EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 235/2014
af 11. marts 2014
om oprettelse af et finansieringsinstrument for demokrati og menneskerettigheder på verdensplan
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209 og 212,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Denne forordning udgør et af de instrumenter, hvormed der ydes direkte støtte til Unionens eksterne politikker, og erstatter Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1889/2006 (4). Den opretter et finansieringsinstrument til fremme af og støtte til demokrati og menneskerettigheder på verdensplan, der gør det muligt at yde støtte, uafhængigt af om de pågældende tredjelandes regeringer og offentlige myndigheder giver deres samtykke.
(2)
I artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) fastsættes det, at Unionen bygger på værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer, der tilhører mindretal. Dette er medlemsstaternes fælles værdigrundlag i et samfund præget af pluralisme, ikke-forskelsbehandling, tolerance, retfærdighed, solidaritet og ligestilling mellem kvinder og mænd.
(3)
I henhold til artikel 2 og artikel 3, stk. 3, i TEU samt artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), er ligestilling mellem kvinder og mænd en grundlæggende værdi og et mål for Unionen, og Unionen skal fremme og integrere ligestilling i alle sine aktiviteter.
(4)
I henhold til artikel 21 i TEU skal Unionens optræden udadtil bygge på de principper, der har ligget til grund for dens egen oprettelse, nemlig demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, principperne om lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten.
(5)
Inden for rammerne af principperne og målene for Unionens optræden udadtil udgør fremme af menneskerettigheder, demokrati, retsstatsprincippet og god regeringsførelse og af en inklusiv og bæredygtig vækst to grundpiller i Unionens udviklingspolitik. En forpligtelse til at respektere samt fremme og beskytte menneskerettigheder og demokratiske principper er et væsentligt element i forbindelse med Unionens indgåelse af aftaler med tredjelande.
(6)
Den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen af 12. december 2011 med titlen »Menneskerettigheder og demokrati i centrum for EU's optræden udadtil - en mere effektiv tilgang« foreslog særlige foranstaltninger med henblik på at øge effektiviteten og sammenhængen af Unionens tilgang til menneskerettigheder og demokrati.
(7)
Det instrument, der herved etableres, bør bidrage til at realisere målene for Unionens optræden udadtil, herunder målene for Unionens udviklingspolitik, især målene fastlagt i fælleserklæringen fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen om den Europæiske Unions udviklingspolitik med titlen »Den europæiske konsensus« og Kommissionens meddelelse af 13. oktober 2011 med titlen »Forbedring af virkningen af EU's udviklingspolitik: En dagsorden for forandring« samt de af Unionens politikker, der har indvirkning på menneskerettighederne, herunder målene skitseret i EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati, der blev vedtaget af Rådet den 25. juni 2012.
(8)
I overensstemmelse med EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati, med henblik på at integrere menneskerettighedsprincipperne i gennemførelsen af denne forordning, bør Unionen anvende en rettighedsbaseret tilgang, der omfatter alle menneskerettighederne, det være sig borgerlige, politiske, økonomiske, sociale eller kulturelle.
(9)
Unionens bidrag til demokrati og retsstatsprincippet samt fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder tager udgangspunkt i verdenserklæringen om menneskerettigheder, den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og den internationale konvention om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder og andre menneskerettighedsinstrumenter vedtaget inden for rammerne af De Forenede Nationer (FN) samt relevante regionale menneskerettighedsinstrumenter.
(10)
Ligestilling mellem kønnene, kvinders rettigheder, herunder styrkelse af kvinders indflydelse og status, og ikke-forskelsbehandling er grundlæggende menneskerettigheder og er væsentlige for social retfærdighed såvel som for bekæmpelse af uligheder. Fremme heraf bør være en tværgående prioritet i denne forordning.
(11)
Som fastslået i Rådets konklusioner af 18. november 2009 om demokratistøtte i EU's eksterne forbindelser hænger demokrati og menneskerettigheder uløseligt sammen og er gensidigt forstærkende. De grundlæggende frihedsrettigheder tænke-, samvittigheds- og religions- eller trosfrihed, ytringsfrihed samt forenings- og forsamlingsfrihed er nødvendige forudsætninger for politisk pluralisme, den demokratiske proces og et åbent samfund, mens demokratisk kontrol, national ansvarliggørelse og magtens deling er en forudsætning for at kunne opretholde et uafhængigt retsvæsen og retsstatsprincippet, hvilket igen er nødvendigt for at kunne beskytte menneskerettighederne effektivt.
(12)
Indsatsen for at opbygge og opretholde en menneskerettighedskultur og støtte et uafhængigt civilsamfunds opståen, herunder ved at styrke et sådant samfunds rolle i de relevante lande og få demokratiet til at fungere for alle, udgør, selv om den er særlig vigtig og vanskelig i spæde demokratier, en fortsat udfordring, som i første række skal løftes af befolkningerne i de pågældende lande, men som på ingen måde reducerer det internationale samfunds forpligtelser. Den kræver en række institutioner, herunder nationale demokratiske parlamenter og lokale folkevalgte forsamlinger, der sikrer deltagelse, repræsentation, lydhørhed og ansvarlighed. Opmærksomheden bør i denne sammenhæng især rettes mod lande i en overgangsfase samt mod skrøbelige situationer eller postkonfliktsituationer. Der bør tages hensyn til de indhøstede erfaringer og erfaringerne fra overgangen til demokrati inden for rammen af Unionens udvidelses- og naboskabspolitikker.
(13)
Efter udløbet af forordning (EF) nr. 1889/2006 er der for at kunne sætte effektivt, gennemsigtigt, rettidigt og fleksibelt ind på disse områder fortsat behov for særlige finansielle ressourcer og et separat finansieringsinstrument, der fortsat kan fungere uafhængigt.
(14)
EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, bør udformes på en sådan måde, at den supplerer forskellige andre redskaber for gennemførelse af EU-politikker vedrørende demokrati og menneskerettigheder. Disse redskaber spænder fra politisk dialog og diplomatiske tiltag til forskellige instrumenter for finansielt og teknisk samarbejde, herunder både geografiske og tematiske programmer. EU-bistanden bør desuden være et supplement til de mere kriseorienterede foranstaltninger under stabilitetsinstrumentet, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 (5) herunder hastende foranstaltninger, der er nødvendige i den første fase af overgangsprocessen.
(15)
Inden for rammerne af nærværende forordning skal Unionen yde bistand til fremme af menneskerettigheder og demokrati på globalt, regionalt, nationalt og lokalt plan i partnerskab med civilsamfundet. Civilsamfundet skal i denne sammenhæng forstås som omfattende alle former for samfundsindsats, der gøres af enkeltpersoner eller grupper, som er uafhængige af staten, og hvis arbejde bidrager til at fremme menneskerettigheder og demokrati, herunder menneskerettighedsforkæmpere som defineret i FN's erklæring om individers, gruppers og samfundsgruppers ret og ansvar for at fremme og beskytte universelt anerkendte menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (erklæringen om menneskerettighedsforkæmpere). I forbindelse med gennemførelsen af denne forordning bør der tages behørigt hensyn til Unionens lokale landestrategier for menneskerettigheder.
