet på 15 %. Virkningen på bedriftens rentabilitet bliver dog større. Når der ses bort fra faste omkostninger, har de belgiske myndigheder beregnet, at SDB i gennemsnit udgør 40 % af det samlede udbytte. Et fald i udbyttet på 15 % vil således medføre, at SDB reduceres med 37,5 % (15 % × 100/40). Grundlaget for udbetalingen af kompensation for nedsat udbytte i det pågældende område er således SDB × 37,5 %. I vandområderne skal landbrugerne dog anvende 50 kg mindre kunstgødning pr. ha. Dette udgør en besparelse på 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Dette beløb fratrækkes derfor den støtte, der kommer til udbetaling.
(40)
For naturområdernes vedkommende er kompensationen baseret på de samme principper. I naturområderne er den maksimalt tilladte brug af kvælstof 400 kg/ha i forhold til 450 kg/ha for de normale områder, hvilket svarer til en nedsættelse på 11 %. De belgiske myndigheder har beregnet, at dette vil medføre et fald i udbyttet på 7 %. Et fald i udbyttet på 7 % vil medføre, at SDB reduceres med 17,5 % (7 % × 100/40). Grundlaget for udbetalingen af kompensation for nedsat udbytte i naturområderne er således SDB × 17,5 %. Desuden foretages der den samme reduktion af støtten på 800 BEF (se betragtning 39) med hensyn til besparelser som følge af den mindre brug af kunstgødning.
(41)
Af nedenstående tabel fremgår de højeste, laveste og gennemsnitlige støttesatser, der udbetales.
Mælkeproducerende græsarealer
SDB
Støttesats - vandområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0001.xml.jpg
Støttesats - naturområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempen ved Antwerpen
55 700
20 088
8 948
Klitområder
33 167
11 638
5 004
Gennemsnit
44 160
15 760
9 928
Andre græsarealer
SDB
Støttesats - vandområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0003.xml.jpg
Støttesats - naturområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0004.xml.jpg
Vestflandern med sand-/lerjord
36 100
12 738
5 518
Klitområder
24 633
8 437
3 511
Gennemsnit
31 941
11 177
4 789
(42)
De belgiske myndigheder understreger, at der her er tale om maksimale kompensationssatser pr. hektar. Det samlede græsareal, som er berettiget til kompensation, er på 31 003 ha, hvoraf 17 468 ha ligger i vandområderne og 13 535 ha i naturområder. Den maksimale kompensation, der teoretisk kunne være blevet udbetalt, er 202 822 411 BEF i vandområder og 65 900 155 BEF i naturområder. På grundlag af de lavere støttesatser for ikke-mælkeproducerende græsarealer er den maksimale kompensation, der faktisk blev udbetalt, 250 275 012 BEF om året, hvoraf 186 505 640 blev ydet i vandområder og 63 769 372 BEF i naturområder. Denne forskel mellem den maksimale støtte, der teoretisk kunne være blevet udbetalt, og den støtte, der rent faktisk blev udbetalt, skyldes ifølge de belgiske myndigheder en række faktorer, navnlig det forhold, at der kun udbetales kompensation i forbindelse med græsarealer, som allerede i 1994 blev anvendt som græsareal af den samme bedrift.
(43)
Med hensyn til majs gælder der en fast støttesats for tabet af produktion på 3 600 BEF/ha på betingelse af, at den pågældende majs stadig dyrkes på den samme jordlod og ikke sås på tidligere græsarealer, der er blevet pløjet op. Denne støtte er baseret på den skønsmæssige vurdering, at den gennemsnitlige produktion af tørfoder udgør 14 500 kg/ha for majs, og at det gennemsnitlige tab af udbytte som følge af de strengere normer er 900 kg/ha. På grundlag af en anslået kostpris på 4 BEF pr. kg tørfoder medfører dette et indkomsttab på 3 600 BEF.
(44)
Desuden tilskyndes landbrugerne til at så græs efter majs, hvilket mindsker dræningen af nitrater fra jordbunden og kvælstofudvaskningen. Der blev udbetalt en yderligere støtte på 3 600 BEF/ha hertil. Ifølge de belgiske myndigheder dækker denne støtte kun omkostningerne til græsfrø.
(45)
Der ydes støtte til bedrifter i vand- og naturområder til dækning af meromkostninger til bortskaffelse af gødningsoverskud som følge af de lavere lofter for tilførsel af husdyrgødning.
(46)
Der ydes støtte, hvis en bedrift har yderligere gødningsoverskud, der er opstået som følge af de strengere standarder for tilførsel af husdyrgødning. Ved beregningen af støtten skelnes der mellem:
(a)
familiebrug inden for husdyrproduktion og andre husdyrbrug, som ikke erhvervede yderligere agerjord i perioden 1993-1996; arealet af agerjord i henhold til 1996-registret lægges til grund ved vurderingen af mulighederne for bortskaffelse af husdyrgødning
(b)
husdyrbrug, der ikke har karakter af familiebrug, og som ikke erhvervede yderligere agerjord i perioden 1993-1996; det areal, der skal lægges til grund ved vurderingen af mulighederne for bortskaffelse af husdyrgødning, er baseret på arealet af den agerjord, der blev registreret i 1994 (situationen på bedriften i 1993).
(47)
Til beregning af støtten anvendes der et vejet gennemsnit, som er baseret på beregningen af antallet af dyr af hver art (kvæg, svin, fjerkræ, andre) i Flandern og den typiske mineralske sammensætning af gødningen fra hver art med hensyn til mineralindhold.
(48)
På grundlag heraf skønnes det, at hver ton gødning indeholder 6,6 kg kvælstof og 4,2 kg diphosphorpentoxid.
(49)
Støtten udbetales pr. mineralenhed (pr. kg diphosphorpentoxid (P2O5) og pr. kg kvælstof (N)), der er berettiget til kompensation. Bedriftens beliggenhed er afgørende for beløbets størrelse. Der udbetales følgende beløb:
(a)
13 BEF/enhed: til bedrifter i en »hvid« kommune med en revideret produktion på 75 kg P2O5/ha
(b)
20 BEF/enhed: i en »grå« kommune med en revideret produktion på 75-125 kg P2O5/ha
(c)
27 BEF/enhed: til én bedrift i en kommune med en revideret produktion på 125 kg P2O5/ha
(50)
Støtten er højere for kommuner med en højere revideret produktion, da gødningen skal transporteres over længere afstande.
(51)
Endvidere udbetales der også støtte som kompensation til landbrugere, der ikke længere kan udnytte muligheden af på grundlag af kontraktlige aftaler med nabobedrifter at udbringe og sprede overskudsgødning på disse bedrifter. For at være støtteberettiget skal bedriften i 1995 have indgået en aftale om bortskaffelse af overskudsgødning med en bruger med jord i et område, hvor de strengere standarder finder anvendelse, og skal være etableret i en kommune med et revideret output på over 100 kg P2O5/ha. Kompensationen betales pr. mineralenhed, dvs. pr. kg P2O5 og pr. kg N, der er afsat mindre af til disse brugere. Den maksimale mængde, der kan modtages støtte for, er forskellen mellem afsætningsmulighederne mellem de normale standarder for gødskning og de standarder, der gælder i områder, der er underlagt strengere regler. Bedriftens beliggenhed er bestemmende for, hvilket beløb der kan udbetales, dvs.:
(a)
27 BEF/enhed: til én bedrift i en kommune med en revideret produktion på 125 kg P2O5/ha
(b)
20 BEF/enhed til alle øvrige bedrifter.
(52)
Familiebrug inden for husdyrproduktion med gødningsoverskud på jordlodder i de hydrologiske bassiner til indsamling af overfladevand i Kluizen og på den nitratfølsomme jord ved Maas' bredder kan gøre brug af gødningsbankens forpligtelse til at modtage yderligere gødningsoverskud, der opstår som følge af de strengere standarder for gødningstilførsel. I dette tilfælde nedsættes kompensationen for bortskaffelse og oplagring af gødning i forhold til den mængde mineraler, som gødningsbanken har ydet bistand til.
(53)
Som følge af, at forbuddet mod spredning af gødning i natur- og vandområderne begynder den 1. september, og ikke den 21. september som i andre områder, vil en række bedrifter få problemer, da de høster visse afgrøder efter starten på det udvidede forbud. På mange bedrifter spredes gødningen efter høsten. Dette er ikke længere muligt i vand- og naturområderne De belgiske myndigheder skønner, at disse bedrifter som følge heraf vil få behov for yderligere oplagringsfaciliteter i tre måneder.
(54)
Med hensyn til standarderne for gødningstilførslen svarer forskellen mellem almindelige områder og vand- og naturområder til ca. 50 kg P2O5/ha. Da 1 ton gødning i gennemsnit indeholder 5,2 kg P2O5, svarer 50 kg P2O5/ha til, at der er behov for ca. 10 tons oplagringskapacitet pr. ha.
(55)
På grundlag af at opførelsen af en oplagringsfacilitet på 500m3 skønnes at koste 1 263 120 BEF, har de belgiske myndigheder beregnet, at tilvejebringelsen af den nødvendige oplagringskapacitet vil kræve en investering på ca. 2 500 BEF pr. ton oplagringskapacitet, som vil blive afskrevet over 20 år og derfor svarer til 125 BEF/t/år. Der udbetales derfor en årlig kompensation på 1 250 BEF/ha til landbrugere, som producerer husdyrgødning, og som har agerjord i områder, hvor der gælder strengere regler for tilførsel og spredning af gødning.
