RÅDETS DIREKTIV 2013/43/EU
af 22. juli 2013
om ændring af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem for så vidt angår en fakultativ og midlertidig anvendelse af ordningen for omvendt betalingspligt ved levering af bestemte varer og tjenesteydelser, som kan være udsat for svig
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter en særlig lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 2006/112/EF (3) fastsætter, at momsen påhviler den afgiftspligtige person, som foretager transaktioner, der omfatter afgiftspligtig levering af varer eller tjenesteydelser. For grænseoverskridende transaktioner og for bestemte indenlandske højrisikosektorer fastsættes imidlertid, at momspligten overføres til den person, der modtager leveringen (ordningen for omvendt betalingspligt).
(2)
Da momssvig er meget alvorlig, bør medlemsstaterne på midlertidig basis have mulighed for at anvende en ordning, hvorved momspligten ved levering af bestemte kategorier af varer og tjenesteydelser overføres til den person, der modtager den afgiftspligtige levering af varer eller tjenesteydelser, herunder når disse kategorier hverken er anført i artikel 199 i direktiv 2006/112/EF eller er genstand for specifikke fravigelser, som er indrømmet medlemsstaterne.
(3)
Med henblik herpå fremsatte Kommissionen i 2009 et forslag med en liste over en række varer og tjenesteydelser, som ordningen for omvendt betalingspligt kan anvendes på i en begrænset periode. Rådet valgte at opdele forslaget og vedtog Rådets direktiv 2010/23/EU (4), der imidlertid er begrænset til kvoter for drivhusgasemissioner, eftersom svigsituationen i denne sektor krævede øjeblikkelig handling. Samtidig gav Rådet politisk tilsagn om at videreføre forhandlingerne om den tilbageværende del af Kommissionens forslag.
(4)
I mellemtiden er der forekommet svig i andre sektorer, og nye varer og tjenesteydelser bør derfor tilføjes i den tilbageværende del af Kommissionens forslag for så vidt angår den på forhånd fastlagte liste over varer og tjenesteydelser, som omvendt betalingspligt kan anvendes på. Navnlig er der forekommet svig i forbindelse med levering af gas og elektricitet, teleydelser, spillekonsoller, tablet-pc'er og bærbare computere, korn, industriafgrøder, herunder oliefrø og sukkerroer, og råmetal og halvfabrikata af metal, herunder ædelmetaller.
(5)
I modsætning til en generel indførelse af ordningen for omvendt betalingspligt, bør indførelsen af ordningen for omvendt betalingspligt rettet mod de varer og tjenesteydelser, som ud fra de seneste erfaringer er særligt udsatte for svig, ikke have en negativ indvirkning på de grundlæggende principper i momsordningen, såsom betaling i flere led.
(6)
Den på forhånd fastlagte liste, fra hvilken medlemsstaterne kan vælge, bør begrænses til levering af varer og tjenesteydelser, som ud fra de seneste erfaringer er særligt udsatte for svig.
(7)
De medlemsstater, som anvender ordningen for omvendt betalingspligt, har en skønsbeføjelse til at fastsætte betingelserne for ordningens anvendelse, herunder fastsættelsen af tærskler, de kategorier af leverandører eller modtagere, som ordningen finder anvendelse på, og den delvise anvendelse af ordningen inden for kategorierne.
(8)
Da en ordning for omvendt betalingspligt er en midlertidig foranstaltning i afventen af mere langsigtede lovgivningsløsninger, der kan gøre momssystemet mere modstandsdygtigt over for tilfælde af momssvig, bør ordningen for omvendt betalingspligt i henhold til artikel 199a i direktiv 2006/112/EF kun finde anvendelse i en begrænset periode.
(9)
For at sikre, at ordningen for omvendt betalingspligt kan anvendes i tilstrækkelig lang tid til at blive effektiv, og for at muliggøre en efterfølgende evaluering er det nødvendigt, at den nuværende slutdato, der er fastsat til den 30. juni 2015, udsættes. Ligeledes bør datoen for evalueringsperioden og slutdatoen for den periode, hvori en ændring af den svigagtige adfærd skal rapporteres, udsættes.
(10)
For at give alle medlemsstaterne mulighed for at anvende ordningen for omvendt betalingspligt som ovenfor anført, er det nødvendigt at foretage en specifik ændring af direktiv 2006/112/EF.
(11)
Målet for de foreslåede tiltag, nemlig at imødegå momssvig gennem midlertidige foranstaltninger, som fraviger de gældende EU-bestemmelser, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(12)
Direktiv 2006/112/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 2006/112/EF foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 193 ændres henvisningen til "artikel 194-199" til en henvisning til "artikel 194-199b".