(16)
Mens målene vedrørende demokrati og menneskerettigheder i stadig højere grad skal integreres i alle instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil, bør den EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, ydermere spille en særlig komplementær og supplerende rolle, dels på grund af sin globale karakter, dels fordi indsatsen ikke er afhængig af samtykke fra de pågældende tredjelandes regeringer og andre offentlige myndigheder. Denne rolle bør åbne mulighed for at samarbejde og indgå partnerskaber med civilsamfundet om følsomme spørgsmål vedrørende menneskerettigheder og demokrati, såsom migranters udøvelse af menneskerettigheder og rettigheder for asylansøgere og internt fordrevne, således at bistanden bliver fleksibel og har den fornødne reaktivitet til at kunne tilpasses skiftende omstændigheder eller modtagernes behov eller kriseperioder. Denne forordning bør desuden give Unionen få mulighed for at formulere og støtte særlige mål og foranstaltninger på internationalt plan, der hverken er geografisk betingede eller foranlediget af kriser, og som kræver en tværnational tilgang eller omfatter en indsats i både Unionen og en række tredjelande. Denne forordning bør endvidere skabe de nødvendige rammer for tiltag såsom støtte til uafhængige valgobservationsmissioner udført af Unionen (EU-valgobservationsmissioner), der kræver politikkohærens, sammenhængende forvaltning og fælles standarder for gennemførelse.
(17)
Udviklingen og konsolideringen af demokratiet i henhold til denne forordning kan muligvis omfatte ydelse af strategisk støtte til nationale demokratiske parlamenter og forfatningsgivende forsamlinger, navnlig for at fremme deres kapacitet til at støtte og fremskynde demokratiske reformprocesser.
(18)
Unionen bør lægge særlig vægt på de lande og krisesituationer, hvor menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder er mest truet, og hvor manglende respekt for disse rettigheder er mest udtalt og systematisk. I sådanne tilfælde bør de overordnede politiske mål være at fremme respekten for den relevante internationale ret, yde konkret støtte til civilsamfundet, forbedre dets muligheder for at handle og bidrage til dets arbejde, der udføres under meget vanskelige forhold. I sådanne lande eller situationer og for at kunne imødekomme presserende behov for at beskytte menneskerettighedsforkæmpere og demokratiforkæmpere bør Unionen være i stand til at reagere fleksibelt og rettidigt gennem anvendelse af hurtigere og mere fleksible administrative procedurer og ved hjælp af en række finansieringsmekanismer. Det bør især være tilfældet, hvor valget af proceduremæssige ordninger kan få direkte indvirkning på foranstaltningernes effektivitet eller udsætte modtagerne for alvorlig intimidering, gengældelse eller andre risici.
(19)
I konfliktsituationer bør Unionen søge at fremme alle konfliktparters overholdelse af deres retlige forpligtelser i henhold til den humanitære folkeret i overensstemmelse med de relevante EU-retningslinjer. I lande, der befinder sig i en overgangsfase, bør EU-bistanden i henhold til denne forordning endvidere støtte et hensigtsmæssigt miljø, der gør det muligt for politiske aktører, der går ind for et demokratisk pluralistisk flerpartisystem, at komme frem. Denne forordning bør også sigte mod at fremme demokratiske strukturer, magtdeling og ansvarlige offentlige myndigheder.
(20)
EU-valgobservationsmissioner yder et betydeligt og effektivt bidrag til demokratiske processer i tredjelande. Fremme af og støtte til demokrati rækker imidlertid langt ud over selve valgprocessen, og derfor bør der tages hensyn til alle stadier af valgperioden. Udgifterne til EU-valgobservationsmissioner bør derfor ikke tegne sig for en uforholdsmæssigt stor del af de samlede midler, der er til rådighed i henhold til denne forordning.
(21)
Betydningen af oprettelsen af en stilling som EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder (EUSR) bør understreges. EUSR bør bidrage til, at Unionens indsats og menneskerettighedspolitik fremtræder som en helhed, er sammenhængende og effektiv, og bør medvirke til at sikre sammenhæng i anvendelsen af alle Unionens instrumenter og medlemsstaternes indsats med henblik på at nå Unionens politikmål.
(22)
Unionen bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed, for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør nås ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem Unionens instrumenter for optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem denne forordning, andre EU-instrumenter til finansiering af optræden udadtil og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes i henhold til instrumenterne til finansiering af optræden udadtil.
(23)
Unionen og medlemsstaterne bør tilstræbe regelmæssig udveksling af oplysninger og rådføre sig med hinanden på et tidligt stadium i programmeringsprocessen for at fremme komplementariteten i deres respektive aktiviteter. Unionen bør også rådføre sig med andre donorer og relevante aktører.
(24)
Alt efter omstændighederne bør Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil regelmæssigt og hyppigt udveksle synspunkter og oplysninger med Europa-Parlamentet. Herudover bør Europa-Parlamentet og Rådet gives adgang til dokumenter for at sikre, at de kan udøve deres ret til indsigelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6) på et informeret grundlag. Foranstaltninger, der træffes i henhold til denne forordning, bør tage behørigt hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets synspunkter.
(25)
Unionen, herunder i relevant omfang via delegationerne, bør tilstræbe regelmæssig udveksling af oplysninger og rådføre sig med civilsamfundet på alle niveauer, herunder i tredjelande, så tidligt som muligt i programmeringsprocessen for at gøre det lettere for civilsamfundet at yde et bidrag og sikre, at det spiller en væsentlig rolle i disse procedurer.
(26)
For at tilpasse forordningens anvendelsesområde til den rivende udvikling i tredjelande bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår de prioriteter, der er defineret i bilaget til nærværende forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(27)
Gennemførelsesbeføjelserne til programmering og finansiering af de foranstaltninger, der støttes inden for rammerne af denne forordning, bør udøves i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011. Under hensyntagen til disse gennemførelsesretsakters karakter, især deres politisk retningsgivende karakter og deres finansielle virkninger, bør de i princippet vedtages efter undersøgelsesproceduren, undtagen hvor der er tale om tekniske gennemførelsesbestemmelser uden større finansielle virkninger.
(28)
Der er fastsat fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 (7).
(29)
Nærværende forordning fastlægger en finansieringsramme for hele dens anvendelsesperiode, der skal udgøre det primære referencebeløb for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (8).
(30)
De nærmere regler for, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere, er fastlagt i Rådets afgørelse 2010/427/EU (9).