(56)
Landbrugere, som i 1996 modtog denne kompensation for oplagring af gødning i medfør af gødningsdekretet, kan ikke i samme år opnå rentegodtgørelser eller kapitaltilskud til opførelse af oplagringsfaciliteter til husdyrgødning fra Den Flamske Landbrugsinvesteringsfond (VLF).
(57)
Da landbrugere med jord, der er beliggende i vandområder, ikke fuldt ud kan dække den tilladte mængde kvælstof pr. ha ved hjælp af husdyrgødning, forventer de belgiske myndigheder, at landbrugerne i disse områder vil tilstræbe at bibeholde produktionsniveauet ved at anvende yderligere kunstgødning, navnlig til »andre afgrøder« og majs.
(58)
Det formodes, at disse bedrifter vil anvende yderligere 60 kg N/ha til en pris af 16 BEF/kg. Den støtte, der kan udbetales, udgør derfor 960 BEF (60 × 16), som rundes op til et fast beløb på 1 000 BEF/ha.
(59)
Landbrugere, som i 1994 havde agerjord i vand- og naturområder, kan hos gødningsbanken, som står for forvaltningen af ordningen, ansøge om kompensation i forbindelse med jord i disse områder. De skal på kort og planer jordlod for jordlod angive deres agerjord og fremlægge dyrkningsplanen for 1994 samt for ansøgningsåret. Hvis jorden ligger i flere forskellige områder, beregnes kompensationen på grundlag af de strengeste standarder for tilførsel og spredning af gødning. Gødningsbanken behandler ansøgningerne på grundlag af alle de oplysninger, den har til rådighed, og underretter de pågældende om, hvad der vil blive ydet kompensation til. Der ydes ikke kompensation, hvis den udgør mindre end 1 000 BEF. Ansøgerne kan anke afgørelsen til den flamske miljøminister, som inden for seks måneder skal træffe en afgørelse. Sker dette ikke, anses anken for at være taget til følge.
(60)
Gødningsbanken, politi samt embedsmænd fra miljøinspektionsdepartementet under Miljø-, Natur-, Jord- og Vandmiljømyndigheden og andre embedsmænd har ret til at kontrollere, om landbrugerne opfylder deres forpligtelser i medfør af gødningsdekretet. Hvis der konstateres overtrædelser, kan det kræves af landbrugerne, at de tilbagebetaler støtten. Der kan ikke ydes støtte i medfør af gødningsdekretet til nedlagt jord.
III. VURDERING AF STØTTEN
(61)
Ovenstående foranstaltninger udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. Ved hjælp af statslige midler ydes der støtte til visse kategorier af landbrugere, dvs. i vand- eller naturområderne. Disse støtteforanstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, da de forbedrer konkurrenceevnen blandt de landbrugere, der modtager støtte, og dem i andre dele af Belgien eller i andre medlemsstater, som ikke modtager støtte. For så vidt som der i forbindelse med de produkter, der produceres af disse landbrugere, finder samhandel sted inden for EU, vil foranstaltningerne endvidere formentlig påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(62)
De belgiske myndigheder pegede i deres skriftlige bemærkninger på støtteordningens miljømålsætninger, og i denne forbindelse henviste de til bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje (i det følgende benævnt forordning (EØF) nr. 2078/92) (8) og fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (9). Det hedder i afsnit 2.1 i disse rammebestemmelser, at inden for landbrug gælder rammebestemmelserne ikke for det område, der falder ind under Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92. Det er derfor hensigtsmæssigt at begynde med at undersøge anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2078/92 på de pågældende foranstaltninger.
(63)
De belgiske myndigheder anfører, at ydelsen af kompensation til landbrugere som en del af foranstaltningen i natur- og vandområderne bør betragtes som gennemførelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2078/92.
(64)
Med forordning (EØF) nr. 2078/92 indføres der en støtteordning, der tager sigte på bl.a. at fremme frivillig anvendelse af produktionsmetoder, der kan nedbringe forureningen fra landbruget, på baggrund af de forpligtelser, som landbrugeren har indvilliget i (artikel 2, stk. 1). Medlemsstaterne fastsætter betingelserne for tildeling af støtte og størrelsen heraf, idet der tages hensyn til den af modtageren indgåede forpligtelse, til indkomsttabet og til foranstaltningens tilskyndende virkning (artikel 5, stk. 1, litra a) og b)). På betingelser, der fastlægges af Kommissionen kan Fællesskabet også deltage i finansieringen af visse præmier, som medlemsstaterne yder for at kompensere for indkomsttab, der skyldes obligatoriske restriktioner som nævnt i artikel 2, der pålægges som følge af, at der i medlemsstaterne iværksættes foranstaltninger, der er vedtaget som led i fællesskabsforanstaltninger (artikel 4, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 2078/92).
(65)
I henhold til artikel 10, stk. 1, har medlemsstaterne ret til at vedtage nationalt finansierede støtteordninger for supplerende støtteforanstaltninger, hvis betingelser eller regler for ydelse afviger fra de i forordningen fastsatte, eller hvis beløb overstiger de heri fastsatte lofter. Disse støtteordninger skal træffes i overensstemmelse med målene i forordningen og med reglerne for statsstøtte.
(66)
En sådan ordning har ikke til hensigt at yde kompensation for tab, der har at gøre med overholdelse af tilsagn, som landbrugerne har afgivet frivilligt. Det omfatter heller ikke EU-medfinansiering af kompensation i forbindelse med foranstaltninger, som Belgien har gennemført på betingelser, der fastlægges af Kommissionen. Ordningen vedrører derimod (udelukkende) national støtte i form af kompensation for tab, der følger af overholdelsen af forpligtelser i henhold til national lovgivning om gødning.
(67)
Støtten falder derfor ikke ind under forordningens anvendelsesområde og bør vurderes under de gældende regler om statsstøtte.
IV. ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRAMMEBESTEMMELSERNE FOR STATSSTØTTE TIL MILJØBESKYTTELSE
(68)
Det er nødvendigt at overveje, om foranstaltningen er forenelig med Kommissionens rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse (10) (i det følgende benævnt rammebestemmelserne) fra 1994, der fandt anvendelse på tidspunktet, hvor foranstaltningen blev anvendt (11).
(69)
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at støtteforanstaltningerne til kompensation for det nedsatte udbytte på græsarealer eller af majs, støtten til bortskaffelse af gødningsoverskud og kompensationen for ekstraomkostningerne til kunstgødning udgør driftsstøtte. Som svar på et spørgsmål fra Kommissionens tjenestegrene har de belgiske myndigheder anført, at selvom omkostningerne i forbindelse med oplagringen af gødning kan sammenlignes med omkostningerne i forbindelse med investeringer i yderligere oplagringskapacitet til gødning, er de ikke direkte forbundet med faktiske investeringer. På baggrund heraf mener Kommissionen, at denne foranstaltning også bør betragtes som driftsstøtte.
(70)
Kommissionen finder generelt, at udbetalingen af driftsstøtte til landbrugssektoren ikke vil yde et varigt bidrag til udviklingen af sektoren og kan indebære, at konkurrencevilkårene fordrejes til ulempe for landbrugere, som ikke modtager en sådan støtte. Kommissionen indtager derfor en streng holdning ved vurderingen af sådanne støtteforanstaltninger.
(71)
Ydelsen af driftsstøtte til miljøbeskyttelsesforanstaltninger behandles i afsnit 3.4 i rammebestemmelserne, hvor der står følgende:
»I overensstemmelse med den hidtidige politik godkender Kommissionen normalt ikke driftsstøtte, der fritager virksomhederne for omkostninger ved forurening eller gener forårsaget af dem selv. Kommissionen kan dog under visse afgrænsede omstændigheder gøre en undtagelse fra dette princip. Den har hidtil gjort det inden for affaldsforvaltning og miljøskattelempelser. Kommissionen vil fortsat behandle sådanne sager særskilt og på grundlag af sagens beskaffenhed samt de af Kommissionen udviklede kriterier inden for ovennævnte to områder. Disse kriterier bestemmer, at støtten kun må være en kompensation for de produktionsomkostninger, der ligger ud over de traditionelle omkostninger, at de bør være midlertidige og principielt degressive, så der skabes et incitament til at mindske forureningen eller at fremme en mere effektiv ressourceudnyttelse. Endvidere må støtten ikke stride mod andre bestemmelser i EF-traktaten, navnlig vedrørende fri udveksling af varer og tjenesteydelser.
Inden for affaldsforvaltning kan offentlig finansiering af meromkostningerne til selektiv indsamling af, genvinding fra og behandling af kommunalt affald til fordel for såvel virksomheder som forbrugere omfatte statsstøtte. En sådan støtte kan i givet fald blive godkendt, hvis der pålægges virksomhederne et gebyr i forhold til den brug, de gør af ordningerne eller i forhold til den mængde affald, de producerer under deres aktiviteter. Støtte til indsamling af, genvinding fra og behandling af industri- og landbrugsaffald vil blive behandlet fra sag til sag.
Midlertidig fritagelse for nye miljøskatter kan tillades, hvor det er nødvendigt for at opveje nedsat, navnlig international, konkurrenceevne. En yderligere faktor at tage i betragtning er, hvad de pågældende virksomheder skal gøre til gengæld for at mindske den af dem forårsagede forurening. Denne bestemmelse gælder også for lempelser for skatter, der indføres i henhold til EF-lovgivning, hvor medlemsstaterne skønsmæssigt kan ansætte skattens størrelse eller træffe afgørelse om eventuelle lempelser.«
(72)
Hvad angår støtten til oplagring og bortskaffelse af gødningsoverskud, er Kommissionen af den opfattelse, at gødningsoverskud kan betragtes som en form for landbrugsaffald. I overensstemmelse med de ovenfor citerede rammebestemmelser skal støtte til bortskaffelse af affald af denne art behandles fra sag til sag på baggrund af de i punkt 3.4 nævnte kriterier.
