KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 153/2013
af 19. december 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for krav for centrale modparter
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre (2), særlig artikel 25, stk. 8, artikel 26, stk. 9, artikel 29, stk. 4, artikel 34, stk. 3, artikel 41, stk. 5, artikel 42, stk. 5, artikel 44, stk. 2, artikel 45, stk. 5, artikel 46, stk. 3, artikel 47, stk. 8 og artikel 49, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bestemmelserne i denne forordning er tæt forbundne, eftersom de alle omhandler organisatoriske krav, herunder registerføring og forretningskontinuitet samt tilsynskrav, bl.a. vedrørende margener, misligholdelsesfonden, kontroller af likviditetsrisici, default waterfall, sikkerhedsstillelse, investeringspolitik, revision af modeller, stresstestning og backtestning. Af hensyn til sammenhængen mellem disse bestemmelser, som bør træde i kraft samtidigt, og for at de personer, som er omfattet af disse regler, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i afsnit III og afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012 krævede reguleringsmæssige tekniske standarder i én enkelt forordning.
(2)
I betragtning af den finansielle markeders globale natur bør der i denne forordning tages hensyn til principperne for den finansielle markedsinfrastruktur udstedt af Udvalget om Betalings- og Clearingsystemer og Den Internationale Børstilsynsorganisation (»CPSS-IOSCO's principper«), der tjener som et globalt benchmark for reguleringsmæssige krav til centrale modparter (CCP'er).
(3)
For at CCP'er kan være sikre og forsvarlige under alle markedsvilkår, er det vigtigt, at de indfører procedurer for forsigtig risikostyring, som behørigt dækker alle risici, de er eller kan blive udsat for. I den henseende bør de risikostyringsstandarder, CCP'erne faktisk gennemfører, være strengere end dem, der fastsættes i denne forordning, såfremt det findes hensigtsmæssigt.
(4)
For at præcisere et begrænset antal begreber fra forordning (EU) nr. 648/2012 samt for at fastsætte de tekniske termer, der er nødvendige for at udarbejde denne tekniske standard, bør en række termer defineres.
(5)
Det er vigtigt at sikre, at CCP'er, der er anerkendt i tredjelande, ikke lægger hindringer i vejen for, at EU-markederne fungerer hensigtsmæssigt. Det er derfor også vigtigt at sikre, at anerkendte CCP'er ikke kan slække på deres risikostyringskrav, så de kommer under EU-standarderne, idet dette vil kunne føre til regelarbitrage. De oplysninger, ESMA skal have om anerkendelse af en CCP i et tredjeland, bør sætte ESMA i stand til at vurdere, om den pågældende CCP er i fuld overensstemmelse med de tilsynskrav, der finder anvendelse i tredjelandet. Endvidere skal Kommissionens afgørelse om ækvivalens sikre, at tredjelandets love og regler svarer til alle bestemmelser i afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012 og i denne forordning.
(6)
For at sikre en passende investorbeskyttelse kan Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) ved anerkendelsen af CCP'er i tredjelande kræve flere oplysninger end de strengt nødvendige for at vurdere, om betingelserne i forordning (EU) nr. 648/2012 er opfyldt.
(7)
Den løbende vurdering af, om CCP'en i tredjelandet fuldt ud opfylder tilsynskravene i det pågældende tredjeland, påhviler tredjelandets kompetente myndighed. De oplysninger, tredjelands-CCP'en skal forelægge ESMA, skal ikke have til formål at gentage vurderingen fra tredjelandets kompetente myndighed, men skal sikre, at CCP'en er omfattet af effektivt tilsyn og håndhævelse i tredjelandet, og således sikre en høj grad af investorbeskyttelse.
(8)
For at ESMA kan foretage en fuldstændig vurdering, skal de oplysninger, den ansøgende tredjelands-CCP indgiver, suppleres af oplysninger, som er nødvendige for at vurdere det løbende tilsyns effektivitet, tredjelandets kompetente myndigheds håndhævelsesbeføjelser og de foranstaltninger, den træffer. Disse oplysninger skal fremlægges i henhold til den samarbejdsaftale, der er etableret i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 648/2012. Denne samarbejdsaftale bør sikre, at ESMA rettidigt informeres om eventuelle tilsyns- eller håndhævelsesmæssige tiltag mod den CCP, der søger om anerkendelse, og om eventuelle ændringer i de betingelser, den relevante CCP fik godkendelsen på, samt om relevante opdateringer af de oplysninger, CCP'en oprindelig indgav under anerkendelsesprocessen.
(9)
Der er behov for yderligere at specificere kravene i forordning (EU) nr. 648/2012 vedrørende interne risikoindberetningsveje for at gennemføre en risikostyringsstruktur, der omfatter strukturen af samt rettigheder og ansvar i forbindelse med den interne risikostyringsprocedure. I ledelsesordningerne bør der tages hensyn til de forskellige selskabsretsordninger i EU med henblik på at sikre, at CCP'erne opererer inden for et forsvarligt regelsæt.
(10)
For at sikre, at en CCP gennemfører hensigtsmæssige procedurer for at overholde denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 (3), bør opgaver og ansvar for en compliancefunktion i en CCP specificeres.
(11)
Det er nødvendigt klart at definere bestyrelsens og den øverste ledelses ansvarsområder og at specificere minimumskrav til, hvordan bestyrelsen skal fungere, for at sikre, at CCP'ens organisationsstruktur gør den i stand til at udføre sine tjenester og aktiviteter på en kontinuerlig og velordnet måde. Det er også nødvendigt at fastlægge klare og direkte indberetningsveje for at sikre en tilstrækkelig grad af ansvarlighed.
(12)
For at sikre en forsvarlig og forsigtig ledelse af en CCP er det vigtigt, at dens aflønningspolitik ikke tilskynder til overdreven risikotagning. Hvis aflønningspolitikken skal have den ønskede virkning, bør den overvåges på passende vis og revideres af bestyrelsen, som bør nedsætte et særligt udvalg, der kan varetage det fornødne tilsyn med gennemførelsen af aflønningspolitikken.
(13)
For at sikre, at CCP'er fungerer med det nødvendige omfang af menneskelige ressourcer, så de kan opfylde alle deres forpligtelser, at de står til ansvar for udførelsen af deres aktiviteter, og at de kompetente myndigheder har de relevante kontaktpunkter i de CCP'er, de fører tilsyn med, bør CCP'er som minimum have en risikostyringschef, en compliancechef og en teknologichef.
(14)
CCP'er bør i tilstrækkelig grad overvåge og vurdere, i hvilket omfang der kan opstå interessekonflikter for bestyrelsesmedlemmer, der sidder i forskellige virksomheders bestyrelser, uanset om det er i eller uden for CCP-koncernen. Bestyrelsesmedlemmer bør ikke forhindres i at sidde i forskellige bestyrelser, medmindre det giver anledning til interessekonflikter.
(15)
Med henblik på at have en effektiv revisionsfunktion bør en CCP definere sine interne revisorers ansvarsområder og indberetningsveje for at sikre, at relevante spørgsmål i rette tid forelægges CCP'ens bestyrelse og de kompetente myndigheder. Ved oprettelse af en intern revisionsfunktion og under dens arbejde bør dens mandat, uafhængighed og objektivitet, arbejds- og ansvarsområde, beføjelser, rapporteringspligt og driftsstandarder klart defineres.
(16)
For at kunne løse sine opgaver effektivt bør den relevante kompetente myndighed have adgang til alle nødvendige oplysninger for at fastslå, om CCP'en opfylder betingelserne for godkendelsen. Disse oplysninger skal CCP'en stille til rådighed uden unødig forsinkelse.
(17)
De optegnelser, CCP'er fører, bør fremme et indgående kendskab til CCP'ens krediteksponering over for clearingmedlemmer og give mulighed for at overvåge den indbyggede systemiske risiko. De skal også give de kompetente myndigheder, ESMA og de relevante medlemmer af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) mulighed for på fyldestgørende vis at rekonstruere clearingprocessen for at vurdere overensstemmelsen med indberetningskrav, herunder rapporteringskrav. Når oplysningerne er registreret, kan CCP'er også bruge dem, når de skal opfylde reguleringsmæssige krav og forpligtelser over for clearingmedlemmer og i tilfælde af tvister.
(18)
De oplysninger, CCP'er indberetter til transaktionsregistre bør registreres, så de kompetente myndigheder kan kontrollere, om CCP'erne opfylder indberetningskravene i forordning (EU) nr. 648/2012 og let kan få adgang til oplysningerne i tilfælde, hvor disse ikke kan findes i transaktionsregistrene.
(19)
Kravene til opbevaring af optegnelser vedrørende handler skal følge de samme begreber, som dem, der er fastsat i indberetningskravet, jf. artikel 9 i forordning (EU) nr. 648/2012, for at sikre en hensigtsmæssig indberetning fra CCP'erne.
(20)
For at sikre forretningskontinuitet i tilfælde af forretningsforstyrrelser bør CCP'ens sekundære behandlingssted være beliggende tilstrækkeligt langt og geografisk adskilt fra det primære sted, således at det ikke ville blive udsat for den samme katastrofe, der eventuelt har sat det primære sted ud af drift. Der bør opstilles scenarier for at analysere virkningerne af krisebegivenheder på kritiske tjenesteydelser, herunder scenarier med systemudfald på grund af en naturkatastrofe. Disse analyser bør revideres med jævne mellemrum.
(21)
CCP'er er systemisk relevante finansmarkedsinfrastrukturer, og de bør genoprette kritiske funktioner inden for to timer, idet backup-systemerne ideelt set skal påbegynde behandlingen umiddelbart efter en hændelse. CCP'er bør også sikre en meget høj sandsynlighed for, at ingen data vil gå tabt.
(22)
Det er vigtigt, at et clearingmedlems misligholdelse ikke forårsager betydelige tab for andre markedsdeltagere. Derfor er CCP'er forpligtede til gennem de marginer, som et misligholdende clearingmedlem har indbetalt, som minimum at dække en relevant del af det mulige tab, som CCP'en kan have under ved lukningen af positioner. Der bør være regler for den minimumsprocent, marginerne skal dække for forskellige klasser af finansielle instrumenter. Endvidere bør CCP'er følge principperne om at skræddersy deres marginniveauer til den særlige profil for hvert enkelt finansielt instrument eller hver portefølje, de foretager clearing for.
(23)
CCP'er bør ikke reducere deres marginer til et niveau, der bringer deres sikkerhed i fare, selv om miljøet er stærkt konkurrencepræget. Af den grund bør beregninger af marginerne følge særlige krav til deres grundlæggende elementer. I den forbindelse bør der i marginerne indregnes en hel række markedsvilkår, herunder stressperioder.