2)
Artikel 199a ændres således:
a)
Stk. 1, første punktum, affattes således:
"Medlemsstaterne kan indtil den 31. december 2018 for en periode på mindst to år fastsætte, at den afgiftspligtige person er modtageren i følgende transaktioner:"
b)
I stk. 1 tilføjes følgende litraer:
"c)
levering af mobiltelefoner i deres egenskab af apparater, der er fremstillet eller tilpasset til anvendelse i forbindelse med et net med licens og benyttet på specifikke frekvenser, uanset om de har anden anvendelse eller ej
d)
levering af integrerede kredsløbsanordninger såsom mikroprocessorer og centrale databehandlingsenheder i den tilstand, som de er i, inden de integreres i slutbrugerprodukter
e)
levering af gas og elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler som defineret i artikel 38, stk. 2
f)
levering af gas- og elektricitetscertifikater
g)
levering af teleydelser som defineret i artikel 24, stk. 2
h)
levering af spillekonsoller, tablet-pc'er og bærbare computere
i)
levering af korn og industriafgrøder, herunder oliefrø og sukkerroer, der normalt ikke er beregnet til endeligt forbrug i uforarbejdet stand
j)
levering af råmetal og halvfabrikata af metal, herunder ædelmetaller, som ikke på anden måde er omfattet af artikel 199, stk. 1, litra d), særordningerne vedrørende brugte genstande, kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter i henhold til artikel 311-343 eller særordningen for investeringsguld i henhold til artikel 344-356."
c)
Følgende stykker indsættes:
"1a. Medlemsstaterne kan fastsætte betingelserne for anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning.
1b. Ved anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning på leveringen af varer og tjenesteydelser anført i litra c)-j) i nævnte stykke indføres der en passende og effektiv indberetningspligt for afgiftspligtige personer, der leverer varer eller tjenesteydelser, som er omfattet af ordningen i stk. 1."
d)
Stk. 2 erstattes med følgende:
"2. Medlemsstaterne underretter Momsudvalget om anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning i forbindelse med indførelsen af ordningen og forsyner Momsudvalget med følgende oplysninger:
a)
anvendelsesområdet for den foranstaltning, der gennemfører ordningen, samt typen af svig og kendetegnene herved og en udførlig beskrivelse af de ledsagende foranstaltninger, herunder indberetningspligten for afgiftspligtige personer og kontrolforanstaltninger
b)
de skridt, der tages for at oplyse de relevante afgiftspligtige personer om indførelsen af ordningen
c)
evalueringskriterier, der gør det muligt at sammenligne svigagtig adfærd i forbindelse med de i stk. 1 anførte varer og tjenesteydelser før og efter anvendelsen af ordningen, svigagtig adfærd i forbindelse med andre varer og tjenesteydelser før og efter anvendelsen af ordningen samt enhver stigning i andre typer af svigagtig adfærd før og efter anvendelsen af ordningen
d)
begyndelsestidspunktet og den periode, som den foranstaltning, der gennemfører ordningen, skal gælde for."
e)
Stk. 3, første afsnit, første punktum, affattes således:
"De medlemsstater, der anvender den i stk. 1 omhandlede ordning, indgiver på grundlag af evalueringskriterierne i stk. 2, litra c), en rapport til Kommissionen senest den 30. juni 2017."
f)
Stk. 3, andet afsnit, litra a), affattes således:
"a)
indvirkningen på svigagtig adfærd i forbindelse med levering af de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af foranstaltningen".
g)
Stk. 4 erstattes med følgende:
"4. Enhver medlemsstat, der har konstateret en ændring i tendenserne for svigagtig adfærd på sit område i forbindelse med de i stk. 1 anførte varer og tjenesteydelser fra datoen for denne artikels ikrafttræden for så vidt angår sådanne varer eller tjenesteydelser, indgiver en rapport herom til Kommissionen senest den 30. juni 2017.
5. Kommissionen forelægger inden den 1. januar 2018 Europa-Parlamentet og Rådet en samlet vurderingsrapport om virkningerne af den i stk. 1 omhandlede ordning for bekæmpelse af svig."
Artikel 2
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 3
Dette direktiv finder anvendelse indtil den 31. december 2018.
Artikel 4
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. juli 2013.
SMĚRNICE RADY 2013/43/EU
ze dne 22. července 2013,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k dodání některého zboží a poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. U přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví je však stanoveno přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba (mechanismus přenesení daňové povinnosti).
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, pro kterou je zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečněno, v případě dodání určitých kategorií zboží či poskytnutí určitých kategorií služeb, i když tyto kategorie nejsou uvedeny v článku 199 směrnice 2006/112/ES, ani se na ně nevztahují zvláštní odchylky udělené členským státům.
(3)
Za tímto účelem předložila Komise v roce 2009 návrh se seznamem řady zboží a služeb, u nichž by mohl být po omezenou dobu používán mechanismus přenesení daňové povinnosti. Rada se rozhodla pro rozdělení návrhu a přijala směrnici Rady 2010/23/EU (4), která se však omezila pouze na povolenky na emise skleníkových plynů, neboť situace s podvody v tomto odvětví si vyžádala okamžitou reakci. Rada zároveň učinila politický závazek, že bude pokračovat v jednáních o zbývající části návrhu Komise.