(73)
Kommissionen bemærker, at den foreliggende foranstaltning var midlertidig, idet den kun fandt anvendelse i 1996 og 1997. Desuden bemærker Kommissionen, at de belgiske myndigheder ikke har anmeldt, at der fortsat foretages direkte støtteudbetalinger til oplagring eller bortskaffelse af gødning, selv om ordningerne med hensyn til gødningsbankens indsamling af gødning fra visse landbrugere er uændrede.
(74)
Kommissionen må også tage hensyn til, at støtteforanstaltningerne ikke er degressive, da der i de to pågældende år stilles samme støtte til rådighed (jf. betragtning 38-40, 49-51).
(75)
På grundlag af de oplysninger, de belgiske myndigheder har forelagt, ser det endvidere ud til, at foranstaltningen har til formål at kompensere for alle omkostningerne ved oplagring og bortskaffelse af overskudsgødning som følge af de restriktioner, der er indført i de følsomme områder. Landbrugerne er således ikke pålagt afgifter for affaldsbortskaffelsen. Der synes endvidere heller ikke at være noget krav til landbrugerne i de følsomme områder om at iværksætte foranstaltninger til at mindske gødningsproduktionen. Der er således ikke tale om nogen modydelse fra landbrugernes side for modtagelsen af støtten, som ganske enkelt yder dem kompensation for at overholde de strengere standarder for brugen af gødning, der er fastsat for de følsomme områder. Foranstaltningen skaber således ikke et incitament for at mindske produktionen af gødning.
(76)
Kommissionen mener derfor ikke, at foranstaltningerne opfylder rammebestemmelserne eller opfylder målene i forordning (EØF) nr. 2078/92. Kommissionen mener således, at foranstaltningerne er uforenelige med fællesmarkedet.
(77)
Med hensyn til de støtteforanstaltninger, der skal yde landbrugerne kompensation for produktionstab som følge af restriktionerne for brugen af husdyrgødning, herunder støtten som kompensation for ekstraomkostningerne til kunstgødning, bemærker Kommissionen, at støtte til produktionstab ikke specifikt er omtalt i rammebestemmelserne. I den udstrækning restriktionerne for brugen af gødning medfører nedsat udbytte, vil de dog formentlig øge landbrugernes produktionsomkostninger for de øvrige afgrøder. Ifølge de principper, der er opstillet i ovennævnte rammebestemmelser, synes sådanne støtteforanstaltninger kun berettiget, hvis tre betingelser er opfyldt (12):
(a)
støtten bør være midlertidig og principielt degressiv, så der skabes et incitament til at mindske forureningen eller at fremme en mere effektiv ressourceudnyttelse
(b)
støtten må kun være en kompensation for de produktionsomkostninger, der ligger ud over de traditionelle omkostninger
(c)
støtten må ikke stride mod andre bestemmelser i EF-traktaten.
Desuden fremgår det af artikel 10 i forordning (EØF) nr. 2078/92, at støtte, der ydes uden for denne forordnings anvendelsesområde, men som har til hensigt at nå en af restriktionerne i forordningens artikel 2, skal ydes i overensstemmelse med forordningens mål.
(78)
Da støtten kun fandt anvendelse i en toårig periode, synes den at være midlertidig. De belgiske myndigheder fremlagde oplysninger af den 14. januar 2013, hvori det bekræftedes, at foranstaltningerne var blevet indstillet i 1998.
(79)
I den periode, hvor foranstaltningen fandt anvendelse, var støtten dog ikke degressiv (betragtning 38-40, 49-51), hvilket dermed ikke skabte et incitament til at mindske forureningen.
(80)
Som bemærket ovenfor beregnes kompensationen for tab af produktion på græsarealer på grundlag af den samlede mængde gødningsstoffer, der er tilladt i de ikke-følsomme områder, dvs. 450 kg N/ha for græsarealer og 325 kg N/ha for majs. Ifølge de belgiske myndigheder er disse tal beregnet på et videnskabeligt grundlag for at sikre, at koncentrationen af nitrat i grund- og overfladevandet ikke overstiger 50 mg NO3/l, eller 11,3 mg NO3-N/l, under hensyntagen til et gennemsnitligt tilladt tab på 70 kg NO3-N/l pr. hektar pr. år. Målet er at kombinere en optimal produktion med en minimal udvaskning. Lofterne for natur- og vandområderne er blevet beregnet på samme måde, idet der er taget højde for, at de er mere følsomme over for nitrat end de øvrige områder.
(81)
De belgiske myndigheder anførte i deres brev af 7. august 1998, at man havde besluttet at beregne kompensationen for forskellen med hensyn til standard på grundlag af den samlede mængde kvælstof, der lovligt kan anvendes, herunder både kvælstof fra kunstgødning og kvælstof fra husdyrgødning. Ifølge de belgiske myndigheder blev denne fremgangsmåde anvendt, da man fandt det nødvendigt at sikre, at landbrugerne i samme region blev behandlet ens, således at de landbrugere, hvis jord er beliggende i områder, der er omfattet af strengere lokale normer, ikke ville blive forfordelt i forhold til de landbrugere, hvis jord ikke er omfattet af sådanne normer. Hvis normerne var de samme for alle landbrugere i alle områder, fjernedes denne konkurrencefordel, og der ville ikke være behov for at yde kompensation. Hvis landbrugerne i denne situation gjorde en indsats for at gå ud over den grundlæggende miljøkvalitetsnorm, var det i denne situation muligt at beregne en kompensationsydelse på grundlag af forskellen mellem det, der var opnået, og kvalitetsnormen.
(82)
På grundlag af dette princip om ligebehandling inden for samme region mente de belgiske myndigheder ikke, at reglerne udgjorde en overkompensation til landbrugerne og/eller kompensation for at ophøre med at anvende produktionsmetoder, som strider mod EU-bestemmelserne. De mente, at den konkurrencemæssige fordel eller ulempe i et bestemt landbrugsområde ville være mere udtalt inden for det pågældende område end inden for hele Det Europæiske Fællesskab. Dette er grunden til, at der i Flandern blev ydet kompensation for hele det tab, som opstod for landbrugere, hvis jord var beliggende i områder med strengere lokale normer (for det faktiske tab af udbytte).
(83)
De belgiske myndigheder understregede endvidere, at den flamske region allerede i 1996 og 1997 havde indført strengere lokale normer, selv om nitratdirektivet først krævede dette den 20. december 1998. I de følsomme vandområder er der blevet indført en begrænsning på 200 kg N/ha for græsarealer, mens den for majs og andre afgrøder er på 170 kg N/ha. Ifølge de belgiske myndigheder har den tilladte mængde husdyrgødning således allerede siden 1996 været lavere end fastsat i det første handlingsprogram i henhold til direktiv 91/676/EØF, og for visse afgrøder har den været begrænset til det niveau, der kræves efter det andet handlingsprogram.
(84)
Den 14. januar 2013 fremsendte de belgiske myndigheder yderligere oplysninger om beregningsmetoden for at påvise, at den stemte overens med praksis på landbrugsområdet og med de EU-bestemmelser, der var i kraft på tidspunktet, hvor foranstaltningen blev anvendt.
(85)
På grundlag af de tilgængelige oplysninger går de bestemmelser, der gælder i vand- og naturområderne, tilsyneladende ikke betydeligt videre end de forpligtelser, der er fastsat i direktiv 91/676/EØF. Kommissionen bemærker i denne forbindelse, at de belgiske myndigheder i deres skriftlige bemærkninger til Kommissionen selv har anført, at de har registreret, at vand- og naturområderne er særlig følsomme over for nitratforurening, og at de derfor fandt det nødvendigt med lavere værdier for at sikre, at målet på 50 mg nitrat pr. liter i fersk overfladevand, navnlig overfladevand, der bruges til indvinding af drikkevand, og i grundvand, kunne nås. Dette var det påkrævede niveau ved udgangen af 1995 i henhold til direktiv 91/676/EØF.
(86)
Med hensyn til den metode, der er anvendt til beregning af kompensationen, anmodede Kommissionen desuden de belgiske myndigheder om at forelægge underbyggede undersøgelser til dokumentation af nøjagtigheden af de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen. De belgiske myndigheder anmodedes navnlig om at forelægge resultaterne af undersøgelser, der viser, at en nedsættelse af det samlede forbrug af gødning fra 450 kg N/ha til 350 kg N/ha rent faktisk medfører et fald i udbyttet på 15 %, og at en nedsættelse fra 450 kg N/ha til 400 kg N/ha medfører, et fald i udbyttet på 7 %. De belgiske myndigheder påviste nøjagtigheden af de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen af kompensationen i deres svar af 14. januar 2013.
(87)
Endvidere anmodedes de belgiske myndigheder om at forelægge yderligere oplysninger om de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen af virkningerne af dette produktionstab på bedriftens samlede rentabilitet, på grundlag af en række hypoteser, herunder rent agerbrug og blandet agerbrug/animalsk produktion. Kommissionen anmodede navnlig de belgiske myndigheder om i detaljer at gøre rede for, hvorfor et tab af græsproduktion på 15 % i en bedrift med blandet agerbrug/animalsk produktion anses for at udgøre et rentabilitetstab på 40 % for bedriften, når der tages hensyn til de forskellige former for animalsk produktion. De belgiske myndigheder fremlagde disse oplysninger i deres svar af 14. januar 2013.