(24)
Der bør fastlægges regler om den passende procentsats og de passende tidshorisonter for likvidationsperioden og beregningen af den historiske volatilitet. Med henblik på at sikre, at CCP'er behørigt styrer den risiko, de løber, er det hensigtsmæssigt ikke at specificere, hvilken tilgang CCP'en bør anlægge for at beregne marginkravene ud fra disse parametre. Af samme årsager bør CCP'er ikke forhindres i at benytte forskellige pålidelige metodologiske tilgange til udvikling af marginberegning på porteføljebasis, de bør have lov til at benytte metoder baseret på korrelationer mellem prisrisikoen for det finansielle instrument eller den række af finansielle instrumenter, de clearer, samt enhver hensigtsmæssig metode baseret på tilsvarende statistiske parametre for afhængighed.
(25)
For at fastslå, i hvilken periode en CCP er udsat for markedsrisiko i forbindelse med forvaltningen af et misligholdende clearingmedlems position, bør CCP'en overveje den relevante profil for de finansielle instrumenter eller den portefølje, der er clearet, f.eks. deres likviditetsniveau og positionens størrelse eller koncentration. CCP'er bør foretage en forsigtig vurdering af den tid, der er nødvendig for en fuldstændig lukning af et misligholdende clearingmedlems position siden den seneste opkrævning af marginer samt positionens størrelse og koncentration.
(26)
For at undgå at forårsage eller forværre en finansiel ustabilitet bør CCP'er, så vidt muligt, indføre fremsynede marginmetodologier, der begrænser sandsynligheden for procykliske ændringer i marginkravene, uden at svække CCP'ens modstandsdygtighed.
(27)
Et højere konfidensinterval for OTC-derivater er normalt berettiget, fordi der for sådanne produkter er tale om mindre pålidelig prisfastsættelse og færre historiske data, som kan danne grundlag for eksponeringsskøn. CCP'er kan eventuelt cleare OTC-derivater, der ikke er berørt af sådanne fænomener, men har samme risikoprofiler som børsnoterede derivater, og de bør kunne cleare disse produkter på samme måde uanset gennemførelsesmetode.
(28)
En passende definition på ekstreme, men plausible, markedsvilkår er et kerneelement i CCP'ers risikostyring. Med det formål at holde CCP'ers risikostyringsstruktur up to date bør ekstreme, men plausible markedsvilkår ikke betragtes som et statisk begreb, men snarere som vilkår, der udvikler sig over tid og varierer på tværs af markeder. Et markedsscenario kan være ekstremt, men plausibelt for en CCP, mens det ikke har stor betydning for en anden. CCP'er bør fastsætte en solid intern strategiramme for identificering af de markeder, hvor de er udsat, og anvende en række fælles minimumsstandarder for definition af ekstreme, men plausible vilkår på hvert identificeret marked. De bør også objektivt tage hensyn til muligheden af samtidige pres på mange markeder.
(29)
For at sikre, at der er indført solide og hensigtsmæssige forvaltningsordninger, bør den ramme, CCP'er anvender til at identificere ekstreme, men plausible markedsvilkår, drøftes af risikoudvalget og godkendes af bestyrelsen. Den bør revideres mindst én gang årligt, hvor resultaterne drøftes af risikoudvalget og herefter deles med bestyrelsen. Revisionen bør sikre, at ændringer i omfang og koncentration af CCP'ens eksponeringer samt udviklingen på de markeder, hvor CCP'en driver virksomhed, afspejles i definitionen af ekstreme, men plausible markedsvilkår. Denne revision bør dog ikke træde i stedet for, at en CCP til stadighed vurderer, om dens misligholdelsesfond er tilstrækkelig i lyset af udviklingen i markedsvilkårene.
(30)
For at sikre en effektiv forvaltning af deres likviditetsrisiko bør CCP'er være forpligtede til at etablere en styringsstruktur for deres likviditetsrisiko. Strukturen bør afhænge af arten af CCP'ernes forpligtelser og omhandle de værktøjer, CCP'erne har til rådighed til vurdering af den likviditetsrisiko, de løber, for at fastslå, hvilket likviditetspres der formentlig vil opstå, og sikre en passende likviditet.
(31)
Ved vurderingen af, om en CCP's likviditet er tilstrækkelig, bør CCP'en være forpligtet til at se på størrelsen og likviditeten af sine ressourcer samt disse aktivers mulige koncentrationsrisiko. Det er vigtigt, at CCP'er kan identificere alle væsentlige former for likviditetsrisikokoncentrationer i deres ressourcer, således at CCP'ens likviditet er umiddelbart til rådighed, når det er nødvendigt. CCP'er bør også tage hensyn til supplerende risici som følge af mange forhold, indbyrdes afhængighedsforhold og koncentrationer.
(32)
Da likviditeten skal være let tilgængelig til transaktioner på samme dag-basis eller intradagbasis, kan en CCP anvende likvide midler i den udstedende centralbank, likvide midler hos kreditværdige forretningsbanker, ved aftale bekræftede kreditlinjer og indgåede repoaftaler, meget let omsættelig sikkerhedsstillelse, der opbevares i depot, og let tilgængelige investeringer, der let kan konverteres til likvide beholdninger med forud indgåede og særdeles pålidelige finansieringsaftaler, selv under stressede markedsvilkår. Disse likvide midler og denne sikkerhedsstillelse bør kun på visse betingelser medregnes som en del af de likvide finansielle ressourcer, som der forud er indgået aftale om.
(33)
For at give CCP'er det nødvendige incitament til at fastsætte forsigtige krav og holde dette beløb på et passende niveau og samtidig undgå regelarbitrage er det vigtigt at fastlægge en fælles metodologi for beregning og fastholdelse af de egne dedikerede ressourcer på et bestemt beløb, en CCP bør have til at bruge i et default waterfall. Det er væsentligt at holde disse ressourcer, der dækker tab som følge af misligholdelse, adskilt fra og med en særlig funktion i forhold til CCP'ens minimumskapitalkrav, som dækker forskellige risici, en CCP kan blive udsat for.
(34)
Det er vigtigt, at CCP'er anvender en ensartet metodologi til beregning af de egne ressourcer, der skal bruges i et default waterfall, med henblik på at sikre lige vilkår mellem CCP'er. Hvis man overlader det til CCP'ernes eget skøn at gennemføre en metodologi, der ikke er tilstrækkeligt klar, vil det føre til meget forskellige resultater blandt CCP'er og således tilskynde til regelarbitrage. Det er derfor væsentligt, at metodologien ikke giver CCP'er mulighed for at udøve et skøn. Med henblik herpå vil det være hensigtsmæssigt at have en enkelt procentsats baseret på et klart identificerbart mål og en klar metodologi, der kan sikre en ensartet beregning af CCP'ers egne ressourcer, der skal bruges i et default waterfall.
(35)
Der bør opstilles en række minimumskriterier for at sikre, at den acceptable sikkerhedsstillelse er højlikvid og kan konverteres til likvide midler hurtigt og med en minimal kurseffekt. Disse kriterier bør vedrøre udstederen af sikkerhedsstillelsen, i hvilken grad den kan realiseres i markedet, og om dens værdi er knyttet til vurderingen af kreditrisiko for det medlem, der stiller sikkerheden, for at tage højde for en mulig wrong-way-risiko. En CCP bør have mulighed for at anvende supplerende kriterier, hvis det er nødvendigt for at nå den ønskede robusthed.
(36)
CCP'er bør kun acceptere højlikvid sikkerhedsstillelse med en minimal kredit- og markedsrisiko. For at sikre, at den sikkerhedsstillelse, CCP'er har, altid er højlikvid, er det nødvendigt, at CCP'er fastlægger gennemsigtige og forudsigelige politikker og procedurer til vurdering og løbende overvågning af likviditeten af aktiver, der er accepteret som sikkerhedsstillelse, og at de anvender hensigtsmæssige værdiansættelsesmetoder. Med henblik herpå bør CCP'er også indføre koncentrationsgrænser, der har til formål at bevare en tilstrækkelig diversificering af sikkerhedsstillelsen, således at den kan gøres likvid umiddelbart, uden at markedsrisikoen i væsentlig grad påvirker dens værdi. Ved fastlæggelse af deres regler for anerkendt sikkerhed og koncentrationsgrænser bør de tage hensyn til den globale adgang til en sådan sikkerhedsstillelse på baggrund af de potentielle makroøkonomiske virkninger af deres regler.
(37)
For at undgå wrong-way-risici bør clearingmedlemmer ikke generelt have lov til at benytte deres egne værdipapirer eller værdipapirer udstedt af en enhed fra samme koncern. Dog bør en CCP kunne give clearingmedlemmer mulighed for at anvende dækkede obligationer, som ikke berøres i tilfælde af udstederens insolvens. Den tilgrundliggende sikkerhedsstillelse bør ikke desto mindre være passende adskilt fra udstederen og opfylde minimumskriterierne for accept af sikkerhedsstillelse. Et clearingmedlem bør ikke udstede finansielle instrumenter med det primære formål at lade et andet clearingmedlem bruge dem som sikkerhed.
(38)
For at varetage CCP'ers sikkerhed bør en CCP kun acceptere en forretningsbankgaranti som sikkerhed efter en grundig vurdering af udstederen og af de juridiske, kontraktlige og operationelle rammer for garantien. Det bør undgås, at CCP'er har usikrede eksponeringer i forhold til forretningsbanker. Derfor kan garantier fra forretningsbanker kun accepteres på strenge betingelser. Disse betingelser opfyldes normalt på markeder, der er præget af en høj koncentration af forretningsbanker, som er villige til at yde kredit til ikke-finansielle clearingmedlemmer. Af den grund bør en højere koncentrationsgrænse være tilladt i disse tilfælde.
(39)
For at begrænse sin markedsrisiko bør en CCP være forpligtet til som minimum én gang dagligt at ansætte værdien af sin sikkerhedsstillelse. Den bør anvende forsigtige haircuts, der afspejler sikkerhedsstillelsens mulige værdiforringelse i intervallet mellem dens seneste opskrivning og det tidspunkt, hvor sikkerhedsstillelsen med rimelighed kan formodes at blive realiseret under stressede markedsvilkår. Sikkerhedsstillelsens størrelse bør også tage hensyn til potentielle wrong-way-risikoengagementer.
(40)
Gennemførelsen af haircuts bør gøre CCP'en i stand til at undgå store og uventede justeringer af den nødvendige sikkerhedsstillelse for så vidt muligt at undgå procykliske virkninger.
(41)
For at undgå potentielle betydelige negative indvirkninger på prisen i tilfælde af realisering af sikkerhedsstillelsen inden for kort tid, bør CCP'er bør ikke koncentrere sikkerhedsstillelse om et begrænset antal udstedere eller et begrænset antal aktiver. Koncentrerede positioner vedrørende sikkerhedsstillelse bør derfor ikke betragtes som højlikvide.
(42)
Likviditets-, kredit- og markedsrisici bør betragtes på porteføljebasis og også i forbindelse med det enkelte finansielle instrument. En koncentreret portefølje kan have en betydelig negativ indvirkning på den sikkerhedsstillelse eller de finansielle instrumenter, CCP'en kan investere sine finansielle ressourcer i, eftersom det sandsynligvis ikke kan lade sig gøre at sælge store positioner under stressede markedsvilkår uden at trykke markedsprisen. Af samme grund bør CCP'ens sikkerhedsstillelse til stadighed overvåges og værdiansættes for at sikre, at den fortsat er likvid.