(31)
Målene for denne forordning, nemlig at fremme demokrati og menneskerettigheder på verdensplan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(32)
Det er hensigtsmæssigt at sikre en glidende overgang uden afbrydelser mellem forordning (EF) nr. 1889/2006 og nærværende forordning og at afstemme anvendelsesperioden for nærværende forordning med anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (10) Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar2014 indtil den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og formål
Ved denne forordning oprettes et europæisk instrument for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR) for perioden 2014-2020, i henhold til hvilket Unionen yder bistand til udvikling og konsolidering af demokrati og retsstatsprincippet samt af respekten for alle menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
Formålet med denne bistand er navnlig at:
a)
støtte, udvikle og konsolidere demokratiet i tredjelande ved at fremme participatorisk og repræsentativt demokrati, styrke den samlede demokratiske proces, navnlig ved at styrke en aktiv rolle for civilsamfundet i denne proces og retsstatsprincippet samt forbedre valghandlingers troværdighed, især gennem EU-valgobservationsmissioner
b)
øge respekten for og overholdelsen af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, som er stadfæstet i FN's verdenserklæring om menneskerettighederne og andre internationale og regionale menneskerettighedsinstrumenter, og styrke beskyttelse, fremme, gennemførelse og overvågning af disse rettigheder, især gennem støtte til relevante civilsamfundsorganisationer, menneskerettighedsforkæmpere og ofre for undertrykkelse og overgreb
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. EU-bistand skal fokusere på følgende:
a)
fremme og styrkelse af et participatorisk og repræsentativt demokrati i overensstemmelse med retningslinjerne for den samlede demokratiske proces, herunder parlamentarisk demokrati, og af demokratiseringsprocesser, særlig gennem civilsamfundsorganisationer på lokalt, nationalt og internationalt plan, bl.a. ved at:
i)
fremme forenings- og forsamlingsfrihed, uhindret bevægelighed for personer, menings- og ytringsfrihed, herunder politisk, kunstnerisk og kulturel udtryksfrihed, uhindret adgang til information, en fri presse og uafhængige pluralistiske medier, både traditionelle og ikt-baserede medier, internetfrihed og foranstaltninger til bekæmpelse af administrative hindringer for udøvelsen af disse frihedsrettigheder, herunder bekæmpelse af censur, navnlig ved vedtagelse og gennemførelse af relevant lovgivning
ii)
styrke retsstatsprincippet, fremme den dømmende og den lovgivende magts uafhængighed, støtte og evaluere retlige og institutionelle reformer, herunder deres gennemførelse, fremme domstolsadgang og støtte nationale menneskerettighedsinstitutioner
iii)
fremme og styrke Den Internationale Straffedomstol, internationale ad hoc-straffedomstole og retsopgør efter regimeskift samt sandheds- og forsoningsmekanismer
iv)
støtte overgangen til demokrati og reformer med henblik på at sikre en effektiv og gennemsigtig demokratisk og national ansvarliggørelse og nationalt tilsyn, herunder i sikkerhedssektoren og retsvæsenet, og styrke bekæmpelsen af korruption
v)
fremme politisk pluralisme og demokratisk politisk repræsentation og tilskynde til kvinders og mænds og især medlemmer af marginaliserede og sårbare gruppers politiske deltagelse, både som vælgere og som kandidater, i demokratiske reformprocesser på lokalt, regionalt og nationalt plan
vi)
styrke demokratiet på lokalplan ved at sikre et bedre samarbejde mellem civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder og således konsolidere den politiske repræsentation på det niveau, som er tættest på borgerne
vii)
fremme kvinders og mænds lige deltagelse i det sociale, økonomiske og politiske liv og støtte ligestilling mellem kønnene, kvinders deltagelse i beslutningsprocesser og kvinders politiske repræsentation, især i politiske overgangsprocesser, demokratisering og statsopbygning
viii)
fremme handicappedes lige deltagelse i det sociale, økonomiske og politiske liv, herunder foranstaltninger, som skal lette deres udøvelse af hertil knyttede frihedsrettigheder, og støtte lige muligheder, ikkeforskelsbehandling og politisk repræsentation
ix)
støtte foranstaltninger, der letter fredelig forsoning mellem segmenter i samfundene, herunder ved at støtte tillidsskabende foranstaltninger i forbindelse med menneskerettigheder og demokratisering
b)
fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, der er stadfæstet i FN's verdenserklæring om menneskerettighederne og andre internationale og regionale instrumenter på området for borgerlige, politiske, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, hovedsagelig gennem civilsamfundsorganisationer, bl.a. på følgende områder:
i)
afskaffelse af dødsstraffen og oprettelse af moratorier med henblik på dens afskaffelse, og, hvor dødsstraffen stadig findes, fremme af dens afskaffelse og overholdelse af internationale minimumsstandarder
ii)
forebyggelse af tortur, mishandling og anden grusom, umenneskelig og nedværdigende behandling eller straf samt tvungne forsvindinger og rehabilitering af ofre for tortur
iii)
støtte til, beskyttelse af og bistand til menneskerettighedsforkæmpere, herunder imødekommelse af deres presserende behov for beskyttelse i overensstemmelse med artikel 1 i FN-erklæringen om menneskerettighedsforkæmpere; disse mål, herunder langsigtet bistand og adgang til husly, kunne være omfattet af en mekanisme til beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere
iv)
bekæmpelse af racisme og fremmedhad samt diskrimination på grund af køn, race, farve, kaste, etnisk eller social oprindelse, genetiske træk, sprog, religion eller tro, politisk eller anden overbevisning, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder, seksuel orientering, kønsidentitet eller ethvert andet forhold
v)
retten til at tænke frit, samvittighedsfrihed og religions- eller trosfrihed, bl.a. ved hjælp af foranstaltninger til bekæmpelse af alle former for had, intolerance og diskrimination, der er begrundet i religion eller tro, og ved at fremme tolerance og respekt for religiøs og kulturel mangfoldighed i og mellem samfundene
vi)
oprindelige folks rettigheder, som bl.a. stadfæstet i FN-erklæringen om oprindelige folks rettigheder, idet der fokuseres på vigtigheden af deres involvering i udviklingen af projekter, der vedrører dem, og ved at yde støtte med henblik på fremme af deres inddragelse og deltagelse i internationale mekanismer
vii)
rettigheder for personer, der tilhører nationale eller etniske, religiøse og sproglige mindretal, som stadfæstet i FN-erklæringen vedrørende rettigheder for personer, der tilhører nationale eller etniske, religiøse og sproglige minoriteter
viii)
rettigheder for lesbiske, bøsser, biseksuelle, transpersoner og interkønnede (LGBTI), herunder foranstaltninger til at afkriminalisere homoseksualitet, bekæmpe homofobisk og transfobisk vold og forfølgelse og fremme forsamlingsfriheden, foreningsfriheden og ytringsfriheden for lesbiske, bøsser, biseksuelle, transpersoner og interkønnede