(88)
Desuden anmodedes de belgiske myndigheder om at forelægge beregninger på grundlag af alternative metoder til ydelse af kompensation, f.eks. omkostningerne til at købe erstatningsfoder til erstatning for tabet af produktion. I deres svar 14. januar 2013 vedholdt de belgiske myndigheder, at de ikke længere kan foretage sådanne beregninger, eftersom sådanne beregninger ikke blev foretaget, da foranstaltningen fandt anvendelse.
(89)
De belgiske myndigheder har derfor efter Kommissionens mening ikke påvist, at støtten kun var begrænset til ekstra produktionsomkostninger. Desuden var støtten ikke degressiv, jf. betragtning 79.
(90)
Ydelse af støtte til produktionstab opfylder dermed ikke betingelserne i rammebestemmelserne. Kommissionen mener således ikke, at støtteforanstaltningerne er forenelige med traktaten.
V. KONKLUSION
(91)
Kommissionen mener, at Belgien ulovligt har ydet kompensation i medfør af gødningsdekretet i strid med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten (artikel 108, stk. 3, i TEUF).
(92)
Foranstaltningerne ligger uden for anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 2078/92.
(93)
Foranstaltningerne til kompensation for oplagring og bortskaffelse af overskudsgødning og produktionstab udgør driftsstøtte, der kun undtagelsesvis kan betragtes som værende forenelig. Rammebestemmelsernes strenge linje fastsætter, at støtte til oplagring og bortskaffelse kan være forenelig, hvor den er midlertidig og degressiv, og hvis der kræves en modydelse fra landbrugeren. Hvad angår støtte til produktionstab, skal støtten være midlertidig og degressiv og kun yde kompensation for ekstra produktionsomkostninger. I henhold til ovenstående vurdering, er disse betingelser ikke opfyldt.
(94)
Da der ikke er tale om nogen modydelse fra støttemodtagernes side for modtagelsen af støtten, og for så vidt som støtteforanstaltningerne ikke synes at indeholde incitamenter for støttemodtagerne til at iværksætte yderligere foranstaltninger til at forbedre miljøbeskyttelsen, mener Kommissionen, at disse støtteforanstaltninger ikke kan anses for at bidrage til udviklingen af visse erhvervsgrene som omhandlet i traktatens artikel 107, stk. 3, litra c).
(95)
Gødningsdekretet blev ophævet i 1998, og alle foranstaltningerne blev indstillet.
(96)
Af ovennævnte årsager mener Kommissionen, at foranstaltningen udgjorde ulovlig og uforenelig støtte i den periode fra 1996-1997, hvor den blev anvendt, og at støtten i princippet skal betales tilbage.
(97)
Da Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år (13), kan denne uforenelige støtte ikke kræves tilbagebetalt.
(98)
Individuel støtte, der på tildelingstidspunktet opfyldte betingelserne for gruppefritagelse eller en anden godkendt ordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger de maksimale støtteintensiteter, der gælder for den pågældende støttetype.
TRUFFET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Statsstøtte ydet som kompensation i medfør af gødningsdekretet, og som Belgien ulovligt har iværksat i strid med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
Individuel støtte, der tildeles i henhold til den i artikel 1 omhandlede ordning, og som på tildelingstidspunktet opfylder betingelserne for gruppefritagelse eller en anden godkendt støtteordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger de maksimale støtteintensiteter, der gælder for den pågældende støttetype.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. september 2013.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. září 2013
o vyrovnáních podle vyhlášky o statkových hnojivech K 75/98 (ex NN 45/98) provedené Belgií (regionem Flandry)
(oznámeno pod číslem C(2013) 5818)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(2013/530/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po výzvě pro zainteresované strany, aby předložily své připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po přijetí stížnosti, že vlámská vláda vyplácí zemědělcům nezákonnou podporu v souvislosti s používáním hnojiv a statkových hnojiv (dále jen „opatření“), požádaly útvary Evropské komise dopisem ze dne 4. února 1998 belgické orgány, aby poskytly informace o provedení rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům za povinnosti podle právních předpisů o hnojivech (dále jen „vyhláška o statkových hnojivech“).
(2)
Komise obdržela tyto informace v dopise od vlámského ministerstva životního prostředí a zaměstnanosti ze dne 18. března 1998 a v dopise od stálého zastoupení Belgie ze dne 31. března 1998.
(3)
Dne 15. dubna 1998 se konalo jednání mezi zástupci příslušných belgických orgánů a útvarů Evropské komise.
(4)
Telexem ze dne 10. července 1998 Komise požádala belgické orgány o doplňující informace, které obdržela v odpovědi belgických orgánů v dopise ze dne 7. srpna 1998, zaevidovaném dne 10. srpna 1998.
(5)
Podle informací od belgických orgánů byly platby prováděny v roce 1996. Opatření však nebylo oznámeno Komisi v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU). Z tohoto důvodu byl spis zaevidován v registru neoznámených podpor pod číslem NN 45/98. Avšak ačkoli byl režim v platnosti v letech 1996 a 1997, Komise zaznamenala závazek belgických orgánů v jejich dopise ze dne 7. srpna 1998 nevyplatit podporu za rok 1997, dokud Komise nepřijme rozhodnutí o slučitelnosti podpory se společným trhem. Belgické úřady informovaly Komisi, že záměrem vlámské vlády bylo začlenit tento režim vyrovnání do vlámského programu podpory podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (2).
(6)
Dopisem ze dne 21. ledna 1999 Komise informovala Belgii, že se ve věci opatření rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU.
(7)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno dne 17. dubna 1999 v Úředním věstníku (3).
(8)
Komise vyzvala zainteresované strany k předložení jejich připomínek k opatření.
(9)
Komise neobdržela od zainteresovaných stran žádné připomínky.
(10)
Oznámení týkající se jiných vlámských případů ve věci statkových hnojiv (C12/1999, N105/1999, N311/99) byla belgickými orgány stažena.
(11)
Dne 6. března 2012 Komise obdržela stížnost od zemědělce na platbu vyrovnání za rok 1996 v souladu s vyhláškou o statkových hnojivech. Na jednání zástupců belgických (vlámských) orgánů a útvarů Evropské komise dne 16. dubna 2012 Komise požádala belgické orgány o předložení jejich stanovisek ke stížnosti.
(12)
Dne 9. listopadu 2012 požádala Evropská komise o další informace. Belgické orgány odpověděly dopisem ze dne 14. ledna 2013.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. NÁZEV
(13)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech
2. ROZPOČET
(14)
Celkový rozpočet na opatření na rok 1996 činil 427 511 868 BEF (belgických franků) rozdělených takto:
(a)
vyrovnání sníženého výnosu
-
travní porost 250 279 282 BEF
-
kukuřice 50 102 650 BEF
(b)
vyrovnání nákladů na likvidaci statkových hnojiv 65 486 397 BEF
(c)
vyrovnání nákladů na uskladnění statkových hnojiv 34 276 829 BEF
(d)
vyrovnání nákupu dalšího hnojiva 27 366 710 BEF
(15)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech byla vyplacena za rok 1996.
(16)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech je vyrovnání splatné zemědělcům, jejichž zemědělský podnik leží zcela nebo zčásti v oblasti vodní plochy nebo toku nebo v přírodní oblasti. Týká se 7,502 z celkových 40,673 zemědělských podniků s ornou půdou nebo hospodářskými zvířaty ve Flandrech (18,5 %). Z hlediska plochy spadá z celkových 649,223 ha v rámci orné půdy nebo hospodářských zvířat 47,948 ha (7,5 %) do oblastí vodních ploch a toků a 21,919 ha (3 %) spadá do přírodních oblastí.
(17)
Cílem režimu podpory je umožnit zemědělcům s půdou v environmentálně citlivých oblastech, aby byli schopni přizpůsobit se přísnějším normám v oblasti používání statkových hnojiv, a vyrovnat těmto zemědělcům ekonomickou ztrátu, kterou utrpí. Podpora se vypočítá na základě ušlých příjmů s ohledem na běžné zemědělské postupy mimo tyto citlivé oblasti. Podle belgických orgánů bylo vyrovnání nezbytné také proto, aby se předešlo sociálním nepokojům.
(18)
Podpora je poskytována zemědělcům v těchto citlivých oblastech s cílem vyrovnat jim:
(a)
pokles produkce způsobený menší mírou hnojení a používání statkových hnojiv;
(b)
další náklady na likvidaci statkových hnojiv;
(c)
další náklady na uskladnění statkových hnojiv;
(d)
další nákup chemických hnojiv.
(19)
Podle informací, které poskytly belgické orgány, vycházejí platby pro zemědělce, mající za cíl vyrovnat povinnosti dané právními předpisy o hnojivech, ze čtyř právních předpisů:
(a)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům v souvislosti s povinnostmi podle právních předpisů o hnojivech;
(b)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy;
(c)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 19. března 1996, kterým se stanovují pravidla pro další povinnosti s ohledem na likvidaci a pomoc s dalšími přebytky statkových hnojiv v oblastech, kde se uplatňují přísnější normy pro rozmetání statkových hnojiv;
(d)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 15. července 1997, kterým se upravuje rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy.
