KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 17. marts 2014
om ændring af afgørelse 2011/130/EU om fastsættelse af mindstekrav ved behandling af elektronisk underskrevne dokumenter på tværs af grænserne foretaget af de kompetente myndigheder som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF om tjenesteydelser i det indre marked
(meddelt under nummer C(2014) 1640)
(EØS-relevant tekst)
(2014/148/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (1), særlig artikel 8, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Tjenesteydere, hvis tjenester falder ind under direktiv 2006/123/EF, skal gennem kvikskranker og ved hjælp af elektroniske midler kunne gennemføre de procedurer og formaliteter, der er nødvendige for at få adgang til og for at udføre deres aktiviteter. Inden for de grænser, der er fastlagt i artikel 5, stk. 3, i direktiv 2006/123/EF, kan der stadig være tilfælde, hvor tjenesteydere skal fremsende originale dokumenter, bekræftede kopier eller bekræftede oversættelser for at gennemføre sådanne procedurer og formaliteter. I sådanne tilfælde kan det være nødvendigt for tjenesteydere at fremsende dokumenter, der er underskrevet elektronisk af kompetente myndigheder.
(2)
Anvendelsen af avancerede elektroniske signaturer, som er baseret på et kvalificeret certifikat, på tværs af grænserne fremmes ved Kommissionens beslutning 2009/767/EF af 16. oktober 2009 om fastlæggelse af foranstaltninger, der skal lette anvendelsen af elektroniske procedurer ved hjælp af »kvikskranker« i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF om tjenesteydelser i det indre marked (2), som bl.a. pålægger medlemsstaterne at foretage risikoanalyser, før de kræver disse elektroniske signaturer fra tjenesteydere, og fastlægger regler for medlemsstaternes accept af avancerede elektroniske signaturer, der er baseret på kvalificerede certifikater og genereret med eller uden et sikkert signaturgenereringssystem. Beslutning 2009/767/EF omhandler dog ikke formater for elektroniske signaturer i dokumenter udstedt af kompetente myndigheder, som skal fremsendes af tjenesteydere, når de gennemfører de relevante procedurer og formaliteter.
(3)
Da de kompetente myndigheder i medlemsstaterne i øjeblikket anvender forskellige formater af avancerede elektroniske signaturer til at underskrive deres dokumenter elektronisk, kan de medlemsstater, der skal behandle disse dokumenter, have tekniske problemer som følge af de forskellige signaturformater, der anvendes. For at gøre det muligt for tjenesteydere at gennemføre deres procedurer og formaliteter elektronisk på tværs af grænserne er det nødvendigt at sikre, at i det mindste en række af avancerede formater for elektroniske signaturer kan understøttes teknisk af medlemsstaterne, når de modtager elektronisk underskrevne dokumenter fra de kompetente myndigheder i andre medlemsstater. Ved at fastlægge en række formater for avancerede elektroniske signaturer, som den modtagende medlemsstat skal understøtte teknisk, kan man give mulighed for en større grad af automatisering og forbedre elektroniske procedurers interoperabilitet på tværs af grænserne.
(4)
Indledningsvis var det kun basisniveauet af ETSI's standardiserede formater for avancerede elektroniske signaturer, der var omfattet af afgørelsen. Det er hensigtsmæssigt også at tilføje mere langsigtede niveauer af ETSI's standardiserede formater, som fremmer bevarelsen af elektroniske signaturers gyldighedsrelaterede oplysninger over tid.
(5)
ETSI har offentliggjort nye tekniske specifikationer for baselineprofiler for avancerede elektroniske signaturer, der tager sigte på at begrænse valgene i de relevante standarder og dermed øge interoperabiliteten på tværs af grænserne. Disse profiler dækker alle overensstemmelsesniveauer, fra basisniveauet til det langsigtede niveau.
(6)
Medlemsstater, hvis kompetente myndigheder anvender andre formater for elektronisk signatur end dem, der normalt understøttes, kan have implementeret valideringsmetoder, der gør det muligt at validere deres signaturer også på tværs af grænserne. Når dette er tilfældet, og for at sætte den modtagende medlemsstat i stand til at stole på disse valideringsværktøjer, er det nødvendigt at give adgang til information om disse værktøjer på en let tilgængelig måde, medmindre de nødvendige oplysninger indgår direkte i de elektroniske dokumenter, i de elektroniske signaturer eller i de elektroniske »konvolutter«, som de elektroniske dokumenter fremsendes med.
(7)
Denne afgørelse berører ikke medlemsstaternes bestemmelse af, hvad der udgør en original, en bekræftet kopi eller en bekræftet oversættelse. Dens mål er begrænset til at lette kontrollen af elektroniske signaturer, hvis de bruges i originaler, bekræftede kopier eller bekræftede oversættelser, som det kan være nødvendigt for tjenesteyderne at fremsende via kvikskrankerne.
(8)
For at gøre det muligt for medlemsstaterne at implementere de nødvendige tekniske værktøjer vil det være hensigtsmæssigt, at denne afgørelse finder anvendelse fra den 1. december 2014.
(9)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Tjenesteydelsesdirektivet -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Ændringer af Kommissionens afgørelse 2011/130/EU (3)
I afgørelse 2011/130/EU foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 1, stk. 1, affattes således:
»1. Medlemsstaterne tilvejebringer de nødvendige tekniske midler til at sætte dem i stand til at behandle elektronisk underskrevne dokumenter, som tjenesteydere fremsender via kvikskrankerne for at gennemføre procedurer og formaliteter i henhold til artikel 8 i direktiv 2006/123/EF, og som er underskrevet af kompetente myndigheder i en anden medlemsstat med en avanceret elektronisk XML-, CMS- eller PDF-signatur på ethvert overensstemmelsesniveau eller under anvendelse af en container med tilhørende signatur på basisniveau, forudsat at disse er i overensstemmelse med de tekniske specifikationer i bilaget.«
2)
Bilaget erstattes af bilaget til denne afgørelse.