(43)
Energiderivatmarkederne har en meget stærk forbindelse med spotmarkederne for råvarer, og på disse derivatmarkeder er andelen af ikke-finansielle clearingmedlemmer høj. På disse markeder er et betydeligt antal af markedsdeltagerne også producenter af den underliggende råvare. Adgang til en tilstrækkelig sikkerhedsstillelse til at sikre forretningsbankgarantier fuldt ud kan kræve, at de pågældende ikke-finansielle clearingmedlemmer frigør betydelige dele af deres aktuelle positioner eller kan hindre dem i at fortsætte med at cleare deres positioner som et direkte clearingmedlem af en CCP. Denne proces kan forårsage forstyrrelser på energimarkederne, hvad angår likviditeten og spredningen blandt markedsdeltagerne. Anvendelsen heraf bør derfor udsættes efter en fastlagt tidsplan.
(44)
Med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af de rammer, der er fastlagt i forordning (EU) nr. 648/2012, bør alle sektorer stilles over for de samme krav i den endelige udformning af de regler, som skal gælde for dem. Energivirksomheder opererer i øjeblikket inden for veletablerede rammer, som det vil kræve tid at tilpasse til de nye krav, hvis skadevirkninger for realøkonomien skal undgås. Derfor anses det for ønskeligt at fastsætte en anvendelsesdato for denne type markeder, der giver mulighed for en passende overgang fra den nuværende markedspraksis uden at påvirke markedsstruktur og likviditet unødigt.
(45)
En CCP bør i sin investeringspolitik give højeste prioritet til principperne for kapitalbeskyttelse og likviditetsmaksimering. Investeringspolitikken bør også sikre, at der ikke opstår interessekonflikter med CCP'ens kommercielle interesser.
(46)
I de kriterier, finansielle instrumenter bør opfylde for at blive betragtet som egnede investeringer for CCP'en, bør der tages hensyn til princip 16 i CPSS-IOSCO-principperne med henblik på at sikre en ensartet behandling på internationalt plan. Især bør en CCP være forpligtet til at anvende restriktive standarder vedrørende udstederen af det finansielle instrument, det finansielle instruments omsættelighed og instrumentets kredit-, markeds-, volatilitets- og valutakursrisiko. En CCP bør sørge for, at den ikke underminerer de foranstaltninger, der træffes for at begrænse risikoeksponeringen for sine investeringer ved at have alt for store eksponeringer for et enkelt finansielt instrument, en enkelt udsteder, type af udsteder eller depotinstitution.
(47)
En CCP's anvendelse af derivater udsætter den for yderligere kredit- og markedsrisici, og det er derfor nødvendigt at definere en begrænset række omstændigheder, under hvilke en CCP kan investere sine finansielle ressourcer i derivater. Eftersom en CCP bør sigte mod at have en neutral position med hensyn til markedsrisiko, er de eneste risici, en CCP bør behøve gardere sig imod, dem, der vedrører den sikkerhedsstillelse, den accepterer, eller de risici, som opstår på grund af et clearingmedlems misligholdelse. Risici vedrørende den sikkerhedsstillelse, en CCP accepterer, kan i tilstrækkelig grad forvaltes gennem haircuts, og det anses ikke for nødvendigt for en CCP at benytte derivater i den forbindelse. Derivater bør kun benyttes af en CCP til forvaltning af den likviditetsrisiko, der opstår for eksponeringer for forskellige valutaer, og med det formål at beskytte et misligholdende clearingmedlems portefølje og kun, hvis CCP'ens procedurer i tilfælde af misligholdelse giver mulighed herfor.
(48)
Af hensyn til CCP'ernes sikkerhed bør de kun have lov til at have kontante midler i form af usikrede indlån i minimalt omfang. Når CCP'er sikrer deres kontante midler, bør de altid sørge for, at de altid er tilstrækkeligt beskyttet mod likviditetsrisici.
(49)
Det er nødvendigt at fastsætte strenge krav til stress- og backtestning for at sikre, at en CCP's modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur fungerer korrekt under hensyntagen til alle de risici, CCP'en er eksponeret for, således at CCP'en til enhver tid har tilstrækkelige ressourcer til at dække de pågældende risici.
(50)
For at sikre en ensartet anvendelse af kravene til CCP'er er det nødvendigt at fastsætte detaljerede bestemmelser for, hvilke typer test der skal foretages, herunder både stress- og backtestning. Med henblik på at tage højde for den brede vifte af værdipapir- og derivatkontrakter, der kan cleares i fremtiden, afspejle forskelle i CCP'ers virksomhedsledelses- og risikostyringsmetoder, åbne mulighed for fremtidig udvikling og nye risici, der skal håndteres, og give mulighed for tilstrækkelig fleksibilitet er en kriteriebaseret tilgang nødvendig.
(51)
Ved validering af en CCP's modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur er det vigtigt at anvende en egnet, uafhængig part, så alle nødvendige korrigerende foranstaltninger kan findes og sættes i værk før gennemførelse, og undgå væsentlige interessekonflikter. Den uafhængige part bør være tilstrækkeligt adskilt fra den del af CCP'ens virksomhed, som udvikler, gennemfører og skal anvende den model eller de regler, som revideres, og bør ikke have en væsentlig interessekonflikt. Disse betingelser kan opfyldes enten af en intern part, der har separate indberetningsveje, eller en ekstern part.
(52)
Forskellige aspekter af en CCP's finansielle ressourcer, bl.a. margindækning, misligholdelsesfonde og andre finansielle ressourcer skal dække forskellige scenarier og mål. Det er derfor nødvendigt at stille specifikke krav for at afspejle disse mål og sikre en ensartet anvendelse for alle CCP'er. Ved vurderingen af den nødvendige dækning bør CCP'en ikke modregne eventuelle eksponeringer mellem misligholdende clearingmedlemmer for at undgå at mindske de potentielle virkninger, disse eksponeringer måtte have.
(53)
De forskellige typer af finansielle instrumenter, som en CCP kan cleare, er genstand for en række specifikke risici. En CCP bør derfor være forpligtet til at overveje alle de risici, som er relevante for de markeder, den leverer clearingydelser til, i sine modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur for at sikre, at den i tilstrækkelig grad indregner sin mulige fremtidige eksponering. For at der kan tages behørigt højde for sådanne risici, bør kravene til stresstestning omfatte instrumentspecifikke risici af relevans for forskellige typer af finansielle instrumenter.
(54)
Hvis en CCP skal sikre, at dens modeller til beregning af initialmarginer i tilstrækkelig grad afspejler dens potentielle eksponeringer, bør den ud over den daglige backtestning af sin margindækning, hvor man ser på, om den margin, der opkræves, er tilstrækkelig, også backteste modellens centrale parametre og antagelser. Dette er væsentligt for at sikre, at initialmarginen beregnes korrekt med CCP'ens modeller.
(55)
En streng følsomhedsanalyse af marginkrav kan få øget betydning, når markederne er illikvide eller volatile, og bør anvendes til at fastslå virkningen af forskellige vigtige modelparametre. En følsomhedsanalyse er et effektivt værktøj til at undersøge skjulte mangler, som ikke kan opdages gennem backtestning.
(56)
Hvis man undlader at foretage stress- og backtest regelmæssigt, kan det føre til, at en CCP's finansielle og likvide ressourcer bliver utilstrækkelige til at dække de konkrete risici, den er eksponeret for. Med hensigtsmæssige test vil en CCP's modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur med det samme kunne håndtere skiftende markedsforhold og nye risici. CCP'er bør derfor straks anvende testresultaterne til at tage deres modeller, metodologier og rammer for likviditetsrisikostyring op til revision.
(57)
Hvis en CCP opstiller modeller for ekstreme markedsvilkår, kan det hjælpe den til at bestemme grænserne for dens aktuelle modeller, likviditetsrisikostyringsstruktur og finansielle og likvide ressourcer. Det kræver dog, at CCP'en foretager en vurdering, når den opstiller modeller for forskellige markeder og produkter. Omvendt stresstestning bør overvejes som et nyttigt styringsværktøj, om end ikke det vigtigste, til at fastslå et passende niveau for de finansielle ressourcer.
(58)
Inddragelse af clearingmedlemmer, kunder og andre relevante interessenter i testningen, gennem simuleringsøvelser, af en CCP's procedurer i tilfælde af misligholdelse, er væsentlig for at sikre, at de har den nødvendige forståelse og operationelle kapacitet til at deltage i håndteringen af en misligholdelsessituation. Simuleringer bør kopiere et misligholdelsesscenario for at demonstrere, hvilke opgaver og ansvarsområder clearingmedlemmer, kunder og andre relevante interessenter skal varetage. Det er endvidere vigtigt, at en CCP har hensigtsmæssige mekanismer, så den kan fastslå, om der er behov for korrigerende foranstaltninger, og afdække eventuelt manglende klarhed i eller mulighed for skøn i regler og procedurer. Testningen af en CCP's procedurer i tilfælde af misligholdelse er særligt vigtig, hvis den er afhængig af, at ikke-misligholdende clearingmedlemmer eller tredjeparter bistår i forbindelse med lukningen af positioner, og hvis misligholdelsesprocedurerne aldrig er blevet testet ved en konkret misligholdelse.
(59)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) har fremsendt til Kommissionen.
(60)
ESMA har, hvor det er relevant, konsulteret Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Det Europæiske Råd for Systemiske Risici og medlemmerne af ESCB før fremsendelse af udkastet til tekniske standarder, der ligger til grund for denne forordning. I overensstemmelse med artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (4) har ESMA gennemført åbne offentlige høringer om det pågældende udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, analyseret de potentielle omkostninger og fordele herved og indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for værdipapirer og markeder, der blev oprettet i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1095/2010 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »basisrisiko«: den risiko, der opstår på grund af ufuldstændigt forbundne bevægelser mellem to eller flere aktiver eller kontrakter, der er clearet af den centrale modpart (CCP'en)
2) »konfidensinterval«: den procentdel af eksponeringsbevægelser for hvert clearet finansielt instrument i relation til en specifik lookback-periode, som en CCP har pligt til at dække i en bestemt likvidationsperiode
3) »convenience yield«: fortjenesten ved direkte ejerskab til den fysiske råvare, som påvirkes både af markedsvilkår og af faktorer såsom fysiske oplagringsudgifter
4) »marginer«: marginer, jf. artikel 41 i forordning (EU) nr. 648/2012, der som minimum kan bestå af initialmarginer og variationsmarginer
5) »initialmargin«: den margin, CCP'en opkræver til dækning af potentiel fremtidig eksponering over for clearingmedlemmer, der leverer marginen, og eventuelt interoperable CCP'er i intervallet mellem den sidste marginopkrævning og likvideringen af positioner efter et clearingmedlems eller en interoperabel CCP's misligholdelse
6) »variationsmargin«: marginer, der opkræves eller udbetales for at afspejle aktuelle eksponeringer som følge af faktiske ændringer i markedsprisen
7) »jump-to-default risiko«: risikoen for, at en modpart eller udsteder pludselig misligholder sine forpligtelser, før markedet har haft tid til at tage hensyn til den øgede misligholdelsesrisiko
8) »likvidationsperiode«: den periode, der bruges til beregning af de marginer, CPP'en skønner nødvendige for at styre sin eksponering over for et misligholdende medlem, og i hvilken CCP'en er eksponeret for markedsrisici i forbindelse med forvaltningen af den misligholdendes positioner
9) »lookback-periode«: den tidshorisont, den historiske volatilitet beregnes for
10) »testningsafvigelse«: resultatet af en test, der viser, at en CCP's model eller likviditetsrisikostyringsstruktur ikke gav det ønskede dækningsniveau
11) »wrong-way-risiko«: den risiko, der opstår på grund af eksponering over for en modpart eller udsteder, når den sikkerhed, som stilles af modparten eller udstedes af udstederen, er tæt forbundet med dennes kreditrisiko.