(20)
Ani jeden z těchto právních předpisů nebyl oznámen Komisi v souladu s článkem 93 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(21)
Podle belgických orgánů se politika týkající se statkových hnojiv ve Flandrech opírá o vyhlášku ze dne 20. prosince 1995, kterou se mění vyhláška ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním hnojivy. Cílem této vyhlášky je zmírnění environmentálních problémů způsobených obohacováním povrchových a podzemních vod a vyplavováním fosfátů a dusičnanů do půdy s rizikem proniknutí do podzemních a povrchových vod. Podle zprávy o životním prostředí a přírodě ve Flandrech stojí zemědělství za 56 % čistého zatížení životního prostředí dusíkem a fosforem. Úniky amoniaku ze stájí hospodářských zvířat a rozmetání močůvky představují 21 % znečišťujících emisí ve Flandrech.
(22)
Vyhláška o statkových hnojivech vytyčuje cíle týkající se dosažení a/nebo zachování požadovaných kvalitativních norem pro půdu, vodu (povrchovou a podzemní) a ovzduší. Stanovuje postupné zpřísňování omezení používání statkových hnojiv. Umožňuje tak úpravy během přechodného období. Normy upravující používání hnojiv se budou postupně zpřísňovat, s výjimkou obzvláště ohrožených oblastí, konkrétně v oblastech vodních ploch nebo toků nebo v přírodních oblastech, kde přísnější pravidla vstoupila v platnost okamžitě.
(23)
Vyhláška také stanovuje zmrazení produkce statkových hnojiv a počtu hospodářských zvířat ve Flandrech na úrovni z roku 1992. Za tímto účelem se zavádí politika místních povolení. Současně se pro větší zemědělské podniky povolené objemy/počty při obnově povolení sníží až o 25 %. Živočišná výroba dostala čas (do roku 2002) na to, aby nalezla způsoby, jak omezit přebytky statkových hnojiv a jejich dopad.
(24)
Přísnější omezení vstoupila v účinnost okamžitě dne 1. ledna 1996 v těchto oblastech:
(a)
povodí a chráněná území;
(b)
přírodní rezervace, chráněné přírodní oblasti, lesní půda;
(c)
oblasti podle směrnice o ochraně ptáků;
(d)
údolí a ekologicky hodnotná zemědělská půda;
(e)
půda citlivá na dusičnany;
(f)
půda znečištěná fosfáty.
(25)
Podle belgických orgánů byly při určování těchto citlivých oblastí zohledněny požadavky směrnice Rady 91/676/EHS (4) o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů a směrnice Rady 79/409/EHS (5) o ochraně volně žijících ptáků.
(26)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech se v období od 1. ledna 1996 do 31. prosince 1998 v celých Flandrech, s výjimkou oblastí vodních ploch a toků a přírodních oblastí, uplatňovaly následující všeobecná omezení používání hnojiv a statkových hnojiv. Tato omezení byla vyjádřena v kilogramech oxidu fosforečného, v kilogramech dusíku z chemických hnojiv a v kilogramech celkového ročního povoleného množství dusíku, jak ukazuje níže uvedená tabulka.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
170
250
450
Kukuřice
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (6)
125
125
170
Ostatní plodiny
150
225
325
(27)
Belgické orgány také jako ukazatel toho, jaké cíle chtějí plnit od roku 2003, zveřejnily následující omezení.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík z hospodářských zvířat, statkových hnojiv a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
125
250
250
450
Kukuřice
100
130
225
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (7)
100
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
200
275
(28)
Kromě těchto kvantitativních omezení je na běžné zemědělské půdě zakázáno rozmetávat statková hnojiva nebo jiná biohnojiva během následujících období: od 21. září do 21. ledna, o všech nedělích a státních svátcích, o všech sobotách, kromě sobot v době od 1. února do 15. května, v noci (mezi 22:00 hod a 7:00 hod), když je země zaplavená, zmrzlá nebo pokrytá sněhem.
(29)
Přísnější normy se uplatňují v oblastech vodních ploch a toků, a to s ohledem na produkci pitné vody nebo z toho důvodu, že tyto oblasti jsou obzvláště citlivé na vyplavování dusičnanů. Výraz „oblast vodních ploch a toků“ představuje:
(a)
povodí a ochranná pásma typu II a III pro podzemní vody, vymezená podle vyhlášky ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami;
(b)
citlivé oblasti určené vlámskou vládou jako oblasti vyžadující přísnější normy v povodích povrchových vod určených k výrobě pitné vody, vymezených podle zákona ze dne 26. března 1971 o ochraně povrchových vod před znečištěním;
(c)
oblasti s půdou citlivou na dusičnany, kde jsou vyžadovány přísnější normy, stanovené vlámskou vládou a vymezené vyhláškou ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami.
(30)
Následující tabulka uvádí normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro oblasti vodních ploch a toků. Tato pravidla vycházejí z obvyklých výnosů pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík ze statkových hnojiv hospodářských zvířat a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
200
350
Kukuřice
100
150
170
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
170
275
(31)
V oblastech vodních ploch a toků je rozmetávání statkových hnojiv zakázáno v době od 1. září do 21. ledna včetně, s výjimkou pásem A a B v oblastech využívaných k zachytávání povrchových vod, kde se zákaz prodlužuje do 15. února včetně.
(32)
Výraz „přírodní oblast“ představuje:
(a)
údolní oblasti a ekologicky hodnotnou zemědělskou půdu vyznačenou na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje;
(b)
zvláštní ochranné zóny vymezené rozhodnutím vlámské vlády ze dne 17. října 1988;
(c)
specifická stanoviště a přilehlé nárazníkové zóny;
(d)
lesní oblasti, přírodní rezervace, oblasti rozvoje přírody nebo chráněné přírodní oblasti, vyznačené na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje, s přechodným opatřením použitelným do 31. prosince 1997.
(33)
Níže uvedená tabulka obsahuje normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro přírodní oblasti. Tato pravidla vycházejí z výnosových norem pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
400
Kukuřice
100
150
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
Ostatní plodiny
100
150
275
(34)
V přírodních oblastech je rozmetání statkových hnojiv zakázáno v období od 1. září do 21. ledna včetně a na travním porostu důležitém pro ochranu ptáků lze hnojení statkovými hnojivy zakázat také od 1. dubna do 30. června. Dále je zakázáno používat jakýkoli druh hnojiva v lesních oblastech, přírodních rezervacích, oblastech rozvoje přírody nebo chráněných přírodních oblastech v období od 1. ledna 1998, s výjimkou trusu hospodářských zvířat pasoucích se na dané půdě, přičemž maximální povolená hustota ustájení činí dvě velké dobytčí jednotky na hektar měřené ročně. Rodinná hospodářství mohou získat přechodné osvobození od tohoto zákazu.
(35)
Podle vyhlášky o statkových hnojivech se vyrovnání vyplácí automaticky pouze v případě travního porostu a kukuřice. U ostatních plodin se předpokládá, že snížené míry používání hnojiv nebudou mít za následek pokles produkce. Avšak i v tomto případě může zemědělec získat vyrovnání, pokud je schopen ztráty doložit.
(36)
Vyrovnání změny výnosu na travním porostu se vypočítá na základě rozdílu mezi povolenou normou pro hnojiva v oblastech mimo citlivé zóny a povolenými normami v citlivých zónách s tím, že se rozlišuje mezi oblastmi, které se nacházejí v oblastech vodních ploch a toků, a oblastmi, které se nacházejí v přírodních oblastech. Cílem podpory je vyrovnat ztrátu výnosu a ziskovosti způsobenou těmito omezeními.
(37)
Výchozím bodem pro výpočet podpory jsou průměrná upravená hrubá zisková rozpětí (semi-gross margins, SGM) v BEF/ha za poslední tři roky předcházející poskytnutí vyrovnání podle zákona o dani z příjmu. Rozlišuje se mezi půdou, která se využívá pro chov na mléko, a jiným travním porostem. Pro účely výpočtu upraveného hrubého ziskového rozpětí jsou Flandry rozděleny na třináct oblastí v závislosti na agronomických charakteristikách dotčené oblasti.
(38)
V případě travních porostů využívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v oblasti Kempenlandu v provincii Antverpy (55 700 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (33 167 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 44 160 BEF/ha. V případě travních porostů nevyužívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v písčitém/hlinitopísčitém regionu Západních Flander (36 100 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (24 633 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 31 941 BEF/ha.
(39)
U oblastí vodních ploch a toků vychází vyrovnání ze skutečnosti, že maximální povolená míra používání dusíku je stanovena na 350 kg/ha, zatímco v normálních oblastech činí 450 kg/ha. To odpovídá snížení o 22 %. Podle zákona o klesající návratnosti belgické orgány počítají, že výsledkem toho bude pokles výnosů o 15 %. Vliv na ziskovost zemědělského podniku však bude větší. Belgické orgány počítají s tím, že v průměru činí upravené hrubé ziskové rozpětí po odpočtu fixních nákladů 40 % celkového výnosu. Pokles výnosu o 15 % tak bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 37,5 % (15 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v dotčené oblasti je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 37,5 %. Současně s tím jsou zemědělci v oblastech vodních ploch a toků povinni používat o 50 kg/ha méně chemických hnojiv. To představuje úsporu ve výši 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Tato částka se tudíž odečítá od splatné podpory.
(40)
V případě přírodních oblastí vychází vyrovnání ze stejných zásad. V přírodních oblastech činí maximální povolená míra používání dusíku 400 kg/ha v porovnání se 450 kg/ha v normálních oblastech, což odpovídá poklesu o 11 %. Belgické orgány počítají, že výsledkem bude snížení výnosů o 7 %. Snížení výnosu o 7 % bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 17,5 % (7 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v přírodních oblastech je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 17,5 %. Navíc je provedeno stejné snížení podpory o 800 BEF (viz bod 39 výše) s ohledem na úspory z omezeného používání hnojiv.