(4)
Od té doby se objevily podvody i v jiných odvětvích, a ke zbývající části návrhu Komise by tudíž mělo být přidáno nové zboží a služby, pokud jde o předem stanovený seznam zboží a služeb, u nichž by se mohlo používat přenesení daňové povinnosti. K podvodům dochází především v souvislosti s dodáváním plynu a elektřiny, poskytováním telekomunikačních služeb, dodáváním herních konzolí, tabletů a laptopů, obilovin, technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, a surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů.
(5)
Zavedení mechanismu přenesení daňové povinnosti, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na toto zboží a služby, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(6)
Předem stanovený seznam, z něhož mohou členské státy vybírat, by měl být omezen na dodání zboží a poskytnutí služeb, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům.
(7)
Při používání mechanismu přenesení daňové povinnosti jsou členské státy oprávněny stanovit podmínky pro používání tohoto mechanismu, včetně stanovení prahových hodnot, kategorií dodavatelů, poskytovatelů, pořizovatelů nebo příjemců, na které se tento mechanismus vztahuje, a částečné používání mechanismu v rámci jednotlivých kategorií.
(8)
Jelikož je mechanismus přenesení daňové povinnosti dočasným opatřením do doby, než budou přijata dlouhodobější legislativní řešení zaměřená na zvýšení odolnosti systému DPH vůči daňovým podvodům, měl by se mechanismus přenesení daňové povinnosti podle článku 199a směrnice 2006/112/ES používat pouze po omezenou dobu.
(9)
Aby bylo zajištěno, že mechanismus přenesení daňové povinnosti bude možné používat po dostatečně dlouhou dobu tak, aby byl účinný a bylo možno jej následně zhodnotit, je nutné prodloužit jeho stávající dobu použitelnosti, která končí dne 30. června 2015. Stejně tak by mělo být posunuto datum, do kdy má být provedeno hodnocení, jakož i datum, do kdy je třeba oznámit, že dochází k přesunu podvodného jednání.
(10)
Aby mohly používat mechanismus přenesení daňové povinnosti ve výše uvedených případech všechny členské státy, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(11)
Jelikož cílem navrhovaného opatření je řešit problém podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasných opatření, která se odchylují od stávajících pravidel Unie, a tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale lze jej dosáhnout jedině na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(12)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2006/112/ES se mění takto:
1)
V článku 193 se slova „článků 194 až 199“ nahrazují slovy „článků 194 až 199b“.
2)
Článek 199a se mění takto:
a)
v odstavci 1 se uvozující věta nahrazuje tímto:
„1. Členské státy mohou do 31. prosince 2018 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno některé z tohoto zboží nebo poskytnuta některá z těchto služeb:“;
b)
v odstavci 1 se doplňují nová písmena, která znějí:
„c)
dodání mobilních telefonů, to jest zařízení vyrobených nebo upravených pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaných na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
d)
dodání zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a centrální procesorové jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele;
e)
dodání plynu a elektřiny obchodníkovi povinnému k dani definovanému v čl. 38 odst. 2;
f)
dodání certifikátů plynu a elektřiny;
g)
poskytnutí telekomunikačních služeb definovaných v čl. 24 odst. 2;
h)
dodání herních konzolí, tabletů a laptopů;
i)
dodání obilovin a technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, které nejsou běžně používány v nezměněném stavu ke konečné spotřebě;
j)
dodání surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů, na které se jinak nevztahuje čl. 199 odst. 1 písm. d), zvláštní režim pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti podle článků 311 až 343 ani zvláštní režim pro investiční zlato podle článků 344 až 356.“;
c)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„1a. Členské státy mohou stanovit podmínky pro používání mechanismu uvedeného v odstavci 1.
1b. Používání mechanismu uvedeného v odstavci 1, pokud jde o dodání kteréhokoli ze zboží nebo poskytnutí kterýchkoli služeb uvedených v písm. c) až j) uvedeného odstavce, je podmíněno zavedením vhodných a účinných ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží nebo poskytují služby, na něž se vztahuje mechanismus uvedený v odstavci 1.“;
d)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členské státy uvědomí výbor pro DPH o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v okamžiku zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
oblast působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, společně s druhem a charakteristikou podvodu, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
opatření přijatá s cílem informovat příslušné osoby povinné k dani o zavedení používání mechanismu;
c)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke zboží a službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jinému zboží a jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
d)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.“;
e)
v odst. 3 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
„Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2017 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. c).“;
f)
v odst. 3 druhém pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
dopad na podvodná jednání týkající se dodání zboží nebo poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;“
g)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o zboží či služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2017 zprávu Komisi.
5. Komise předloží před 1. lednem 2018 Evropskému parlamentu a Radě celkovou hodnotící zprávu o účincích mechanismu stanoveného v odstavci 1 v oblasti boje proti podvodům.“
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Tato směrnice se použije do 31. prosince 2018.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 22. července 2013.