ix)
kvinders rettigheder, som fastlagt i FN-konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder og den valgfrie protokol hertil, herunder foranstaltninger til bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder og piger, navnlig omskæring af kvinder, tvangsægteskaber og arrangerede ægteskaber, æresforbrydelser, vold i hjemmet eller seksuel vold samt handel med kvinder og piger
x)
børns rettigheder, som fastlagt i FN-konventionen om barnets rettigheder og de valgfrie protokoller hertil, herunder bekæmpelse af børnearbejde, handel med børn og børneprostitution, rekruttering og brug af børnesoldater og beskyttelse af børn mod forskelsbehandling uanset deres race, farve, køn, sprog, religion eller tro, politisk eller anden overbevisning, national, etnisk eller social oprindelse, formueforhold, handicap, fødsel eller ethvert andet forhold
xi)
handicappedes rettigheder som fastlagt i FN-konventionen om rettigheder for personer med handicap
xii)
økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, herunder retten til en tilstrækkelig levestandard, og grundlæggende arbejdsnormer
xiii)
virksomheders sociale ansvar, navnlig via gennemførelsen af FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder, og friheden til at oprette egen virksomhed, som fastlagt i artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
xiv)
uddannelse og erhvervsuddannelse samt overvågning inden for menneskerettigheder og demokrati
xv)
støtte til lokale, regionale, nationale og internationale civilsamfundsorganisationer, der arbejder på at beskytte, fremme eller forsvare menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder
xvi)
fremme af forbedrede vilkår og overholdelsen af standarder i fængsler i overensstemmelse med den menneskelige værdighed og de grundlæggende rettigheder
c)
styrkelse af de internationale rammer for beskyttelse af menneskerettighederne, retfærdighed, ligestilling mellem kønnene, retsstatsprincippet og demokratiet samt for fremme af den internationale humanitære folkeret, navnlig ved at:
i)
yde støtte til internationale og regionale instrumenter og organer på området for menneskerettigheder, retfærdighed, retsstatsprincippet og demokrati
ii)
fremme civilsamfundets samarbejde med internationale og regionale mellemstatslige organisationer og støtte civilsamfundsaktiviteter, herunder ikke-statslige organisationers kapacitetsopbygning, der tager sigte på at fremme og overvåge gennemførelsen af internationale og regionale instrumenter vedrørende menneskerettigheder, retfærdighed, retsstatsprincippet og demokrati
iii)
give uddannelse i og udbrede oplysninger om humanitær folkeret og yde støtte til dens håndhævelse
d)
opbyggelse af tillid til demokratiske valgprocesser og institutioner samt styrkelse af deres troværdighed og gennemsigtighed på alle stadier af valgperioden, navnlig gennem:
i)
udsendelse af EU-valgobservationsmissioner og andre foranstaltninger til overvågning af valgprocesser
ii)
bidrag til udvikling af nationale civilsamfundsorganisationers valgobservationskapacitet på regionalt og lokalt plan og støtte til deres initiativer til fremme af større deltagelse i og opfølgning af valgprocessen
iii)
støtte til foranstaltninger, der tager sigte på en sammenhængende integrering af valghandlinger i den demokratiske proces, formidling af oplysninger og gennemførelse af henstillinger fra EU-valgobservationsmissioner, navnlig i samarbejde med civilsamfundsorganisationer og relevante offentlige myndigheder, herunder parlamenter og regeringer, i overensstemmelse med denne forordning
iv)
fremme af fredelige udfald udførelse af valgprocesser, nedbringelse af valgrelateret vold og alle samfundssegmenters anerkendelse af troværdige resultater.
2. Hvor det er relevant, tages der i alle de foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning, hensyn til principperne om bekæmpelse af enhver form for forskelsbehandling, integration af kønsaspektet, deltagelse, øget indflydelse samt ansvarliggørelse, åbenhed og gennemsigtighed.
3. Alle foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning, gennemføres på tredjelandes område eller skal være direkte forbundet med situationer i tredjelande eller med globale eller regionale tiltag.
4. Alle foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning, skal tilgodese de særlige aspekter ved krise- eller nødsituationer og lande eller situationer, hvor der er alvorlige problemer med grundlæggende frihedsrettigheder, hvor menneskers sikkerhed er mest truet, eller hvor menneskerettighedsorganisationer og menneskerettighedsforkæmpere arbejder under de vanskeligste vilkår.
Artikel 3
Koordinering, sammenhæng og komplementaritet i EU-bistand
1. EU-bistand i henhold til denne forordning skal være i overensstemmelse med de overordnede rammer for Unionens optræden udadtil og komplementær i forhold til den bistand, der ydes af andre instrumenter eller aftaler om ekstern bistand.
2. For at øge effektiviteten, sammenhængen og ensartetheden i Unionens optræden udadtil tilstræber Unionen og medlemsstaterne regelmæssig udveksling af oplysninger og rådfører sig med hinanden på et tidligt stadium i programmeringsprocessen for at fremme komplementariteten og sammenhængen i deres respektive aktiviteter både på beslutningsplan og på stedet. Sådanne konsultationer kan føre til fælles programmering og fælles aktiviteter mellem Unionen og medlemsstaterne. Unionen rådfører sig også med andre donorer og aktører.
3. Alt efter omstændighederne udveksler Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil regelmæssigt synspunkter og oplysninger med Europa-Parlamentet.
4. Unionen tilstræber regelmæssig udveksling af oplysninger og rådfører sig med civilsamfundet på alle niveauer, herunder i tredjelande. Navnlig yder Unionen overalt, hvor det er muligt, og i overensstemmelse med de relevant procedurer teknisk vejledning og støtte i forbindelse med ansøgningsproceduren.
Artikel 4
Generelle rammer for programmering og gennemførelse
1. EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, gennemføres i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 236/2014 og ved hjælp af følgende foranstaltninger:
a)
strategidokumenter, jf. artikel 5, og ændringer heraf i relevant omfang
b)
årlige handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og støtteforanstaltninger i henhold til artikel 2 og 3 i forordning (EU) nr. 236/2014
c)
særlige foranstaltninger i henhold til artikel 2 i forordning (EU) nr. 236/2014
2. Enhver programmering eller revision af programmer, der finder sted efter offentliggørelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er nævnt i artikel 17 i forordning (EU) nr. 236/2014 (»midtvejsevalueringsrapporten«), skal tage hensyn til den pågældende rapports resultater og konklusioner.
Artikel 5
Strategidokumenter
1. Unionens strategi for dens bistand i henhold til denne forordning fastlægges i strategidokumenter på grundlag af Unionens prioriteringer, den internationale situation og de vigtigste partneres aktiviteter. De skal være i overensstemmelse med denne forordnings overordnede formål, mål, anvendelsesområde og principper.