(41)
Níže uvedená tabulka shrnuje nejvyšší, nejnižší a průměrné sazby splatné podpory.
Travní porosty využívané k produkci mléka
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0001.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempenland v provincii Antverpy
55 700
20 088
8 948
Duny
33 167
11 638
5 004
Průměr
44 160
15 760
9 928
Ostatní travní porosty
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0003.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0004.xml.jpg
Západní Flandry- písčitý/hlinitopísčitý region
36 100
12 738
5 518
Duny
24 633
8 437
3 511
Průměr
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgické orgány zdůrazňují, že se jedná o maximální sazby vyrovnání na hektar. Celková plocha travního porostu způsobilého k vyrovnání činí 31 003 ha, z toho je 17 468 ha v oblastech vodních ploch a toků a 13 535 ha v přírodních oblastech. Maximální teoretické vyrovnání, které mohlo být vyplaceno, činí 202 822 411 BEF v oblastech vodních ploch a toků a 65 900 155 BEF v přírodních oblastech. Avšak vzhledem k nižším sazbám podpory pro travní porosty nepoužívané k produkci mléka činilo skutečné vyrovnání poskytnuté na travní porosty 250 275 012 BEF za rok, z čehož částka 186 505 640 BEF byla poskytnuta v oblastech vodních ploch a toků a částka 63 769 372 BEF v přírodních oblastech. Podle belgických orgánů je tento rozdíl mezi maximálními teoretickými sazbami podpory a sazbami skutečně vyplacené podpory způsoben celou řadou faktorů, zejména skutečností, že vyrovnání bylo vyplaceno pouze pro plochy travního porostu, který týž zemědělský podnik využíval jako travní porost již v roce 1994.
(43)
U kukuřice se uplatňuje paušální podpora při ztrátě produkce ve výši 3 600 BEF/ha za předpokladu, že se kukuřice stále pěstuje na témže pozemku a není vyseta na původně travním porostu, který byl zorán. Tato podpora vychází z odhadů, že průměrná produkce sušiny u kukuřice činí 14 500 kg/ha a průměrná ztráta výnosu v důsledku přísnějších norem je 900 kg/ha. Na základě odhadované nákladové ceny 4 BEF/kg sušiny je výsledkem ušlý příjem ve výši 3 600 BEF.
(44)
Mimoto jsou zemědělci vybízeni k tomu, aby po kukuřici seli trávu, čímž omezí odvádění dusičnanů z půdy a vyplavování dusičnanů. Na to byla poskytnuta další podpora ve výši 3 600 BEF/ha. Podle belgických orgánů tato podpora pokrývá pouze náklady na travní semeno.
(45)
Podpora je poskytována zemědělským podnikům v oblastech vodních ploch a toků a v přírodních oblastech s cílem pokrýt další náklady na likvidaci přebytků statkových hnojiv, které vyplývají z nižších limitů pro používání těchto hnojiv.
(46)
Podpora je poskytována, pokud má zemědělský podnik další přebytky statkových hnojiv, které se nahromadily následkem přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. Pro účely výpočtu podpory se rozlišuje mezi:
(a)
rodinnými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty a jinými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty, které v letech 1993 až 1996 nezískaly další ornou půdu; při výpočtu možností likvidace statkových hnojiv je brána v úvahu plocha orné půdy podle registru z roku 1996;
(b)
zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty jiného než rodinného typu, které v letech 1993 až 1996 získaly další půdu; plocha, která se bere v úvahu při určování možností likvidace statkových hnojiv, vychází z orné půdy evidované v roce 1994 (situace v zemědělském podniku v roce 1993).
(47)
Pro účely výpočtu podpory se používá vážený průměr na základě výpočtu počtu zvířat jednotlivých druhů (skot, prasata, drůbež, jiné) ve Flandrech a typické minerální složení statkových hnojiv od každého druhu z hlediska obsahu minerálů.
(48)
Na tomto základě se odhaduje, že každá tuna statkových hnojiv obsahuje 6,6 kg dusíku a 4,2 kg oxidu fosforečného.
(49)
Podpora se vyplácí za jednotku minerálů (na kilogram oxidu fosforečného (P2O5) a za kilogram dusíku (N)) způsobilých k vyrovnání. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby. Splatná podpora činí:
(a)
13 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „bílé“ obci s revidovanou produkcí 75 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „šedé“ obci s revidovanou produkcí 75 až 125 kg P2O5/ha;
(c)
27 BEF / jednotku: pro jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha.
(50)
Částky podpory jsou vyšší v obcích s vyšší revidovanou produkcí, protože statková hnojiva se musí převážet na delší vzdálenosti.
(51)
Kromě toho se podpora platí také jako vyrovnání zemědělcům, kteří již nemohou využívat dohody se sousedními zemědělskými podniky o rozmetávání přebytečných statkových hnojiv na půdě těchto podniků. Aby zemědělský podnik měl nárok na podporu, musel uzavřít dohodu o likvidaci přebytečných statkových hnojiv v roce 1995 s uživatelem, který má pozemky v oblasti, kde se uplatňují přísnější normy, a musí mít sídlo v obci s revidovanou produkcí nad 100 kg P2O5/ha. Vyrovnání se platí za jednotku minerálů, tj. za množství v kg P2O5 a za kg N, o něž bylo těmto uživatelům poskytnuto méně. Maximální množství, které může být způsobilé k vyrovnání, odpovídá rozdílu v možnostech likvidace mezi obvyklými normami upravujícími používání statkových hnojiv a normami, které se uplatňují v oblastech s přísnějšími pravidly. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby, která činí:
(a)
27 BEF / jednotku: jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku pro všechny ostatní zemědělské podniky.
(52)
Rodinné zemědělské podniky s hospodářskými zvířaty s přebytky statkových hnojiv na pozemcích v dílčím kluizenském povodí pro zachycování povrchových vod nebo na půdě citlivé na dusičnany na březích řeky Mázy (Maas) mohou využít povinnosti skladu statkových hnojiv přijímat další přebytky těchto hnojiv v důsledku přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. V tomto případě se vyrovnání likvidace a uskladnění statkových hnojiv snižuje v poměru k množství minerálů, v souvislosti s nimiž byla využita pomoc skladu statkových hnojiv.
(53)
Jelikož rozmetání statkových hnojiv v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech bylo zakázáno v období od 1. září, a nikoli od 21. září jako na ostatních územích, dostali se někteří zemědělci do potíží, protože statková hnojiva jsou v mnoha zemědělských podnicích rozmetávána po sklizni a řada plodin je sklízena až po (každoročním) datu začátku zákazu. To již v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech nebylo možné. Belgické úřady odhadují, že v důsledku toho by tyto podniky požadovaly další zařízení pro uskladnění statkových hnojiv na tři měsíce.
(54)
Rozdíl v normách upravujících používání statkových hnojiv v běžných oblastech a v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech odpovídá zhruba 50 kg P2O5/ha. Jelikož jedna tuna statkových hnojiv obsahuje v průměru 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha odpovídá přibližně 10 tunám požadované skladovací kapacity na hektar.
(55)
Na základě odhadu, že náklady na stavbu skladovacího zařízení o objemu 500 m3 činí 1 263 120 BEF, belgické orgány předpokládají, že poskytnutí nezbytné skladovací kapacity zahrnuje investici zhruba 2 500 BEF na tunu skladovací kapacity, která bude amortizována za 20 let, a odpovídá tudíž ekvivalentu 125 BEF/t/rok. Roční vyrovnání ve výši 1 250 BEF/ha je proto splatné zemědělcům produkujícím statková hnojiva od hospodářských zvířat s ornou půdou v oblastech, kde se uplatňují přísnější pravidla pro používání a rozmetání statkových hnojiv.
(56)
Zemědělci, kteří v roce 1996 obdrželi toto vyrovnání uskladnění statkových hnojiv podle vyhlášky o statkových hnojivech, nemohou v témže roce z Vlámského zemědělského investičního fondu získat dotace na úroky nebo kapitálové příplatky na vybudování zařízení pro uskladnění statkových hnojiv od hospodářských zvířat.
(57)
Jelikož zemědělci s pozemky v oblastech vodních ploch a toků nemohou plně pokrýt povolené množství dusíku na hektar používáním živočišných statkových hnojiv, belgické úřady předpokládají, že zemědělci v těchto oblastech se budou snažit zachovat úroveň produkce pomocí dalšího chemického hnojiva, a to zejména na „ostatní plodiny“ a na kukuřici.
(58)
Předpokládá se, že tyto zemědělské podniky použijí dalších 60 kg N/ha za cenu 16 BEF/kg. Splatná podpora tudíž činí 960 BEF (60 × 16), přičemž tato částka byla zaokrouhlena na paušální sazbu ve výši 1 000 BEF/ha.
(59)
Zemědělci, kteří měli v roce 1994 ornou půdu nacházející se v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech, mohou požádat sklad statkových hnojiv, který odpovídá za správu režimu podpory, o vyrovnání za tyto oblasti. Na mapách a plánech musí vyznačit své jednotlivé pozemky s ornou půdou a s osevním plánem pro rok 1994 a pro rok žádosti. Nachází-li se orná půda v několika oblastech nebo zónách, vyrovnání se vypočítá na základě nejpřísnějších norem pro používání a rozmetání statkových hnojiv. Sklad statkových hnojiv žádosti přezkoumá a dotčené osoby informuje o tom, jaké vyrovnání bude vyplaceno, a to na základě veškerých informací, které má k dispozici. Vyrovnání se neplatí, pokud jeho výše nedosahuje částky 1 000 BEF. Žadatelé mají právo odvolat se k vlámskému ministerstvu životního prostředí, které musí rozhodnout do šesti měsíců, jinak se odvolání považuje za přijaté.