KAPITEL II
ANERKENDELSE AF TREDJELANDES CCP'er
(Artikel 25 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 2
Oplysninger, der skal forelægges ESMA med henblik på anerkendelse af en CCP
En ansøgning om anerkendelse, der indgives af en CCP, der er etableret i et tredjeland, skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
a)
den juridiske enheds fulde navn
b)
navnene på kapitalejere eller medlemmer med en kvalificeret andel
c)
en liste over medlemsstater, hvor ansøgeren påtænker at levere tjenesteydelser
d)
klasser af clearede finansielle instrumenter
e)
oplysninger, der skal sættes på ESMA's websted i overensstemmelse med artikel 88, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 648/2012
f)
oplysninger om ansøgerens finansielle ressourcer, hvilken form de har og hvordan de opbevares, samt hvilke foranstaltninger der er truffet for at sikre dem, herunder procedurer i tilfælde af misligholdelse
g)
oplysninger om marginmetodologi og beregning af misligholdelsesfonden
h)
en liste over anerkendt sikkerhedsstillelse
i)
en opdeling på værdier, om nødvendigt i prospektiv form, der cleares af den ansøgende CCP, for hver clearet EU-valuta
j)
resultater af stresstest og backtest udført i året forud for ansøgningsdatoen
k)
ansøgerens regler og interne procedurer med dokumentation for fuldstændig opfyldelse af de krav, der finder anvendelse i det pågældende tredjeland
l)
oplysninger om eventuelle outsourcingaftaler
m)
oplysninger om adskillelsesordninger og den respektive juridiske soliditet og mulighed for håndhævelse
n)
oplysninger om CCP'ens adgangskrav og betingelser for suspension og opsigelse af medlemskab
o)
oplysninger om en eventuel interoperabilitetsordning, bl.a. oplysninger til tredjelandets kompetente myndighed med det formål at vurdere ordningen.
KAPITEL III
ORGANISATORISKE KRAV
(Artikel 26 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 3
Ledelsesordninger
1. Hovedelementerne i CCP'ens ledelsesordninger, der fastlægger dens organisationsstruktur samt klart specificerede og veldokumenterede politikker, procedurer og processer, som dens bestyrelse og øverste ledelse arbejder ud fra, skal omfatte følgende:
a)
sammensætning, opgaver og ansvarsområder for bestyrelsen og eventuelle udvalg under bestyrelsen
b)
ledelsens opgaver og ansvarsområder
c)
den øverste ledelses struktur
d)
indberetningsveje mellem den øverste ledelse og bestyrelsen
e)
procedurer for udnævnelse af bestyrelsesmedlemmer og den øverste ledelse
f)
udformning af risikostyrings-, compliance- og interne kontrolfunktioner
g)
processer til sikring af ledelsesansvar over for interessenter.
2. En CCP skal have tilstrækkeligt personale til at opfylde alle forpligtelser, der følger af denne forordning og af forordning (EU) nr. 648/2012. En CCP må ikke dele personale med andre koncernenheder, medmindre det sker i henhold til en outsourcingaftale i overensstemmelse med artikel 35 i forordning (EU) nr. 648/2012.
3. En CCP skal fastlægge en klar, konsekvent og veldefineret ansvarsfordeling. En CCP skal sikre, at funktionerne som risikostyringschef, compliancechef og teknologichef udøves af forskellige personer, som er ansat af CCP'en, og som skal have eneansvar for udøvelsen af disse funktioner.
4. En CCP, der indgår i en koncern, tager hensyn til koncernens eventuelle indvirkninger på dens egne ledelsesordninger, bl.a. om den har den nødvendige uafhængighed, så den kan opfylde sine fastlagte forpligtelser som en selvstændig juridisk person, og om dens uafhængighed kan bringes i fare på grund af koncernstrukturen eller af, at et bestyrelsesmedlem også er medlem af bestyrelsen i andre enheder i samme koncern. Navnlig skal en CCP overveje særlige procedurer til forebyggelse og håndtering af interessekonflikter, bl.a. vedrørende outsourcingaftaler.
5. Hvor en CCP har et bestyrelsessystem i to niveauer, tildeles bestyrelsens opgaver og ansvarsområder, jf. denne forordning og forordning (EU) nr. 648/2012, tilsynsorganet og bestyrelsen efter behov.
6. Risikostyringsregler, -procedurer, -systemer og -kontroller skal indgå i en sammenhængende og konsekvent ledelsesramme, som revideres og opdateres regelmæssigt.
Artikel 4
Risikostyring og interne kontrolmekanismer
1. En CCP skal have en forsvarlig struktur for den samlede styring af alle væsentlige risici, den er eller kan blive eksponeret for. En CCP skal opstille dokumenterede regler, procedurer og systemer, som kan identificere, måle, overvåge og styre sådanne risici. Ved fastlæggelsen af risikostyringsregler, -procedurer og -systemer skal en CCP strukturere dem på en sådan måde, at clearingmedlemmer styrer og begrænser de risici, de udgør for CCP'en, korrekt.
2. En CCP skal anlægge et samlet syn på alle relevante risici. Disse omfatter de risici, den er udsat for og påfører sine clearingmedlemmer og så vidt muligt kunder, samt de risici, den er udsat for og påfører andre enheder som f.eks., men ikke begrænset til, interoperable CCP'er, værdipapirafviklings- og betalingssystemer, afviklingsbanker, likviditetsudbydere, værdipapircentraler, handelspladser, der betjenes af CCP'en og andre kritiske tjenesteydere.
3. En CCP skal udvikle passende risikostyringsværktøjer, så den kan styre og indberette alle relevante risici. Disse omfatter identifikation og forvaltning af system, marked eller andre indbyrdes afhængige faktorer. Såfremt en CCP leverer tjenesteydelser i forbindelse med clearing, som har en selvstændig risikoprofil i forhold til dens funktioner og potentielt udsætter den for betydelige ekstra risici, skal CCP'en styre de pågældende ekstra risici på passende vis. Det kan betyde, at CCP'en juridisk adskiller de supplerende tjenesteydelser, den leverer, fra sine kernefunktioner.
4. Ledelsesordningerne skal sikre, at CCP'ens bestyrelse påtager sig det endelige ansvar for at styre CCP'ens risici. Bestyrelsen skal definere, fastsætte og dokumentere en passende risikotolerance og risikokapacitet for CCP'en. Bestyrelsen og den øverste ledelse skal sørge for, at CCP'ens regler, procedurer og kontroller stemmer overens med CCP'ens risikotolerance og risikokapacitet og omhandler, hvordan CCP'en identificerer, indberetter, overvåger og styrer risici.
5. En CCP skal anvende solide informations- og risikokontrolsystemer, der kan give CCP'en selv og eventuelt dens clearingmedlemmer og om muligt dens kunder kapacitet til at opnå rettidig information og anvende risikostyringsregler og -procedurer på hensigtsmæssig vis. Disse systemer skal som minimum sikre, at kredit- og likviditetseksponeringer til stadighed overvåges både hos CCP'en og clearingmedlemmet og så vidt muligt hos kunden.
6. En CPP skal sikre, at risikostyringsfunktionen har de nødvendige ressourcer og den nødvendige myndighed, ekspertise og adgang til alle relevante oplysninger, og at den er tilstrækkeligt uafhængig af CCP'ens øvrige funktioner. CCP'ens risikochef skal implementere risikostyringsstrukturerne, herunder de af bestyrelsen fastlagte politikker og procedurer.
7. En CCP skal have tilstrækkelige interne kontrolmekanismer til at bistå bestyrelsen med overvågning og vurdering af, at CCP'ens risikostyringsregler, -procedurer og -systemer er hensigtsmæssige og effektive. Disse mekanismer skal omfatte forsvarlige administrative og regnskabsmæssige procedurer, en solid compliancefunktion og en uafhængig intern revisions- og validerings- eller undersøgelsesfunktion.
8. En CCP's regnskab udarbejdes årligt og revideres af revisorer eller revisionsfirmaer, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF (5).
Artikel 5
Compliancepolitik og -procedurer
1. En CCP skal udarbejde, gennemføre og opretholde passende politikker og procedurer til at opspore en eventuel risiko for, at CCP'en eller dens medarbejdere undlader at opfylde dens forpligtelser i henhold til denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012, samt tilknyttede risici og skal iværksætte passende foranstaltninger og procedurer til at minimere en sådan risiko og gøre de kompetente myndigheder i stand til at udøve deres beføjelser effektivt i henhold til disse forordninger.
2. En CCP sikrer, at dens regler, procedurer og aftaleforhold er klare og omfattende, og sikrer overensstemmelse med denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 samt alle andre gældende lov- og tilsynskrav.
CCP'ens regler, procedurer og aftaleforhold skal nedfældes skriftligt eller på et andet varigt medium. Disse regler, procedurer og aftaleforhold samt eventuelt medfølgende materiale skal være nøjagtige, ajourførte og let tilgængelige for den kompetente myndighed, clearingmedlemmer og eventuelt kunder.
En CCP skal identificere og analysere sine reglers, procedurers og aftaleforholds soliditet. Om nødvendigt søges der uafhængig juridisk rådgivning med henblik på denne analyse. CCP'en skal have en proces for fremsættelse af forslag til og gennemførelse af ændringer af sine regler og procedurer og forud for gennemførelse af enhver væsentlig ændring at høre alle berørte clearingmedlemmer og fremsende de foreslåede ændringer til den kompetente myndighed.
3. Ved udviklingen af sine regler, procedurer og aftaleforhold skal en CCP tage hensyn til relevante af myndighederne fastsatte principper, industrielle standarder og markedsprotokoller og tydeligt anføre, hvor denne praksis er blevet indsat i dokumentationen om rettigheder og forpligtelser for CCP'en samt dens clearingmedlemmer og andre relevante tredjeparter.