2. I strategidokumenterne fastlægges de prioriterede områder, der udvælges til EU-finansiering i denne forordnings gyldighedsperiode, de specifikke mål, de forventede resultater og resultatindikatorerne. De skal ligeledes angive den vejledende finansielle tildeling, både de samlede beløb og beløbet for hvert prioriteret område, eventuelt i form af et beløbsinterval.
3. Strategidokumenterne godkendes efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014. Hvor det er nødvendigt på grund af væsentlige ændringer i omstændigheder eller politik, opdateres strategidokumenterne efter samme procedure.
Artikel 6
Tematiske prioriteter og delegation af beføjelser
De specifikke mål og prioriteter for Unionens bistand i henhold til denne forordning er anført i bilaget.
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter for at ændre de tematiske prioriteter, der er fastlagt i bilaget. Efter offentliggørelsen af midtvejsevalueringsrapporten og baseret på anbefalingerne deri skal Kommissionen navnlig vedtage en delegeret retsakt om ændring af bilaget senest den 31. marts 2018.
Artikel 7
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6, tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6, tillægges Kommissionen i denne forordnings gyldighedsperiode.
3. Den i artikel 6 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 6 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 8
Udvalg
Kommissionen bistås af et udvalg for demokrati og menneskerettigheder. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 9
Adgang til dokumenter
For at sikre, at Europa-Parlamentet og Rådet kan udøve deres ret til indsigelse på et informeret grundlag, skal de have adgang til alle EIDHR-dokumenter, som er relevante i forbindelse hermed, i overensstemmelse med de gældende regler.
Artikel 10
Finansieringsramme
Finansieringsrammen for gennemførelsen af denne forordning i perioden 2014-2020 fastsættes til 1 332 752 000 EUR.
De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.
Artikel 11
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
Denne forordning anvendes i overensstemmelse med afgørelse 2010/427/EU.
Artikel 12
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 235/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje finanční nástroj pro demokracii a lidská práva ve světě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 209 a 212 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, který přímo podporuje vnější politiky Unie, a nahrazuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2006 (4). Zřizuje finanční nástroj pro prosazování a podporu demokracie a lidských práv ve světě, který umožní poskytování pomoci nezávisle na souhlasu vlád a jiných orgánů veřejné moci dotčených třetích zemí.
(2)
Článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie je založena na hodnotách úcty k lidské důstojnosti, svobody, demokracie, rovnosti, právního státu a dodržování lidských práv, včetně práv příslušníků menšin. Tyto hodnoty jsou společné členským státům ve společnosti vyznačující se pluralismem, nepřípustností diskriminace, tolerancí, spravedlností, solidaritou a rovností žen a mužů.
(3)
Podle článku 2 a čl. 3 odst. 3 Smlouvy o EU a článku 8 Smlouvy o fungování EU představuje rovnost žen a mužů základní hodnotu a cíl Unie a Unie by měla podporovat a zohledňovat rovnost žen a mužů v rámci všech svých činností.
(4)
Článek 21 Smlouvy o EU stanoví, že vnější činnost Unie má spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, zásadách rovnosti a solidarity a dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(5)
V rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie tvoří prosazování lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných a podpora udržitelného růstu podporujícího začlenění dva základní pilíře rozvojové politiky Unie. Závazek dodržovat, prosazovat a chránit lidská práva a demokratické zásady je jedním z podstatných prvků smluvních vztahů Unie se třetími zeměmi.
(6)
Společné sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise ze dne 12. prosince 2011 nazvané „Lidská práva a demokracie jako priority vnější činnosti EU - na cestě k efektivnějšímu přístupu“ navrhlo konkrétní opatření pro zvýšenou účinnost a soudržnost přístupu Unie k lidským právům a demokracii.
(7)
Nástroj, který se tímto zřizuje, by měl přispívat k dosahování cílů vnější činnosti Unie, včetně cílů její rozvojové politiky, zejména pak cílů vytyčených ve společném prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Unie nazvaném „Evropský konsensus“ a ve sdělení Komise ze dne 13. října 2011 nazvaném „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ a cílů politik Unie, které souvisejí s lidskými právy, včetně cílů nastíněných ve strategickém rámci a akčním plánu EU pro lidská práva a demokracii, jež Rada přijala dne 25. června 2012.
(8)
V souladu se strategickým rámcem EU pro lidská práva a demokracii a akčním plánem pro lidská práva a demokracii a za účelem začlenění zásad v oblasti lidských práv do provádění tohoto nařízení by Unie měla uplatňovat přístup založený na právech, který by zahrnoval všechna lidská práva, ať už občanská a politická, hospodářská, sociální či kulturní.
(9)
Příspěvek Unie k demokracii a právnímu státu a k prosazování a ochraně lidských práv a základních svobod se opírá o Všeobecnou deklaraci lidských práv, Mezinárodní pakt o občanských a politických právech a Mezinárodní pakt o hospodářských, sociálních a kulturních právech, jakož i o jiné nástroje pro lidská práva přijaté v rámci Organizace spojených národů a příslušné regionální nástroje pro lidská práva.
(10)
Rovnost žen a mužů, práva žen včetně posílení postavení žen a nepřípustnost diskriminace patří mezi základní lidská práva a ta jsou zásadní pro sociální spravedlnost i pro boj proti nerovnosti. Jejich prosazování by mělo být jednou z průřezových priorit tohoto nařízení.
(11)
Demokracie a lidská práva jsou neoddělitelně spojeny a vzájemně se posilují, jak připomněla Rada ve svých závěrech o podpoře demokracie v rámci vnějších vztahů EU ze dne 18. listopadu 2009. Základní svobody myšlení, svědomí a náboženského vyznání nebo přesvědčení, projevu, shromažďování a sdružování jsou předpokladem pro politický pluralismus, demokratický proces a otevřenou společnost, zatímco demokratická kontrola, vnitrostátní odpovědnost a rozdělení moci jsou nezbytné pro udržení nezávislého soudnictví a právního státu, jež jsou následně nutné pro účinnou ochranu lidských práv.
(12)
Vytváření a udržování kultury lidských práv a podpora vzniku nezávislé občanské společnosti, mimo jiné posilováním její úlohy v dané zemi a zajišťováním toho, aby byla demokracie prospěšná všem, je úkol, který je naléhavý a obtížný zejména v nově vznikajících demokraciích a v podstatě nikdy nekončí; v první řadě přísluší lidem dotčené země, čímž se však nesnižuje odpovědnost mezinárodního společenství. Vyžaduje si existenci řady institucí, včetně vnitrostátních demokratických parlamentů a místně volených shromáždění, které zajišťují účast, zastoupení, vnímavost a odpovědnost. V této souvislosti je třeba zvláštní pozornost věnovat transformujícím se zemím a dále nestabilním a postkonfliktním zemím. Měly by být zohledněny zkušenosti a poznatky získané při přechodu k demokracii v rámci unijních politik rozšíření a sousedství.