(60)
Sklad statkových hnojiv, policie a úředníci oddělení inspekce životního prostředí úřadu pro správu životního prostředí, přírody, pozemků a vody a jiní úředníci jsou oprávněni kontrolovat, zda zemědělci plní své povinnosti podle vyhlášky o statkových hnojivech. Pokud jsou zjištěna porušení povinností, mohou být zemědělci požádáni o vrácení podpory. Podpora nesmí být podle vyhlášky o statkových hnojivech poskytnuta na půdu, která je vyňata z produkce.
III. POSOUZENÍ PODPORY
(61)
Opatření popsaná výše představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vyrovnání pochází ze státních zdrojů a vyplácí se určitým kategoriím zemědělců, tj. těm, kteří sídlí v oblastech vodních ploch a toků nebo přírodních oblastech. Tato podpora narušuje hospodářskou soutěž nebo hrozí jejím narušením a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, protože zlepšuje konkurenční postavení zemědělců, kteří dostávají vyrovnání, v porovnání se zemědělci v jiných částech Belgie nebo v jiných členských státech, kteří podporu nedostávají. Kromě toho pokud jsou produkty vyprodukované těmito zemědělci předmětem obchodu uvnitř EU, zdá se pravděpodobné, že opatření budou mít vliv na obchod mezi členskými státy.
(62)
Ve svých písemných připomínkách belgické orgány zdůraznily environmentální cíle režimu podpory a v této souvislosti citovaly ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o metodách zemědělské výroby slučitelných s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí (dále jen nařízení (EHS) č. 2078/92) (8) a pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (9). Bod 2.1 pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí uvádí, že v zemědělském odvětví se pokyny netýkají oblasti, na kterou se vztahuje nařízení (EHS) č. 2078/92. Je tudíž vhodné začít úvahou o použití nařízení (EHS) č. 2078/92 na dotčená opatření.
(63)
Belgické orgány vysvětlují, že na vyrovnání pro zemědělce poskytnuté jako součást opatření v přírodních oblastech a v oblastech vodních ploch a toků by se mělo pohlížet jako na provedení nařízení (EHS) č. 2078/92.
(64)
Nařízení (EHS) č. 2078/92 stanovuje režim podpory Společenství, který je určen mimo jiné k podpoře dobrovolného uplatňování zemědělských postupů, jež zmírňují znečišťující vlivy zemědělství, a to na základě závazků zemědělce (čl. 2 odst. 1). Členské státy určí podmínky pro poskytnutí podpory a výši podpory, která má být vyplacena, na základě závazku příjemce a ušlého příjmu, jakož i potřeby poskytnout pobídku (čl. 5 odst. 1 písm. a) a b)). Kromě toho může Společenství za podmínek stanovených Komisí také přispět k určitým prémiím poskytnutým členskými státy za účelem vyrovnání příjmů ušlých v důsledku povinného uplatňování omezení podle článku 2 v souvislosti s opatřeními zavedenými v těchto členských státech v souladu s ustanoveními Společenství (čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2078/92).
(65)
Dále podle čl. 10 odst. 1 mají členské státy možnost zavést režimy pro další opatření financované na vnitrostátní úrovni, jejichž podmínky pro udělení podpory se liší od požadavků nařízení nebo jejichž výše překračuje omezení stanovená v nařízení. Tyto režimy musí být v souladu s cíli nařízení a pravidly státní podpory.
(66)
Sporný režim nemá poskytovat vyrovnání ztrát spojených s plněním dobrovolně přijatých závazků zemědělců. Nezahrnuje ani spolufinancování vyrovnání ze strany Společenství v souvislosti s opatřeními, která Belgie zavedla za podmínek určených Komisí. Režim se spíše týká (výhradně) vnitrostátního financování vyrovnání ztrát pramenících z plnění povinností podle vnitrostátních právních předpisů o hnojivech.
(67)
Z těchto důvodů podpora nespadá do oblasti působnosti nařízení a musí být zkoumána podle platných pravidel státní podpory.
IV. UPLATŇOVÁNÍ POKYNŮ SPOLEČENSTVÍ KE STÁTNÍ PODPOŘE NA OCHRANU ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
(68)
Je nezbytné zvážit, zda lze opatření považovat za slučitelné s pokyny Komise z roku 1994 ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (10) (dále jen „pokyny“), které platily v době opatření (11).
(69)
V této souvislosti je nezbytné poznamenat, že opatření ve formě podpory na vyrovnání sníženého výnosu na travním porostu nebo u kukuřice, podpory na likvidaci přebytků statkových hnojiv a vyrovnání dalších nákladů na používání umělých hnojiv představují provozní podporu. V odpovědi na otázku útvarů Komise belgické orgány vysvětlily, že náklady na uskladnění statkových hnojiv nejsou na rozdíl od nákladů na investice do dalšího uskladnění statkových hnojiv ve skutečnosti přímo spojeny se skutečnými investicemi. Vzhledem k těmto vysvětlením se Komise domnívá, že toto opatření by mělo být také považováno za provozní podporu.
(70)
Komise se obecně domnívá, že vyplácení provozních podpor zemědělskému odvětví pravděpodobně neposkytne trvalý přínos k rozvoji odvětví a může představovat narušení podmínek hospodářské soutěže, jež znevýhodňuje zemědělce, kteří takové podpory nedostávají. Komise tudíž takové podpory posuzuje přísně.
(71)
Vyplácením provozní podpory na opatření v oblasti ochrany životního prostředí se zabývá bod 3.4 pokynů. Ten zní:
„V souladu s dlouholetou politikou Komise zpravidla neschvaluje provozní podporu, která firmám snižuje náklady vyplývající ze znečištění nebo ulevuje od nepříjemností, které způsobují. Za určitých dobře definovaných okolností však Komise může stanovit z této zásady výjimku. Doposud tak učinila v oblasti odpadového hospodářství a slev na ekologických daních. Komise bude i nadále posuzovat takové případy podle jejich opodstatněnosti a ve světle přísných kritérií, která vypracovala v těchto dvou právě zmíněných oblastech. Podle těchto kritérií musí podpora nahrazovat pouze výrobní vícenáklady na základě porovnání s tradičními náklady a měla by být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku ke snižování znečištění nebo rychlejšímu zavedení účinnějšího způsobu využití zdrojů. Podpora dále nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES, a zejména s ustanoveními, která se týkají volného pohybu zboží a služeb.
V oblasti odpadového hospodářství může veřejné financování dalších nákladů na tříděný sběr, využití a zpracování komunálního odpadu ve prospěch podniků i spotřebitelů zahrnovat státní podporu, ale v takovém případě je lze povolit za předpokladu, že podnikům jsou náklady účtovány v poměru k míře, v jaké systém využívají, nebo k množství odpadu, který ve svém provozu vyprodukují. Podpora sběru, využití a zpracování průmyslového a zemědělského odpadu se bude posuzovat případ od případu.
Dočasné slevy na nových ekologických daních lze povolit tehdy, pokud je nezbytné vyrovnat ztráty konkurenceschopnosti, zejména na mezinárodní úrovni. Dalším faktorem, který je třeba vzít v úvahu, je, co naopak musí udělat firmy, aby omezily znečišťování, které způsobují. Toto ustanovení se vztahuje i na slevy na daních zavedených podle právních předpisů Evropského společenství, kdy členské státy samy rozhodují o slevě na dani nebo její výši.“
(72)
Co se týká podpor na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv, Komise se domnívá, že přebytečná statková hnojiva lze považovat za formu zemědělského odpadu. V souladu s pokyny citovanými výše je zapotřebí podporu na likvidaci takového odpadu zvažovat případ od případu podle kritérií bodu 3.4 pokynů.
(73)
Komise konstatuje, že současné opatření bylo dočasné, jelikož se uplatňovalo pouze v letech 1996 a 1997. Dále Komise konstatuje, že belgické orgány neoznámily pokračování plateb přímé podpory na uskladnění nebo likvidaci statkových hnojiv, ačkoli dohody o sběru statkových hnojiv od některých zemědělců skladem statkových hnojiv zůstávají nezměněny.
(74)
Komise musí vzít v úvahu též skutečnost, že opatření ve formě podpory nejsou degresivní, jelikož po oba dotčené roky je poskytována stejná výše podpory (srov. body 38-40, 49-51).
(75)
Na základě informací, které poskytly belgické orgány, je také zjevné, že záměrem opatření je vyrovnat plné náklady na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv vzniklých v důsledku omezení uložených v citlivých zónách. Zemědělci by tak byli osvobozeni od poplatků za likvidaci odpadu. Zdá se také, že od zemědělců v citlivých zónách není požadováno, aby podnikli nějaké kroky ke snížení své produkce statkových hnojiv. Neexistuje tak žádné protiplnění ze strany zemědělců za příjem podpory, která jim jednoduše vyrovnává plnění přísnějších norem pro používání statkových hnojiv stanovených v citlivých zónách. V důsledku toho opatření nepředstavuje pobídku ke snižování produkce statkových hnojiv.