4. En CCP skal identificere og analysere potentielle spørgsmål om lovkonflikt og opstille regler og procedurer for at begrænse den juridiske risiko som følge af sådanne spørgsmål. Om nødvendigt søger CCP'en uafhængig juridisk rådgivning med henblik på denne analyse.
En CCP anfører klart i sine regler og procedurer, hvilken lov der finder anvendelse på hvert aspekt af CCP'ens aktiviteter og operationer.
Artikel 6
Compliancefunktion
1. En CCP opretter og vedligeholder en permanent og effektiv compliancefunktion, der fungerer uafhængigt af CCP'ens øvrige funktioner. Den sørger for, at compliancefunktionen har den nødvendige kompetence, sagkundskab og adgang til alle relevante oplysninger samt de nødvendige ressourcer.
Ved oprettelse af sin compliancefunktion tager CCP'en hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af sine forretninger, og arten og omfanget af tjenesteydelser og aktiviteter i forbindelse med disse forretninger.
2. Compliancechefen skal som minimum have følgende ansvarsområder:
a)
kontrollere og med jævne mellemrum vurdere, om de ordninger, der etableres i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, og foranstaltninger, som træffes for at afhjælpe eventuelle mangler for så vidt angår CCP'ens overholdelse af sine forpligtelser, er passende og effektive
b)
administrere de complianceregler og -procedurer, som indføres af den øverste ledelse og bestyrelsen
c)
rådgive og bistå de personer, der er ansvarlige for at levere CCP'ens tjenesteydelser og gennemføre dens aktiviteter, med overholdelse af CCP'ens forpligtelser i henhold til denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 samt eventuelt andre myndighedskrav
d)
regelmæssigt rapportere til bestyrelsen om CCP'ens og medarbejdernes overholdelse af denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012
e)
etablere procedurer for effektiv afhjælpning af tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelser
f)
sørge for, at de relevante personer i compliancefunktionen ikke er involveret i den levering af tjenesteydelser eller den udførelse af aktiviteter, de overvåger, og at eventuelle interessekonflikter hos disse personer afdækkes og fjernes på tilfredsstillende vis.
Artikel 7
Organisationsstruktur og adskillelse af indberetningsveje
1. En CCP definerer sammensætning, opgaver og ansvarsområder for bestyrelsen og den øverste ledelse og eventuelle udvalg under bestyrelsen. Disse ordninger skal være klart specificerede og veldokumenterede. Bestyrelsen nedsætter som minimum et revisionsudvalg og et aflønningsudvalg. Risikoudvalget, der nedsættes i overensstemmelse med artikel 28 i forordning (EU) nr. 648/2012, skal være et rådgivningsudvalg for bestyrelsen.
2. Bestyrelsen er som minimum ansvarlig for følgende:
a)
opstilling af klare mål og strategier for CCP'en
b)
effektiv overvågning af den øverste ledelse
c)
udarbejdelse af aflønningspolitikker
d)
oprettelse af og tilsyn med risikostyringsfunktionen
e)
tilsyn med compliancefunktionen og den interne kontrolfunktion
f)
tilsyn med outsourcingaftaler
g)
tilsyn med overholdelse af alle bestemmelser i denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 samt alle andre tilsyns- og lovkrav
h)
opfyldelse af ledelsesansvarskravet over for kapitalejere eller ejere og ansatte, clearingmedlemmer og deres kunder og andre relevante interessenter.
3. Der påhviler som minimum den øverste ledelse et ansvar for at:
a)
sikre, at CCP'ens aktiviteter stemmer overens med de mål og strategier for CCP'en, bestyrelsen har fastlagt
b)
udforme og indføre procedurer for compliance og intern kontrol, som fremmer CCP'ens mål
c)
underkaste de interne kontrolprocedurer regelmæssig revision og testning
d)
sikre, at der afsættes tilstrækkelige ressourcer til risikostyring og compliance
e)
være aktivt engageret i risikokontrolprocessen
f)
sikre, at de risici, CCP'en udsættes for gennem sin clearing og aktiviteter i forbindelse med clearing, håndteres korrekt.
4. Hvis bestyrelsen uddelegerer opgaver til udvalg eller underudvalg, skal den godkende beslutninger, der kan have en betydelig indvirkning på CCP'ens risikoprofil.
5. De bestemmelser, der gælder for bestyrelsens og den øverste ledelses virke, omfatter processer til at afdække, afhjælpe og forvalte potentielle interessekonflikter hos medlemmer af bestyrelsen og den øverste ledelse.
6. En CCP skal have klare og direkte indberetningsveje mellem sin bestyrelse og øverste ledelse med henblik på at sikre, at den øverste ledelse står til ansvar for sine resultater. Indberetningsvejene for risikostyring, compliance og intern revision skal være klare og adskilte fra dem, der gælder for CCP'ens øvrige operationer. Risikochefen rapporterer til bestyrelsen enten direkte eller gennem formanden for risikoudvalget. Compliancechefen og den interne revisionsfunktion rapporterer direkte til bestyrelsen.
Artikel 8
Aflønningspolitik
1. Aflønningsudvalget udformer og videreudvikler aflønningspolitikken, fører tilsyn med den øverste ledelses gennemførelse heraf og reviderer regelmæssigt dens anvendelse i praksis. Selve politikken dokumenteres og tages op til revision mindst én gang om året.
2. Aflønningspolitikken tager sigte på at bringe lønniveau og -struktur i overensstemmelse med en forsigtig risikostyring. I aflønningspolitikken tages der højde for mulige risici samt eksisterende risici og resultaterne heraf. Der skal i udbetalingsplanerne tages hensyn til tidshorisonten for risiciene. Især i tilfælde af variabel aflønning skal der i politikken tages behørigt hensyn til en eventuel manglende overensstemmelse mellem arbejdsindsats og risikoperioder, og det skal sikres, at udbetalingerne eventuelt udskydes. De faste og variable elementer i den samlede aflønning skal være afbalancerede og i overensstemmelse med risikotilpasningen.
3. Lønpolitikken sikrer, at medarbejdere, som varetager risikostyrings-, compliance- og interne revisionsfunktioner, aflønnes på en måde, der er uafhængig af CCP'ens driftsresultat. Aflønningsniveauet skal være passende i forhold til ansvar og sammenlignet med lønniveauet i erhvervet.
4. Aflønningspolitikken skal være omfattet af en uafhængig revision en gang årligt. Resultaterne af disse revisioner stilles til rådighed for den kompetente myndighed.
Artikel 9
It-systemer
1. En CCP sørger for, at dens it-systemer er pålidelige og sikre og kan behandle den information, der er nødvendig for, at CCP'en kan gennemføre sine aktiviteter og transaktioner sikkert og effektivt.
It-arkitekturen skal være veldokumenteret. Systemerne skal være udformet til at opfylde CCP'ens operationelle behov og imødegå risiciene for CCP'en, være fleksible, bl.a. under stressede markedsvilkår, og om nødvendigt være skalerbare, så de kan behandle ekstra information. CCP'en sørger for procedurer og kapacitetsplanlægning samt tilstrækkelig overskydende kapacitet, så systemet kan behandle alle resterende transaktioner før dagens slutning under omstændigheder, hvor der opstår en større forretningsforstyrrelse. CCP'en etablerer procedurer for indførelse af ny teknologi, bl.a. klare tilbageførelsesplaner.
2. CCP'en baserer sine it-systemer på internationalt anerkendte tekniske standarder og god praksis for branchen for at have en høj grad af sikkerhed i informationsbehandlingen og muliggøre forbindelse med sine clearingmedlemmer, kunder og tjenesteydere. CCP'en underkaster sine systemer strenge test med simulering af stressede vilkår før den første ibrugtagning, efter gennemførelsen af væsentlige ændringer og efter forekomsten af en væsentlig forretningsforstyrrelse. Clearingmedlemmer og kunder, interoperable CCP'er og andre interessenter inddrages efter behov i udformning og gennemførelse af disse test.
3. En CCP opretholder solide rammer for datasikkerhed, så dens datasikkerhedsrisiko styres forsvarligt. Rammerne skal omfatte hensigtsmæssige mekanismer, politikker og procedurer, der beskytter data mod uautoriseret videregivelse, sikrer datanøjagtighed og -integritet og garanterer, at CCP'ens tjenesteydelser er tilgængelige.
4. Datasikkerhedsrammerne skal som minimum omfatte følgende:
a)
adgangskontroller til systemet
b)
tilstrækkelige beskyttelsesforanstaltninger mod indtrængninger og datamisbrug
c)
specifikt udstyr til at bevare dataenes ægthed og integritet, herunder kryptografiske teknikker
d)
pålidelige netværk og procedurer til nøjagtig og umiddelbar dataoverførsel uden større afbrydelser
e)
revisionsspor.
5. It-systemerne og informationssikkerhedsrammerne revideres mindst én gang årligt. De er underlagt uafhængige revisionsvurderinger. Resultaterne af disse vurderinger fremlægges for bestyrelsen og stilles til rådighed for den kompetente myndighed.
Artikel 10
Oplysningspligt
1. En CCP gør følgende oplysninger tilgængelige for offentligheden gratis:
a)
oplysninger om sine forvaltningsordninger, bl.a. følgende:
i)
sin organisationsstruktur samt centrale mål og strategier
ii)
centrale dele af aflønningspolitikken
iii)
centrale finansielle oplysninger, bl.a. sine seneste reviderede regnskaber
b)
oplysninger om sine regler, bl.a. følgende:
i)
procedurer i tilfælde af misligholdelse, procedurer og supplerende tekster
ii)
relevante oplysninger om forretningskontinuitet
iii)
oplysninger om CCP'ens risikostyringssystemer, -teknikker og -resultater i overensstemmelse med kapitel XII
iv)
alle relevante oplysninger om sin udformning og sine operationer samt clearingmedlemmer og kunders rettigheder og forpligtelser, så de klart kan identificere og fuldt ud forstå de risici og omkostninger, der er forbundet med benyttelse af CCP'ens tjenesteydelser
v)
CCP'ens aktuelle clearingydelser, herunder detaljeret information om, hvad den leverer under hver enkelt tjenesteydelse
vi)
CCP'ens risikostyringssystemer, -teknikker og -resultater, herunder information om finansielle ressourcer, investeringspolitik, datakilder til priser samt modeller, der anvendes i marginberegninger
vii)
love og bestemmelser om:
1)
adgangen til CCP'en
2)
kontrakter indgået af CCP'en med clearingmedlemmer og, så vidt muligt, kunder
3)
kontrakter, CCP'en accepterer til clearing
4)
eventuelle interoperabilitetsordninger
5)
anvendelse af sikkerhedsstillelse og bidrag til misligholdelsesfonden, herunder realisering af positioner og sikkerhedsstillelse, samt oplysninger om, i hvor høj grad sikkerhedsstillelsen beskyttes mod krav fra tredjepart
c)
oplysninger om anerkendt sikkerhedsstillelse og gældende haircuts
d)
en liste over alle aktuelle clearingmedlemmer samt kriterier for medlemskab, herunder adgang, suspension og udtræden.