(13)
Aby bylo možné řešit tyto otázky účinně, transparentně, včas a pružně i po skončení platnosti nařízení (ES) č. 1889/2006, bude i nadále zapotřebí zvláštních finančních zdrojů a samostatného finančního nástroje, který bude moci dále nezávisle fungovat.
(14)
Pomoc Unie podle tohoto nařízení by měla být koncipována takovým způsobem, aby doplnila různé další nástroje pro provádění jejích politik souvisejících s demokracií a lidskými právy. Tyto nástroje sahají od politického dialogu a diplomatických nót až po různé nástroje finanční a technické spolupráce, včetně zeměpisně a tematicky zaměřených programů. Pomoc Unie by rovněž měla doplňovat akce více zaměřené na krizové situace uskutečňované v rámci nástroje stability zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (5), včetně naléhavých opatření potřebných během prvních fází procesu transformace.
(15)
Unie má podle tohoto nařízení poskytovat pomoc, která má ve spolupráci s občanskou společností řešit globální, regionální, celostátní a místní otázky lidských práv a demokratizace. Občanskou společností se v této souvislosti rozumí všechny typy sociálních opatření prováděných jednotlivci či skupinami, jež jsou nezávislé na státu a jejichž činnosti přispívají k prosazování lidských práv a demokracie, včetně obránců lidských práv, jak je definuje Deklarace OSN o právu a povinnosti jednotlivců, skupin a společenských organizací prosazovat a chránit všeobecně uznávaná lidská práva a základní svobody (Deklarace OSN o obráncích lidských práv). Při provádění tohoto nařízení by se měly náležitě zohlednit místní strategie Unie v oblasti lidských práv pro jednotlivé země.
(16)
Cíle demokracie a lidských práv musí být čím dál tím více začleňovány do všech nástrojů pro financování vnější činnosti. Pomoc Unie podle tohoto nařízení by však měla mít navíc zvláštní doplňující a dodatečnou úlohu, která vyplývá z její globální povahy a z nezávislosti akcí na souhlasu vlád a dalších orgánů veřejné moci třetích zemí. Tato úloha by měla umožňovat spolupráci a partnerství s občanskou společností v citlivých otázkách lidských práv a demokracie, včetně požívání lidských práv migranty a práv žadatelů o azyl a vnitřně vysídlených osob, a zároveň zajišťovat pružnost a nezbytnou schopnost reagovat na měnící se situaci nebo potřeby příjemců či krizová období. Toto nařízení by mělo Unii umožnit formulovat a podporovat zvláštní cíle a opatření na mezinárodní úrovni, které nesouvisejí se zeměpisnou polohou ani s krizí a které vyžadují nadnárodní přístup nebo se vztahují na činnosti prováděné v Unii a v řadě třetích zemí. Toto nařízení by navíc mělo stanovit nezbytný rámec operacím, jakou je podpora nezávislých volebních pozorovatelských misí vedených Unií, které vyžadují soudržnost politik, jednotný systém řízení a společné normy pro realizaci.
(17)
Rozvoj a upevňování demokracie podle tohoto nařízení může případně zahrnovat poskytování strategické podpory vnitrostátním demokratickým parlamentům a ustavujícím shromážděním, zejména s cílem posílit jejich schopnost podporovat a prosazovat demokratické reformní procesy.
(18)
Unie by měla věnovat zvláštní pozornost zemím a naléhavým situacím, ve kterých jsou lidská práva a základní svobody nejvíce ohroženy a jejich nedodržování je obzvláště výrazné a systematické. V takových případech by mělo být politickou prioritou prosazovat dodržování příslušného mezinárodního práva, poskytnout místní občanské společnosti konkrétní podporu a prostředky na akce a přispět k její činnosti, jež se uskutečňuje za velmi obtížných podmínek. V těchto zemích či situacích a s cílem řešit naléhavé potřeby ochrany obránců lidských práv a demokratických aktivistů by Unie měla být schopna reagovat pružně a včas prostřednictvím rychlejších a flexibilnějších správních postupů a s využitím řady finančních mechanismů. Tak by tomu mělo být zejména v případě, kdy by výběr konkrétního postupu mohl přímo ovlivnit účinnost opatření nebo by příjemci mohli být vystaveni vážnému zastrašování, odvetným opatřením nebo jiným rizikům.
(19)
V souladu s vlastními příslušnými pokyny by měla Unie při konfliktech prosazovat, aby všechny strany konfliktu plnily své právní závazky vyplývající z mezinárodního humanitárního práva. V transformujících se zemích by měla pomoc Unie podle tohoto nařízení dále podpořit vhodné podmínky umožňující vstup politických aktérů prosazujících demokratický pluralitní systém s více politickými stranami. Toto nařízení by se měl rovněž zaměřit na prosazování demokratických struktur, rozdělení moci a odpovědné orgány veřejné moci.
(20)
Volební pozorovatelské mise Unie významně a úspěšně přispívají k demokratickým procesům ve třetích zemích. Prosazování a podpora demokracie se však zdaleka netýkají pouze samotného volebního procesu, a proto by se měl brát v potaz všechny fáze volebního cyklu. Na volební pozorovatelské mise Unie by se proto z celkového objemu finančních prostředků dostupných podle tohoto nařízení neměla vynaložit nepřiměřeně vysoká částka.
(21)
Je třeba zdůraznit význam vytvoření funkce zvláštního zástupce EU pro lidská práva. Zvláštní zástupce EU pro lidská práva by měl přispívat k jednotě, soudržnosti a účinnosti činnosti Unie a její politiky v oblasti lidských práv a pomáhat zajišťovat, aby všechny nástroje Unie a členských států byly uplatňovány konzistentním způsobem v zájmu dosažení cílů politiky Unie.
(22)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě nástrojů pro financování vnější činnosti.
(23)
V zájmu prosazování doplňkovosti svých činností mají Unie a členské státy usilovat o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultovat. Unie by rovněž měla konzultovat jiné dárce a příslušné aktéry.
(24)
Komise a případně Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) by měly pořádat pravidelné a časté výměny názorů a informací s Evropským parlamentem. Kromě toho by měl být Evropskému parlamentu a Radě poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly tyto orgány mohly na základě odpovídajících informací vykonávat kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). Opatření podle tohoto nařízení by měla řádně zohledňovat stanoviska Evropského parlamentu a Rady.
(25)
Unie by měla usilovat - ve vhodných případech i prostřednictvím svých delegací - o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích, v co nejranější fázi plánovacího procesu, aby usnadnila poskytování příslušných příspěvků občanské společnosti a zajistila, že v daném procesu plní smysluplnou úlohu.