(76)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že opatření nejsou v souladu s pokyny a neplní cíle nařízení (EHS) č. 2078/92. Komise tudíž zastává názor, že nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
(77)
Pokud jde o podpory, které zemědělcům vyrovnávají ztráty produkce v důsledku omezení používání živočišných statkových hnojiv, včetně podpory vyrovnávající další náklady na umělá hnojiva, Komise konstatuje, že podpory vyrovnávající úbytek produkce nejsou v pokynech výslovně uvedeny. Nicméně jelikož omezení používání statkových hnojiv má za následek snížené výnosy, zvyšuje pravděpodobně výrobní náklady zemědělců na zbývající plodiny. Podle zásad stanovených v pokynech uvedených výše by se zdálo, že takové podpory lze odůvodnit pouze v případě, že budou splněny následující podmínky (12):
(a)
podpora by měla být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku k snižování znečištění nebo k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů;
(b)
podpora musí pouze vyrovnávat výrobní vícenáklady v porovnání s tradičními metodami;
(c)
podpora nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES.
Kromě toho z článku 10 nařízení (EHS) č. 2078/92 vyplývá, že podpora poskytnutá mimo rámec nařízení, ale s cílem dosáhnout jednoho z omezení stanovených v jeho článku 2, musí být v souladu s cíli nařízení.
(78)
Jelikož se podpora uplatňovala pouze po dobu dvou let, zdálo by se, že byla dočasná. Při podání informací ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány potvrdily, že opatření byla v roce 1998 přerušena.
(79)
Avšak po dobu, po kterou se opatření uplatňovalo, nebyla podpora degresivní (srov. body 38-40, 49-50), v důsledku čehož nebyla vytvořena pobídka k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů.
(80)
Jak je uvedeno výše, vyrovnání ztráty produkce na travním porostu se vypočítá podle celkového používání umělých hnojiv povoleného v oblastech, které nejsou citlivé, konkrétně 450 kg N/ha pro travní porost a 325 kg N/ha pro kukuřici. Podle belgických orgánů byly tyto údaje vypočítány na vědeckém základě s cílem zajistit, aby koncentrace dusičnanů v podzemních a povrchových vodách nepřesáhla 50 mg NO3-N/l nebo 11,3 mg NO3-N/l, s přihlédnutím k průměrné přípustné ztrátě 70 kg NO3-N/l na hektar ročně. Jejich cílem je zkombinovat optimální produkci s minimálním vyplavováním. Omezení pro přírodní oblasti a oblasti vodních ploch a toků byla vypočítána stejně s přihlédnutím ke skutečnosti, že jejich status z hlediska dusičnanů je citlivější než v ostatních oblastech.
(81)
Ve svém dopise ze dne 7. srpna 1998 belgické orgány vysvětlily, že bylo rozhodnuto vypočítat vyrovnání rozdílu v normě na základě celkového množství dusíku, které lze použít v souladu se zákonem, včetně dusíku z umělých hnojiv i dusíku z živočišných statkových hnojiv. Podle belgických orgánů byl tento přístup použit z toho důvodu, že bylo pokládáno za nezbytné zajistit rovné zacházení se zemědělci v jednom regionu, aby zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech, pro které platí přísnější místní normy, nebyli poškozeni v porovnání se zemědělci, jejichž půda takovými normami nebyla dotčena. Pokud by normy byly stejné pro všechny zemědělce ve všech oblastech, bylo by toto konkurenční zvýhodnění zrušeno a nebylo by nutné platit žádné vyrovnání. Pokud zemědělci vynaloží úsilí o překročení základní normy kvality životního prostředí, je v této situaci možné vypočítat platbu vyrovnání na základě rozdílu mezi tím, čeho je dosaženo, a kvalitativní normou.
(82)
Na základě této zásady rovnosti v rámci téhož regionu se belgické orgány domnívaly, že platná pravidla nepředstavují nadměrné vyrovnání pro zemědělce a/nebo vyrovnání za upuštění od zemědělských postupů, které jsou v rozporu s nařízeními EU. V souladu s tímto argumentem bude konkurenční znevýhodnění nebo zvýhodnění v rámci jednoho zemědělského regionu výraznější v tomto regionu než v EU jako celku. Proto byla v rámci Flander vyrovnána celá ztráta, kterou utrpěli zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech s přísnějšími místními normami (tedy skutečná utrpěná ztráta výnosu).
(83)
Belgické orgány dále poukázaly na to, že vlámský region uložil přísnější místní normy již v letech 1996 a 1997, zatímco směrnice o dusičnanech toto vyžadovala až po 20. prosinci 1998. V citlivých oblastech vodních ploch a toků bylo uloženo omezení 200 kg N/ha u travních porostů, zatímco pro kukuřici a jiné plodiny to bylo 170 kg N/ha. Podle belgických orgánů tak bylo povolené množství živočišných statkových hnojiv již od roku 1996 nižší, než bylo stanoveno v rámci prvního akčního programu podle směrnice 91/676/EHS, a u určitých plodin bylo omezeno na úroveň stanovenou ve druhém akčním programu.
(84)
Dne 14. ledna 2013 belgické orgány poskytly podrobné informace o metodě výpočtu, aby ukázaly, že byla v souladu se zemědělskou praxí a s právními ustanoveními EU platnými v době opatření.
(85)
Avšak na základě dostupných informací ustanovení v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech zjevně výrazně nepřekračují rámec povinností stanovených ve směrnici 91/676/EHS. V této souvislosti Komise konstatuje, že samy belgické orgány ve svých písemných připomínkách uvedly, že označily oblasti vodních ploch a toků a přírodní oblasti za oblasti obzvláště citlivé na znečištění dusičnany, a že tudíž usoudily, že k dosažení cílových 50 mg/l dusičnanů v povrchových sladkých vodách, především vodách používaných pro získávání pitné vody, a v podzemních vodách jsou nezbytné nižší limity. To byla úroveň, která byla podle směrnice 91/676/EHS povinná na konci roku 1995.
(86)
Pokud jde o metodu výpočtu vyrovnání, Komise požádala belgické orgány, aby poskytly ověřené studie, s jejichž pomocí by prokázaly přesnost předpokladů použitých při výpočtu. Belgické orgány byly především požádány, aby poskytly výsledky studií prokazující, že snížení celkového používání hnojiv ze 450 kg N/ha na 350 kg N/ha skutečně vede ke snížení výnosu o 15 % a že snížení ze 450 kg N/ha na 400 kg N/ha má za následek snížení výnosu o 7 %. Belgické orgány prokázaly přesnost základních předpokladů použitých při výpočtu ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(87)
Belgické orgány byly také požádány, aby pomocí řady hypotéz předložily doplňující informace o předpokladech použitých při výpočtu účinků této ztráty produkce na celkovou ziskovost zemědělského podniku, včetně produkce čistě na orné půdě a smíšené produkce na orné půdě a z hospodářských zvířat. Komise zejména požádala belgické orgány, aby podrobně vysvětlily, proč předpokládají, že 15 % ztráta produkce travin ve smíšeném zemědělském podniku s ornou půdou a hospodářskými zvířaty představuje 40 % ztrátu ziskovosti zemědělského podniku s přihlédnutí k různým typům živočišné výroby. Tyto informace belgické orgány poskytly ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(88)
Belgické orgány byly také požádány, aby předložily výpočty na základě alternativních metod poskytování vyrovnání, například nákladů na nákup náhradního krmiva jako náhrady za ztrátu produkce. Ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány trvaly na tom, že vzhledem k tomu, že takové výpočty nebyly provedeny v době opatření, již je nelze provést.
(89)
Podle názoru Komise proto belgické orgány neprokázaly, že podpora byla omezena pouze na výrobní vícenáklady. Kromě toho, jak je uvedeno výše (bod 79), podpora nebyla degresivní.
(90)
Poskytnutí podpory na ztrátu produkce tak nesplňuje podmínky pokynů. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že tato opatření podpory nejsou slučitelná se Smlouvou.
V. ZÁVĚR
(91)
Komise má za to, že Belgie zavedla vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(92)
Opatření nespadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2078/92.
(93)
Opatření týkající se vyrovnání na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv a ztrátu produkce představují provozní podporu, kterou lze za slučitelnou prohlásit pouze výjimečně. V této souvislosti přísný přístup pokynů předpokládá, že podpora na uskladnění a likvidaci může být prohlášena za slučitelnou, pokud je dočasná a degresivní a pokud vyžaduje protiplnění od zemědělce. V případě podpory na ztrátu produkce by měla být podpora dočasná a degresivní a měla by kompenzovat pouze výrobní vícenáklady. Jak bylo analyzováno výše, tyto podmínky nebyly splněny.
(94)
Vzhledem k tomu, že za příjem podpory nebylo vyžadováno žádné protiplnění příjemců a že opatření podpory zjevně neobsahují žádné pobídky pro příjemce, aby podnikli další kroky směřující ke zlepšení ochrany životního prostředí, nepřispívá podle Komise toto opatření podpory k rozvoji určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(95)
Vyhláška o statkových hnojivech byla zrušena v roce 1998 a veškerá opatření byla zastavena.
(96)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že během doby svého uplatňování v letech 1996 a 1997 opatření představovalo nezákonnou a neslučitelnou podporu, která v zásadě musí být vrácena.
(97)
Vzhledem ke skutečnosti, že na pravomoc Komise získat zpět neslučitelnou podporu se vztahuje promlčecí doba v délce deseti let (13), nelze tuto neslučitelnou podporu získat zpět.
(98)
Jakákoli individuální podpora, která v době poskytnutí splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá jako vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech, nezákonně zavedená Belgií v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Individuální podpora poskytnutá v rámci režimu podle článku 1, která v době, kdy byla poskytována, splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 16. září 2013.