Såfremt den kompetente myndighed er enig med CCP'en i, at oplysningerne under litra b) eller c), i dette stykke kan bringe tavshedspligten eller CCP'ens sikkerhed og soliditet i fare, kan CCP'en beslutte at fremlægge oplysninger på en sådan måde, at disse risici forebygges eller mindskes, eller ikke at fremlægge disse oplysninger.
2. En CCP fremlægger gratis oplysninger for offentligheden vedrørende væsentlige ændringer i sine forvaltningsordninger, mål, strategier og centrale politikker samt i sine gældende bestemmelser og procedurer.
3. De oplysninger, CCP'en skal offentliggøre, skal være tilgængelige på dens websted. Oplysningerne skal være tilgængelige som minimum på ét sprog, der er almindeligt udbredt i internationale finanskredse.
Artikel 11
Intern revision
1. En CCP opretter og vedligeholder en intern revisionsfunktion, som er adskilt og uafhængig fra CCP'ens øvrige funktioner og aktiviteter og har følgende opgaver:
a)
at udarbejde, gennemføre og til enhver tid have en revisionsplan til at undersøge og evaluere, om CCP'ens systemer, interne kontrolprocedurer og forvaltningsordninger er tilstrækkelige og effektive
b)
at afgive henstillinger på grundlag af resultatet af det arbejde, der udføres i overensstemmelse med litra a)
c)
at kontrollere, at disse henstillinger overholdes
d)
at rapportere om interne revisionsforhold til bestyrelsen.
2. Den interne revisionsfunktion skal have de nødvendige beføjelser og ressourcer og den nødvendige ekspertise samt adgang til alle relevante dokumenter med henblik på udførelsen af sine opgaver. Den skal være tilstrækkeligt uafhængig af ledelsen og rapportere direkte til bestyrelsen.
3. Den interne revision skal vurdere effektiviteten i CCP'ens risikostyringsprocesser og kontrolmekanismer på en måde, der står i forhold til de risici, de forskellige forretningsområder er udsat for, og er uafhængig af de vurderede forretningsområder. Den interne revisionsfunktion skal have den nødvendige adgang til information med henblik på at gennemgå alle CCP'ens aktiviteter og transaktioner, processer og systemer, herunder outsourcede aktiviteter.
4. Interne revisionsvurderinger baseres på en samlet revisionsplan, der revideres og indberettes til den kompetente myndighed mindst én gang årligt. En CCP sørger for, at der med kort varsel kan udføres særlige hændelsesbaserede revisioner. Revisionsplanlægning og -gennemgang godkendes af bestyrelsen.
5. En CCP's clearingtransaktioner, risikostyringsprocesser, interne kontrolmekanismer og regnskaber er underlagt uafhængig revision. Der skal foretages uafhængige revisioner mindst én gang årligt.
KAPITEL IV
OPBEVARING AF OPTEGNELSER
(Artikel 29 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 12
Generelle krav
1. En CCP skal opbevare optegnelser på et varigt medium, der giver mulighed for at forelægge oplysningerne for de kompetente myndigheder, ESMA og relevante medlemmer af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) i en sådan form og på en sådan måde, at følgende betingelser er opfyldt:
a)
det er muligt at rekonstruere hvert centralt trin i CCP's behandling
b)
det er muligt at registrere, spore og hente det oprindelige indhold af en optegnelse før eventuelle korrektioner eller andre ændringer
c)
der er iværksat foranstaltninger til at forhindre uautoriseret ændring af optegnelser
d)
der er iværksat passende foranstaltninger til at beskytte de registrerede datas sikkerhed og fortrolighed
e)
der er indsat en mekanisme til afdækning og korrektion af fejl i registreringssystemet
f)
registreringssystemet er omfattet af foranstaltninger, der gør det muligt hurtigt at gendanne optegnelserne i tilfælde af systemsvigt.
2. Er optegnelser eller oplysninger under seks måneder gamle, indleveres de til de i stk. 1 anførte myndigheder hurtigst muligt og senest ved slutningen af den følgende bankdag efter anmodning fra den relevante myndighed.
3. Er optegnelser eller oplysninger ældre end seks måneder, indleveres de til de i stk. 1 anførte myndigheder hurtigst muligt og senest fem bankdage efter anmodning fra den relevante myndighed.
4. Indeholder de optegnelser, der behandles af CCP'en, personoplysninger, skal CCP'er opfylde deres forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (6) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (7).
5. Hvis en CCP opbevarer optegnelser uden for EU, skal den sikre, at den kompetente myndighed, ESMA og de relevante medlemmer af ESCB kan få adgang til optegnelserne i samme omfang og inden for de samme perioder, som hvis de blev opbevaret inden for EU.
6. Hver CCP udpeger de relevante personer, der inden for den i stk. 2 og 3 fastsatte frist for indlevering af de relevante optegnelser kan redegøre for indholdet af dens optegnelser over for de kompetente myndigheder.
7. Alle optegnelser, en CCP skal opbevare i henhold til denne forordning, skal være åbne for den kompetente myndigheds kontrol. En CCP sørger for, at de kompetente myndigheder direkte kan overføre data i henhold til artikel 13 og 14, når de anmoder herom.
Artikel 13
Registrering af transaktioner
1. En CCP opbevarer optegnelser over alle transaktioner i alle de aftaler, den clearer, og sikrer, at dens optegnelser omfatter alle oplysninger, som er nødvendige for at foretage en omfattende og nøjagtig rekonstruktion af clearingprocessen for hver enkelt aftale, og CCP'en sørger endvidere for, at hver optegnelse for hver enkelt transaktion er entydigt identificerbar og søgbar, i det mindste via alle felter, der vedrører CCP'en, den interoperable CCP, clearingmedlemmet, kunden, såfremt denne er kendt af CCP, og det finansielle instrument.
2. For hver transaktion, en CCP modtager til clearing, udarbejder den straks ved modtagelsen af de relevante oplysninger en optegnelse, som den holder ajourført med følgende oplysninger:
a)
pris, kurs eller spread og mængde
b)
den egenskab, CCP'en handler i, dvs. om transaktionen var et køb eller salg set ud fra den registrerende CCP's synsvinkel
c)
angivelse af instrument
d)
angivelse af clearingmedlem
e)
angivelse af sted for indgåelse af aftalen
f)
dato og tidspunkt for CCP'ens mellemkomst
g)
dato og tidspunkt for aftalens udløb
h)
afviklingsvilkår og -metode
i)
dato og tidspunkt for afvikling eller dækningskøb for transaktionen, og i det omfang de finder anvendelse, for følgende oplysninger:
i)
dato og tidspunkt for aftalens oprindelige indgåelse
ii)
de oprindelige aftalevilkår og -parter
iii)
angivelse af den interoperable CCP, der eventuelt har clearet en del af transaktionen
iv)
navn på kunden, herunder en eventuel indirekte kunde, hvis denne er kendt af CCP'en, og i tilfælde af en »give-up« angivelse af den part, der overførte aftalen.
Artikel 14
Positionsoptegnelser
1. En CCP opbevarer optegnelser over positioner, der opbevares af hvert clearingmedlem. Der skal føres særskilte optegnelser for hver konto i overensstemmelse med artikel 39 i forordning (EU) nr. 648/2012, og CCP'en sørger for, at dens optegnelser omfatter alle de oplysninger, der er nødvendige for at foretage en omfattende og nøjagtig rekonstruktion af de transaktioner, som lå til grund for positionen, og at hver optegnelse er identificerbar og søgbar, i det mindste via alle felter, der vedrører CCP'en, den interoperable CCP, clearingmedlemmet, kunden, såfremt denne er kendt af CCP'en, og det finansielle instrument.
2. Ved slutningen af hver bankdag foretager en CCP en optegnelse vedrørende hver position med følgende oplysninger, for så vidt de er knyttet til den pågældende position:
a)
angivelse af clearingmedlemmet, af kunden, såfremt denne er kendt af CCP'en, og af en interoperabel CCP, som eventuelt opretholder en sådan position
b)
positionens fortegn
c)
den daglige beregning af positionens værdi med angivelse af de priser, aftalerne er værdiansat til, og eventuelt andre relevante oplysninger.
3. En CCP udarbejder og opdaterer en fortegnelse over marginbeløb, bidrag til misligholdelsesfonden og andre finansielle ressourcer, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 648/2012, som CCP'en har opkrævet, og det tilsvarende beløb, clearingmedlemmet faktisk har posteret ved dagens slutning, samt ændringer i det beløb, der kan forekomme i løbet af dagen, for hvert enkelt clearingmedlem og hver kundekonto, såfremt disse er kendt af CCP'en.
Artikel 15
Forretningspapirer
1. En CCP fører passende og korrekte fortegnelser over aktiviteter i forbindelse med sine forretninger og interne organisation.
2. De i stk. 1 omhandlede fortegnelser ajourføres, hver gang der sker en væsentlig ændring i de relevante dokumenter, og skal som minimum omfatte:
a)
organisationsdiagrammer for bestyrelsen og de relevante udvalg, clearingenhed, risikostyringsenhed og alle andre relevante enheder eller afdelinger
b)
angivelse af de kapitalejere eller medlemmer, som direkte eller indirekte, i egenskab af fysiske eller juridiske personer, besidder kvalificerede andele, samt størrelsen heraf
c)
dokumenter til bekræftelse af de regler, procedurer og processer, som er påkrævet i henhold til kapitel III og artikel 29
d)
referater fra bestyrelsesmøder og, hvis det er relevant, møder i underudvalg under bestyrelsen og under den øverste ledelse
e)
referater fra møder i risikoudvalget
f)
eventuelle referater fra høringsgrupper med clearingmedlemmer og kunder
g)
interne og eksterne revisionsrapporter, risikostyringsrapporter, compliancerapporter og rapporter fra konsulentfirmaer, herunder ledelsessvar
h)
forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan i henhold til artikel 17
i)
likviditetsplan og de daglige likviditetsrapporter i henhold til artikel 32
j)
optegnelser, der viser alle aktiver og passiver og kapitalkonti som krævet i henhold til artikel 16 i forordning (EU) nr. 648/2012
k)
oplysninger om modtagne klager med angivelse af klagers navn, adresse og kontonummer, dato for modtagelse af klagen, navne på alle personer, der nævnes i klagen, beskrivelse af klagens art, afgørelse af klagen og dato for løsning af klagen
l)
optegnelser over eventuel afbrydelse af tjenesterne eller funktionsforstyrrelser, herunder en detaljeret rapport om tidspunkter, følger og afhjælpende foranstaltninger
m)
optegnelser over resultaterne af de udførte back- og stresstest
n)
skriftlig kommunikation med kompetente myndigheder, ESMA og de relevante medlemmer af ESCB
o)
indkomne udtalelser i forbindelse med juridisk rådgivning i overensstemmelse med kapitel III
p)
eventuel dokumentation vedrørende interoperabilitetsordninger med andre CCP'er
q)
oplysninger i henhold til artikel 10, stk. 1, litra b), nr. vii), og artikel 10, stk. 1, litra d)
r)
relevante dokumenter med beskrivelse af udviklingen af nye forretningsinitiativer.