(26)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(27)
Prováděcí pravomoci související s programováním a financováním opatření podporovaných podle tohoto nařízení by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření nebo finanční dopady, by se měl při jejich přijímání v zásadě použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(28)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(29)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(30)
Organizaci a fungování ESVČ stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(31)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž prosazování demokracie a lidských práv ve světě, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíš jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(32)
Je vhodné zajistit plynulý a nepřerušený přechod mezi nařízením (ES) č. 1889/2006 a tímto nařízením a uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 d 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
Tímto nařízením se zřizuje evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (dále jen „nástroj pro demokracii a lidská práva“) pro období 2014-2020, v jehož rámci Unie napomáhá rozvoji a upevňování demokracie, právního státu a dodržování všech lidských práv a základních svobod.
Cílem této pomoci je zejména:
a)
podpořit, rozvíjet a upevňovat demokracii ve třetích zemích, a to zlepšením participativní a zastupitelské demokracie, posílením celkového demokratického cyklu, zejména pak posílením aktivní úlohy občanské společnosti v rámci tohoto cyklu, a právního státu a dále zlepšením spolehlivosti volebních procesů (zejména prostřednictvím volebních pozorovatelských misí Unie);
b)
zlepšit respektování a dodržování lidských práv a základních svobod, jak jsou vyhlášeny ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v dalších mezinárodních a regionálních nástrojích pro lidská práva, a posílit jejich ochranu, prosazování, uplatňování a sledování jejich dodržování, zejména podporou příslušných organizací občanské společnosti, obránců lidských práv a obětí represe a zneužívání práv.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Pomoc Unie se zaměřuje na tyto oblasti:
a)
podpora a zlepšování participativní a zastupitelské demokracie v souladu s přístupem opírajícím se o celkový demokratický cyklus, včetně parlamentní demokracie, a procesů demokratizace, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti na místní, celostátní a mezinárodní úrovni, mimo jiné:
i)
prosazováním svobody sdružování a shromažďování, neomezeného pohybu osob, svobody přesvědčení a projevu včetně projevu politického, uměleckého a kulturního, neomezeného přístupu k informacím, svobody tisku a nezávislých, pluralitních sdělovacích prostředků (tradičních i těch, které využívají informační a komunikační technologie), svobody internetu a opatření v boji proti administrativním překážkám, které brání výkonu těchto svobod, včetně boje proti cenzuře, a to zejména přijímáním a prováděním příslušných právních předpisů;
ii)
posilováním právního státu, prosazováním nezávislosti soudů a zákonodárců, podporou a vyhodnocováním právních a institucionálních reforem a jejich provádění a prosazováním přístupu ke spravedlnosti, jakož i podporou vnitrostátních institucí působících v oblasti lidských práv;
iii)
podporou a posilováním Mezinárodního trestního soudu, mezinárodních trestních tribunálů ad hoc a procesů přechodného soudnictví a mechanismů pravdy a usmiřování;
iv)
podporou přechodu k demokracii a reforem za účelem dosažení účinné a transparentní demokratické a vnitrostátní odpovědnosti a dohledu, mimo jiné i v bezpečnostním sektoru a soudnictví, a posilováním opatření proti korupci;
v)
podporou politického pluralismu a demokratické politické reprezentace a povzbuzováním politické účasti žen a mužů, zejména příslušníků marginalizovaných a ohrožených skupin, a to jako voličů i jako kandidátů, na demokratických reformních procesech na místní, regionální a celostátní úrovni;
vi)
posilováním místní demokracie zajištěním lepší spolupráce mezi organizacemi občanské společnosti a místními orgány, čímž se posílí politické zastoupení na úrovni, jež je nejblíže občanům;
vii)
podporou rovné účasti žen a mužů na společenském, hospodářském a politickém životě a podporou rovnosti žen a mužů, účasti žen na rozhodovacích procesech a politického zastoupení žen, zejména v procesech politické transformace, demokratizace a budování státu;
viii)
podporou rovné účasti osob se zdravotním postižením na společenském, hospodářském a politickém životě, včetně opatření k usnadnění výkonu souvisejících svobod, a podporou rovných příležitostí, nediskriminace a politického zastoupení;
ix)
podporou opatření směřujících k usnadnění pokojného usmíření mezi různými vrstvami společnosti, včetně podpory opatření k budování důvěry v oblasti lidských práv a demokratizace;
b)
prosazování a ochrana lidských práv a základních svobod vyhlášených ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v jiných mezinárodních a regionálních nástrojích v oblasti občanských, politických, hospodářských, sociálních a kulturních práv, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti, mimo jiné pokud jde o:
i)
zrušení trestu smrti a vyhlášení moratorií za účelem jeho zrušení a v zemích, kde trest smrti stále existuje, prosazování jeho zrušení a dodržování mezinárodních minimálních standardů;
ii)
předcházení mučení, špatnému zacházení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení nebo trestání, jakož i násilným zmizením, a dále rehabilitaci obětí mučení;
iii)
podporu a ochranu obránců lidských práv, včetně řešení jejich naléhavých potřeb ochrany, v souladu s článkem 1 Deklarace OSN o obráncích lidských práv, a poskytování pomoci těmto osobám; na tyto cíle by se mohl vztahovat mechanismus pro obránce lidských práv, včetně dlouhodobější pomoci a přístupu k úkrytu;
iv)
boj proti rasismu, xenofobii a diskriminaci z jakéhokoli důvodu, zejména na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, kasty, etnického nebo sociálního původu, genetických rysů, jazyku, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických či jakýchkoli jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku, sexuální orientace a genderové identity;
v)
svobodu myšlení, svědomí a náboženského vyznání či přesvědčení, mimo jiné opatřeními k odstranění všech forem nenávisti, nesnášenlivosti a diskriminace, které souvisejí s náboženským vyznáním či přesvědčením, a posilováním tolerance a respektování náboženské a kulturní rozmanitosti uvnitř společnosti i mezi různými společnostmi;
vi)
práva původního obyvatelstva, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech původních obyvatel, zejména s důrazem na význam jeho zapojení do vývoje projektů, které se ho týkají, a poskytováním podpory v zájmu usnadnění interakce původního obyvatelstva s mezinárodními mechanismy a jeho účasti na nich;
vii)
práva příslušníků národnostních nebo etnických, náboženských a jazykových menšin, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech příslušníků národnostních, etnických, náboženských a jazykových menšin;
viii)
práva lesbických, gay, bisexuálních, transsexuálních a intersexuálních osob (LGBTI), včetně opatření na dekriminalizaci homosexuality, boj proti homofobnímu a transfobnímu násilí a pronásledování a prosazování svobody shromažďování, sdružování a projevu pro LGBTI osoby;
ix)