Artikel 2
Anvendelse
Denne afgørelse anvendes fra den 1. december 2014.
Artikel 3
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 2014.
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. března 2014,
kterým se mění rozhodnutí 2011/130/EU, kterým se stanoví minimální požadavky na přeshraniční zpracování dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány podle směrnice 2006/123/ES Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu
(oznámeno pod číslem C(2014) 1640)
(Text s významem pro EHP)
(2014/148/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Poskytovatelé služeb, jejichž služby spadají do oblasti působnosti směrnice 2006/123/ES, musí být prostřednictvím jednotných kontaktních míst a elektronickými prostředky schopni splnit postupy a formality potřebné pro přístup ke svým činnostem a jejich výkonu. V mezích stanovených v čl. 5 odst. 3 směrnice 2006/123/ES se nadále mohou vyskytovat případy, kdy poskytovatelé služeb musí při plnění takových postupů a formalit předkládat originály dokumentů, ověřené kopie nebo ověřené překlady dokumentů. V takových případech může být nezbytné, aby poskytovatelé služeb předložili dokumenty elektronicky podepsané příslušnými orgány.
(2)
Přeshraniční využívání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení je usnadněno rozhodnutím Komise 2009/767/ES ze dne 16. října 2009, kterým se stanovují opatření pro usnadnění užití postupů s využitím elektronických prostředků prostřednictvím „jednotných kontaktních míst“ podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (2), jež mimo jiné ukládá členským státům povinnost provést posouzení rizik před vyžádáním těchto elektronických podpisů od poskytovatelů služeb a stanoví pravidla pro přijímání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení členskými státy, ať již byly vytvořeny prostředky pro bezpečné vytváření podpisu, či ne. Rozhodnutí 2009/767/ES se však nezabývá formáty elektronických podpisů v dokumentech vydaných příslušnými orgány, které musí poskytovatelé služeb při plnění příslušných postupů a formalit předložit.
(3)
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány v členských státech v současné době používají k elektronickému podepisování svých dokumentů různé formáty zaručených elektronických podpisů, mohou se přijímající členské státy, které musí tyto dokumenty zpracovat, v důsledku různých použitých formátů podpisu potýkat s technickými obtížemi. Aby mohli poskytovatelé služeb plnit postupy a formality elektronickou cestou i přes hranice, je nutné zajistit, aby členské státy při přijímání dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány z jiných členských států technicky podporovaly alespoň některé formáty zaručených elektronických podpisů. Definování určitého počtu zaručených elektronických podpisů, které mají být technicky podporovány přijímajícím členským státem, by umožnilo větší automatizaci a zlepšení přeshraniční interoperability elektronických postupů.
(4)
Původně se rozhodnutí vztahovalo pouze na základní úroveň standardizovaných formátů ETSI zaručených elektronických podpisů. Je vhodné je doplnit dlouhodobějšími úrovněmi standardizovaných formátů ETSI, jež v průběhu času usnadní uchovávání informací týkajících se platnosti elektronických podpisů.
(5)
ETSI zveřejnilo pro výchozí profily zaručených elektronických podpisů nové technické specifikace, jež mají omezit výběr v příslušných normách, a tím zvýšit přeshraniční interoperabilitu. Tyto profily se vztahují na všechny úrovně souladu, od základní až po dlouhodobou úroveň.
(6)
Členské státy, jejichž příslušné orgány používají jiné formáty elektronického podpisu, než jaké jsou běžně podporovány, mohly zavést ověřovací prostředky umožňující ověření těchto podpisů i za hranicemi. V takovém případě je nutné, aby informace o těchto nástrojích byly snadno přístupné (pokud potřebné informace nejsou obsaženy přímo v elektronických dokumentech, elektronických podpisech nebo nosičích elektronických dokumentů) tak, aby se přijímající členské státy mohly na tyto ověřovací nástroje spolehnout.
(7)
Toto rozhodnutí nemá vliv na stanovení toho, co představuje originál, ověřenou kopii nebo ověřený překlad, ze strany členských států. Jeho cíl se omezuje na usnadnění ověřování elektronických podpisů, pokud jsou použity v originálech, ověřených kopiích nebo ověřených překladech, které mají poskytovatelé služeb předložit prostřednictvím jednotných kontaktních míst.
(8)
S cílem umožnit členským státům zavedení nezbytných technických nástrojů je vhodné, aby se toho rozhodnutí použilo od 1. prosince 2014.
(9)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro směrnici o službách,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změny rozhodnutí Komise 2011/130/EU (3)
Rozhodnutí 2011/130/EU se mění takto:
1)
Odstavec 1 článku 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zavedou nezbytné technické prostředky, které jim umožní zpracování elektronicky podepsaných dokumentů, jež v rámci plnění postupů a formalit předkládají poskytovatelé služeb prostřednictvím jednotných kontaktních míst, jak je stanoveno v článku 8 směrnice 2006/123/ES, a které jsou podepsány příslušnými orgány jiných členských států zaručeným elektronickým podpisem XML, CMS nebo PDF v jakékoli úrovni souladu, nebo prostřednictvím příslušné datové schránky na základní úrovni, pokud splňují technické specifikace uvedené v příloze.“
2)
Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 2014.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. března 2014.