Artikel 16
Optegnelser over oplysninger indberettet til et transaktionsregister
En CCP skal identificere og opbevare alle oplysninger og data, der skal indberettes i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 648/2012, sammen med en optegnelse af dato og tidspunkt for indberetningen af transaktionen.
KAPITEL V
FORRETNINGSKONTINUITET
(Artikel 34 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 17
Strategi og politik
1. En CCP skal have en forretningskontinuitetspolitik og en katastrofeberedskabsplan, der er godkendt af bestyrelsen. Forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen skal være underlagt uafhængige revisioner, der rapporteres til bestyrelsen.
2. Forretningskontinuitetspolitikken skal omhandle alle kritiske forretningsfunktioner og systemer i den forbindelse og omfatte CCP'ens strategi, politik og målsætninger for at sikre kontinuiteten i disse funktioner og systemer.
3. Der skal i forretningskontinuitetspolitikken tages hensyn til eksterne forbindelser og indbyrdes afhængige forhold i den finansielle infrastruktur, herunder handelspladser, CCP'en clearer, værdipapirafviklings- og betalingssystemer og kreditinstitutioner, som benyttes af CCP'en eller en tilknyttet CCP. Den skal også tage højde for kritiske funktioner eller tjenesteydelser, der er blevet outsourcet til andre leverandører.
4. Forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen skal indeholde klart definerede og dokumenterede ordninger til brug i tilfælde af en akut forretningskontinuitetssituation, katastrofe eller krise, der er udformet til at sikre et minimumsserviceniveau for kritiske funktioner.
5. Katastrofeberedskabsplanen skal afdække og omfatte mål for genopretningspunkter og genopretningstid for kritiske funktioner og fastsætte den mest egnede genopretningsstrategi for hver af disse funktioner. Disse ordninger skal udformes, så de sikrer, at kritiske funktioner fuldføres til tiden og aftalte serviceniveauer overholdes, selv under ekstreme scenarier.
6. En CCP's forretningskontinuitetspolitik skal fastsætte den maksimale acceptable tid, i hvilken kritiske funktioner og systemer kan være uanvendelige. Den maksimale genopretningstid for CCP'ens kritiske funktioner, som skal inkluderes i forretningskontinuitetspolitikken, må højst være to timer. Procedurer ultimo dagen og betalinger afsluttes under alle omstændigheder på det krævede tidspunkt og den krævede dag.
7. En CCP tager hensyn til den potentielle samlede indvirkning på markedets effektivitet ved fastsættelsen af genopretningstider for hver funktion.
Artikel 18
Konsekvensanalyse
1. En CCP skal foretage en konsekvensanalyse for virksomheden, der skal vise, hvilke forretningsfunktioner der er kritiske med hensyn til at sikre CCP'ens tjenesteydelser. Det skal i analysen indgå, i hvilket omfang disse funktioner er afgørende for andre institutioner og funktioner i den finansielle infrastruktur.
2. En CCP skal anvende en scenariebaseret risikoanalyse, der skal afdække, hvordan forskellige scenarier påvirker risiciene for dens kritiske forretningsfunktioner.
3. Ved vurdering af risici skal tager en CCP tage hensyn til afhængighed af eksterne leverandører, bl.a. forsyningsvirksomheder. En CCP skal træffe foranstaltninger til at forvalte disse afhængighedsforhold gennem passende aftaler og organisatoriske ordninger.
4. Konsekvensanalysen og scenarieanalysen føres ajour og revideres som minimum én gang årligt og efter en hændelse eller betydelige organisatoriske ændringer. Analyserne tager hensyn til enhver relevant udvikling, herunder markedsudvikling og teknologisk udvikling.
Artikel 19
Katastrofeberedskab
1. En CCP etablerer ordninger på grundlag af katastrofescenarier, så kontinuiteten af dens kritiske funktioner sikres. Disse ordninger skal som minimum omhandle tilgængeligheden af tilstrækkelige menneskelige ressourcer, den maksimale nedetid for kritiske funktioner og fail-over og genopretning til et sekundært sted.
2. En CCP skal opretholde et sekundært behandlingssted, der kan sikre kontinuiteten af alle CCP'ens kritiske funktioner, og som er identisk med det primære sted. Det sekundære sted skal have en anden geografisk risikoprofil end det primære sted.
3. En CCP skal opretholde eller have umiddelbar adgang til mindst ét sekundært forretningssted, så medarbejderne kan sikre servicekontinuiteten, hvis det primære forretningssted ikke er tilgængeligt.
4. CCP'en skal tage hensyn til behovet for ekstra behandlingssteder, især såfremt det primære og sekundære steds forskellige risikoprofiler ikke giver tilstrækkelig sikkerhed for, at CCP'ens forretningskontinuitetsmål vil blive opfyldt i alle scenarier.
Artikel 20
Testning og overvågning
1. En CCP tester og overvåger sin forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan med jævne mellemrum og efter betydelige justeringer eller ændringer af systemerne eller funktioner i den forbindelse for at sikre, at forretningskontinuitetspolitikken opfylder de erklærede mål, herunder målet om en maksimal genopretningstid på to timer. Test skal planlægges og dokumenteres.
2. Testning af forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen skal opfylde følgende betingelser:
a)
den skal inkludere scenarier med omfattende katastrofer og switch-over mellem primære og sekundære steder
b)
den skal omfatte inddragelse af clearingmedlemmer, eksterne leverandører og relevante institutioner i den finansielle infrastruktur, som der ifølge forretningskontinuitetspolitikken består indbyrdes afhængighedsforhold til.
Artikel 21
Vedligeholdelse
1. En CCP reviderer og ajourfører regelmæssigt sin forretningskontinuitetspolitik, så den omfatter alle kritiske funktioner og den mest egnede genopretningsstrategi for dem.
2. En CCP reviderer og ajourfører regelmæssigt sin katastrofeberedskabsplan, så den omfatter den mest egnede genopretningsstrategi for alle kritiske funktioner.
3. Ved ajourføring af forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen tages der højde for resultatet af test og henstillinger fra uafhængige revisioner og andre revisioner og fra kompetente myndigheder. CCP'er reviderer deres forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan efter alle betydelige forretningsforstyrrelser for at afdække årsager og eventuelt nødvendige forbedringer i CCP'ens operationer, forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan.
Artikel 22
Krisestyring
1. En CCP skal have en krisestyringsfunktion, der handler i tilfælde af en nødsituation. Krisestyringsproceduren skal være klar og nedfældet skriftligt. Bestyrelsen overvåger krisestyringsfunktionen og modtager og gennemgår regelmæssigt rapporter om den.
2. Krisestyringsfunktionen indeholder velstrukturerede og klare procedurer for styring af intern og ekstern krisekommunikation under en krise.
3. Efter en krisesituation iværksætter CCP'en en gennemgang af sin håndtering af krisen. Gennemgangen skal, hvis det er relevant, omfatte bidrag fra clearingmedlemmer og andre eksterne interessenter.
Artikel 23
Kommunikation
1. En CCP skal have en kommunikationsplan, hvori det dokumenteres, hvordan den øverste ledelse, bestyrelsen og relevante eksterne interessenter, herunder de kompetente myndigheder, clearingmedlemmer, kunder, afregningsfirmaer, værdipapirafviklings- og betalingssystemer samt handelspladser, bliver tilstrækkeligt underrettet under en krise.
2. Scenarieanalyser, risikoanalyser, kontroller og resultater af overvågning og test rapporteres til bestyrelsen.
KAPITEL VI
MARGINER
(Artikel 41 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 24
Procentsats
1. En CCP beregner initialmarginer, der skal dække eksponeringer som følge af markedets bevægelser for hvert finansielt instrument, som der stilles sikkerhed for på produktbasis, i den i artikel 25 fastsatte tidsperiode og under antagelse af en tidshorisont for realisering af positionen som defineret i artikel 26. Ved beregningen af initialmarginer overholder CCP'en som minimum følgende konfidensintervaller:
a)
for OTC-derivater: 99,5 %
b)
for andre finansielle instrumenter end OTC-derivater: 99 %.
2. Ved bestemmelse af et passende konfidensinterval for hver klasse af finansielle instrumenter, en CCP clearer, tager den desuden som minimum hensyn til følgende faktorer:
a)
de komplekse forhold og usikkerhederne i forbindelse med prisfastsættelsesniveauet for klassen af finansielle instrumenter, der kan begrænse valideringen af beregningen af initial- og variationsmarginer
b)
risikoprofilen for klassen af finansielle instrumenter, som kan omfatte, men ikke er begrænset til volatilitet, varighed, likviditet, ikke-lineær prisfastsættelse, jump-to-default risiko og wrong-way-risiko
c)
i hvor høj grad andre risikokontroller ikke begrænser krediteksponeringer tilstrækkeligt
d)
den indbyggede gearing i klassen af finansielle instrumenter, herunder om klassen af finansielle instrumenter er signifikant volatil, er stærkt koncentreret om nogle få markedsaktører eller kan være vanskelig at lukke.
3. CCP'en underretter sin kompetente myndighed og sine clearingmedlemmer om, hvilke kriterier der tages i betragtning ved bestemmelsen af den procentsats, som skal anvendes til beregning af marginer for hver klasse af finansielle instrumenter.
4. Såfremt en CCP clearer OTC-derivater med de samme risikoprofiler som derivater, der handles på regulerede markeder eller et tilsvarende marked i et tredjeland, på grundlag af en vurdering af de i stk. 2 anførte risikofaktorer, kan CCP'en benytte et andet konfidensinterval på mindst 99 % for disse aftaler, hvis risiciene ved de OTC-derivataftaler, den clearer, bliver behørigt reduceret ved hjælp af et sådant konfidensinterval, og betingelserne i stk. 2 overholdes.
Artikel 25
Tidshorisont for beregning af historisk volatilitet
1. En CCP sikrer, at initialmarginer ifølge dens modelmetodologi og valideringsproces, der er fastlagt i overensstemmelse med kapitel XII, som minimum og med konfidensintervallet, jf. artikel 24, og i likvidationsperioden, jf. artikel 26, dækker de eksponeringer, der følger af den beregnede historiske volatilitet på grundlag af data, som mindst dækker de seneste 12 måneder.
En CCP sikrer, at de data, den bruger til at beregne historisk volatilitet, tager højde for en fuldstændig række af markedsvilkår, herunder stressperioder.
2. En CCP kan benytte en hvilken som helst tidshorisont til beregning af historisk volatilitet, forudsat at den pågældende tidshorisont resulterer i marginkrav, der er mindst lige så høje som dem, der opnås med den i stk. 1 nævnte tidsperiode.