práva žen, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o odstranění všech forem diskriminace žen a v opčních protokolech k ní připojených, včetně opatření k boji proti všem formám násilí páchaného na ženách a dívkách, zejména proti mrzačení ženských pohlavních orgánů, vynuceným a předem dohodnutým sňatkům, zločinům „ze cti“, domácímu a sexuálnímu násilí a obchodování se ženami a dívkami;
x)
práva dítěte, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o právech dítěte a v opčních protokolech k ní připojených, včetně boje proti dětské práci, obchodování s dětmi a dětské prostituci a najímání a nasazování dětských vojáků, a ochranu dětí před diskriminací, ať již na základě rasy, barvy pleti, pohlaví, jazyka, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických nebo jiných názorů, národnostního, etnického nebo sociálního původu, majetku, zdravotního postižení, rodu či jiného postavení;
xi)
práva osob se zdravotním postižením, jak jsou stanovena v Úmluvě OSN o právech osob se zdravotním postižením;
xii)
hospodářská, sociální a kulturní práva, včetně práva na přiměřenou životní úroveň a základní pracovní normy;
xiii)
sociální odpovědnost podniků, zejména pak prováděním obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, a svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie;
xiv)
výchovu, odborné vzdělávání a sledování dodržování práv v oblasti lidských práv a demokracie;
xv)
podporu místních, regionálních, celostátních nebo mezinárodních organizací občanské společnosti působících v oblasti ochrany, prosazování nebo obrany lidských práv a základních svobod;
xvi)
podporu zlepšování podmínek a dodržování standardů ve věznicích, v souladu s lidskou důstojností a základními právy;
c)
posílení mezinárodního rámce pro ochranu lidských práv, spravedlnosti, rovnosti žen a mužů, právního státu a demokracie a pro prosazování mezinárodního humanitárního práva, zejména:
i)
poskytováním podpory mezinárodním a regionálním nástrojům a subjektům v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie;
ii)
posilováním spolupráce občanské společnosti s mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a podporováním činností občanské společnosti, včetně budování kapacit nevládních organizací, jež jsou zaměřeny na podporu mezinárodních a regionálních nástrojů v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie a sledování jejich provádění;
iii)
odbornou přípravou a šířením informací o mezinárodním humanitárním právu a podporou jeho prosazování;
d)
budování důvěry v demokratické volební procesy a instituce a zlepšování jejich spolehlivosti a transparentnosti ve všech fázích volebního cyklu, zejména:
i)
prostřednictvím nasazování volebních pozorovatelských misí Unie a dalších opatření ke sledování volebních procesů;
ii)
přispíváním k rozvoji volební pozorovatelské kapacity vnitrostátních organizací občanské společnosti na regionální a místní úrovni a podporováním jejich iniciativ s cílem zvýšit účast na volebním procesu a na navazujících opatřeních;
iii)
podporováním opatření zaměřených na důsledné začlenění volebních procesů do demokratického cyklu, na šíření informací a provádění doporučení volebních pozorovatelských misí Unie, zejména prostřednictvím spolupráce s organizacemi občanské společnosti, jakož i ve spolupráci s příslušnými orgány veřejné moci, včetně parlamentů a vlád, v souladu s tímto nařízením;
iv)
prosazováním pokojného výsledku volebních procesů, omezení násilí v průběhu voleb a akceptace věrohodných výsledků všemi segmenty společnosti.
2. U všech opatření uvedených v tomto nařízení se v příslušných případech zohlední zásady nediskriminace na jakémkoli základě, začleňování hlediska rovnosti žen a mužů, účasti, posílení postavení, odpovědnosti, otevřenosti a transparentnosti.
3. Opatření uvedená v tomto nařízení se provádějí na území třetích zemí nebo bezprostředně souvisejí se situacemi, k nimž dochází ve třetích zemích nebo s celosvětovými nebo regionálními opatřeními.
4. Opatření uvedená v tomto nařízení berou v úvahu specifika krizových nebo naléhavých situací a zemí či situací, které se vyznačují velkým deficitem základních svobod, ve kterých je nejvíce ohrožena bezpečnost lidí nebo ve kterých organizace na ochranu lidských práv a obránci lidských práv působí v nejsložitějších podmínkách.
Článek 3
Koordinace, soudržnost a doplňkovost pomoci Unie
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení je v souladu s celkovým rámcem vnější činnosti Unie a doplňuje pomoc poskytovanou na základě jiných nástrojů nebo dohod o vnější pomoci.
2. V zájmu posílení účinnosti, jednoty a soudržnosti vnější činnosti Unie usilují Unie a členské státy o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultují, aby podpořily doplňkovost a soudržnost svých činností, a to jak na rozhodovací úrovni, tak i v praxi. Tyto konzultace mohou vést ke společnému programování a společným činnostem Unie a členských států. Unie rovněž konzultuje jiné dárce a subjekty.
3. Komise a případně ESVČ pořádají pravidelné výměny názorů a informací s Evropským parlamentem.
4. Unie usiluje o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích. Zejména Unie, kdykoli je to možné a v souladu s příslušnými postupy, poskytuje technické vedení a podporu v souvislosti s procesem podávání žádostí.
Článek 4
Obecný rámec pro programování a provádění
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 prostřednictvím těchto opatření:
a)
strategických dokumentů uvedených v článku 5 a popřípadě jejich revizí;
b)
ročních akčních programů, individuálních opatření a podpůrných opatření podle článků 2 a 3 nařízení (EU) č. 236/2014;
c)
zvláštních opatření podle článku 2 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Strategické dokumenty
1. Strategické dokumenty stanovují strategii Unie ohledně pomoci, již Unie poskytuje podle tohoto nařízení, vycházející z priorit Unie, mezinárodní situace a činnosti hlavních partnerů. Jsou v souladu s celkovým záměrem, cíli, oblastí působnosti a zásadami tohoto nařízení.
2. Strategické dokumenty stanoví prioritní oblasti, jež byly vybrány pro financování Unií v době platnosti tohoto nařízení, zvláštní cíle, očekávané výsledky a ukazatele výkonnosti. V těchto dokumentech se rovněž uvedou orientační finanční příděly, jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, případně ve formě rozpětí.
3. Strategické dokumenty se schvalují přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Strategické dokumenty se aktualizují v souladu s tímto postupem, pokud to vyžadují významné změny okolností a politiky.
Článek 6
Tematické priority a přenesení pravomocí
Specifické cíle a priority, které má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, jsou uvedeny v příloze.
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci měnící tematické priority stanovené v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 7
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi na dobu platnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 8
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro demokracii a lidská práva. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9
Přístup k dokumentům
Aby Evropský parlament a Rada mohly vykonávat kontrolní pravomoci na základě odpovídajících informací, mají v souladu s příslušnými pravidly přístup ke všem dokumentům nástroje pro demokracii a lidská práva, které se této kontroly týkají.
Článek 10
Finanční krytí
Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 1 332 752 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 11
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.