3. Marginparametre for finansielle instrumenter uden en historisk observationsperiode baseres på konservative antagelser. En CCP tilpasser omgående beregningen af de nødvendige marginer på grundlag af analysen af de nye finansielle instrumenters prishistorik.
Artikel 26
Tidshorisonter for likvidationsperioder
1. En CCP definerer tidshorisonterne for likvidationsperioden under hensyntagen til profilen for det clearede finansielle instrument, det marked, hvor det handles, og perioden for beregning og opkrævning af marginerne. Disse likvidationsperioder skal være på mindst:
a)
fem bankdage for OTC-derivater
b)
to bankdage for andre finansielle instrumenter end OTC-derivater.
2. Under alle omstædigheder vurderer og opsummerer CCP'en med henblik på fastsættelse af en passende likvidationsperiode som minimum følgende:
a)
den længste periode, der kan gå, fra CCP'ens seneste opkrævning af marginer, til CCP'en erklærer misligholdelse eller aktiverer misligholdelsesstyringsprocessen
b)
den anslåede periode, der er nødvendig til at udforme og gennemføre strategien for forvaltning af et clearingmedlems misligholdelse ifølge de særlige specifikationer for hver klasse af finansielt instrument, herunder dens likviditetsniveau, positionernes størrelse og koncentration samt de markeder, CCP'en vil bruge til fuldstændigt at lukke eller afdække et clearingmedlems position
c)
hvor det er relevant, den periode, som er nødvendig til at dække den modpartsrisiko, CCP'en er udsat for.
3. Ved evaluering af de i stk. 2 fastsatte perioder behandler CCP'en som minimum de i artikel 24, stk. 2, omhandlede faktorer og tidsperioden for beregning af den historiske volatilitet som defineret i artikel 25.
4. Hvis en CCP clearer OTC-derivater med de samme risikoprofiler som derivater, der handles på regulerede markeder eller et tilsvarende marked i et tredjeland, kan den benytte en anden tidshorisont for likvidationsperioden end den, der er fastsat i stk. 1, forudsat at den over for den kompetente myndighed kan påvise, at:
a)
denne tidshorisont ville være mere passende end den i stk. 1 fastsatte på baggrund af de relevante OTC-derivaters særlige profiler
b)
denne tidshorisont er mindst to bankdage.
Artikel 27
Marginberegning på porteføljebasis
1. En CCP kan give mulighed for modregninger eller reduktioner i den krævede margin på tværs af de finansielle instrumenter, den clearer, hvis prisrisikoen ved et finansielt instrument eller et sæt af finansielle instrumenter - væsentligt og pålideligt eller på grundlag af en ækvivalent statistisk afhængighedsparameter - er korreleret med prisrisikoen for andre finansielle instrumenter.
2. CCP'en dokumenterer sin tilgang til marginberegning på porteføljebasis og skal som minimum godtgøre, at korrelationen eller en ækvivalent statistisk afhængighedsparameter mellem to eller flere clearede finansielle instrumenter er pålidelig over den lookback-periode, der er beregnet i overensstemmelse med artikel 25 og viser modstandsdygtighed under stressede historiske eller hypotetiske scenarier. CCP'en påviser, at der er et økonomisk rationale for prisrelationen.
3. Alle finansielle instrumenter, for hvilke der anvendes marginberegning på porteføljebasis, skal være omfattet af den samme misligholdelsesfond. Hvis en CCP på forhånd over for sin kompetente myndighed og sine clearingmedlemmer kan påvise, hvordan potentielle tab vil blive allokeret mellem de forskellige misligholdelsesfonde, og har fastsat de nødvendige bestemmelser i sine regler, kan der dog anvendes marginberegning på porteføljebasis for finansielle instrumenter, der er omfattet af forskellige misligholdelsesfonde.
4. Dækker marginberegningen på porteføljebasis flere instrumenter, må marginreduktionerne højst beløbe sig til 80 % af forskellen mellem marginsummen for hvert produkt beregnet individuelt og den beregnede margin baseret på et kombineret skøn over eksponeringen for den kombinerede portefølje. Hvis CCP'en ikke er udsat for nogen potentiel risiko fra marginreduktionen, kan den anvende en reduktion på op til 100 % af denne forskel.
5. Marginreduktionerne i forbindelse med anvendelse af marginberegning på porteføljebasis skal være underlagt et pålideligt stresstestprogram i overensstemmelse med kapitel XII.
Artikel 28
Procyklikalitet
1. En CCP sikrer, at dens politik for udvælgelse og revision af konfidensinterval, likvidationsperiode og lookback-periode giver fremsynede, stabile og forsigtige marginkrav, der begrænser procyklikaliteten, så CCP'ens soliditet og finansielle sikkerhed ikke forringes. Det betyder, at man - når det er muligt - skal undgå voldsomme eller store trinvise ændringer i marginkrav, og fastlægge gennemsigtige og forudsigelige procedurer for tilpasning af marginkrav som reaktion på ændrede markedsvilkår. I den sammenhæng anvender CCP'en som minimum én af følgende muligheder:
a)
anvendelse af en marginbuffer på mindst 25 % af de beregnede marginer, som den kan lade blive midlertidigt opbrugt i perioder, hvor de beregnede marginkrav stiger betydeligt
b)
tildeling af mindst 25 % vægt til stressede observationer i den lookback-periode, der er beregnet i overensstemmelse med artikel 26
c)
sikring af, at dens marginkrav ikke er lavere end dem, der ville blive beregnet under anvendelse af en volatilitet skønnet over en tiårig historisk lookback-periode.
2. Når en CCP reviderer parametrene for marginmodellen, så de bedre afspejler de aktuelle markedsvilkår, tager den hensyn til eventuelle procykliske virkninger af en sådan revision.
KAPITEL VII
MISLIGHOLDELSESFOND
(Artikel 42 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 29
Rammer og forvaltning
1. For at bestemme misligholdelsesfondens minimumsstørrelse og størrelsen af andre finansielle ressourcer, der er nødvendige for at opfylde kravene i artikel 42 og 43 i forordning (EU) nr. 648/2012, implementerer en CCP under hensyntagen til koncernafhængighedsforhold en intern strategiramme til definering af, hvilke typer af ekstreme, men plausible markedsvilkår der kunne eksponere den for størst risiko.
2. Rammen omfatter en redegørelse for, hvordan CCP'en definerer ekstreme, men plausible markedsvilkår. Den skal være udførligt dokumenteret og opbevares i overensstemmelse med artikel 12.
3. Rammen drøftes af risikoudvalget og godkendes af bestyrelsen. Rammens pålidelighed og evne til at vise bevægelser på markedet underkastes revision mindst én gang årligt. Revisionen drøftes af risikoudvalget og rapporteres til bestyrelsen.
Artikel 30
Identifikation af ekstreme, men plausible markedsvilkår
1. Den i artikel 29 omhandlede ramme skal afspejle CCP'ens risikoprofil under hensyntagen til grænseoverskridende eksponeringer og risici på tværs af valutaer, hvor det er relevant. Den skal indeholde en identifikation af alle de markedsrisici, en CCP vil være udsat for efter en eller flere clearingmedlemmers misligholdelse, herunder ugunstige bevægelser i markedspriser for clearede instrumenter, nedsat markedslikviditet for disse instrumenter og fald i sikkerhedsstillelsens likvidationsværdi. Rammen skal desuden afspejle yderligere risici for CCP'en som følge af samtidig misligholdelse hos flere enheder i det misligholdende medlems koncern.
2. Rammen skal identificere hvert enkelt af alle de markeder, en CCP er eksponeret for i tilfælde af et clearingmedlems misligholdelse. For hvert identificeret marked skal CCP'en specificere »ekstreme, men plausible markedsvilkår« som minimum på grundlag af:
a)
en række historiske scenarier, bl.a. perioder med ekstreme markedsbevægelser observeret over de sidste 30 år, eller så længe der har foreligget pålidelige data, som ville have eksponeret CCP'en for størst finansiel risiko. Hvis en CCP beslutter, at en gentagelse af et historisk tilfælde af store prisbevægelser ikke er sandsynlig, skal den begrunde over for den kompetente myndighed, hvorfor den udelader disse fra rammen
b)
en række potentielle fremtidige scenarier baseret på sammenhængende antagelser vedrørende markedsvolatilitet og priskorrelation på tværs af markeder og finansielle instrumenter, idet den trækker på både kvantitative og kvalitative vurderinger af potentielle markedsvilkår.
3. I rammen skal der også tages hensyn til, i hvilken grad, kvantitativt og kvalitativt, ekstreme prisbevægelser kan opstå samtidig på mange identificerede markeder. Det skal i rammen indgå, at historiske priskorrelationer kan give sig udslag i ekstreme, men plausible markedsvilkår.
Artikel 31
Revision af ekstreme, men plausible scenarier
CCP'en reviderer regelmæssigt procedurerne i artikel 30 under hensyntagen til alle relevante markedsudviklinger samt omfanget og koncentrationen af clearingmedlemmernes eksponeringer. Den række af historiske og hypotetiske scenarier, en CCP anvender til at identificere ekstreme, men plausible markedsvilkår, revideres af CCP'en i samråd med risikoudvalget mindst én gang årligt og hyppigere, når markedsudviklinger eller væsentlige ændringer i rækken af aftaler, CCP'en har clearet, påvirker de antagelser, der ligger til grund for scenarierne, og dermed nødvendiggør en justering af scenarierne. Væsentlige ændringer i rammen meddeles bestyrelsen.
KAPITEL VIII
LIKVIDITETSRISIKOKONTROL
(Artikel 44 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 32
Vurdering af likviditetsrisiko
1. En CCP fastsætter en solid ramme for likviditetsrisikostyring, der omfatter effektive operationelle og analytiske værktøjer til løbende og rettidigt at identificere, måle og overvåge dens afviklings- og finansieringsstrømme, bl.a. dens brug af intradagslikviditet. CCP'er vurderer regelmæssigt udformningen deres likviditetsstyringsstruktur, og hvordan denne fungerer, og gennemgår i den forbindelse resultaterne af stresstestene.
2. En CCP's likviditetsrisikostyringsstruktur skal være tilstrækkelig robust til at sikre, at CCP'en kan opfylde betalings- og afviklingsforpligtelser i alle relevante valutaer, efterhånden som de forfalder, bl.a. eventuelt intradag. En CCP's likviditetsrisikostyringsstruktur omfatter også en vurdering af dens mulige fremtidige likviditetsbehov under en bred vifte af potentielle stressscenarier. Et stress-scenario omfatter clearingmedlemmers misligholdelse ifølge artikel 44 i forordning (EU) nr. 648/2012 fra datoen for en misligholdelse indtil afslutningen af en likvidationsperiode og den likviditetsrisiko, som udløses af CCP'ens investeringspolitik og -procedurer under ekstreme, men plausible markedsvilkår.
3. Likviditetsrisikostyringsstrukturen skal omfatte en likviditetsplan, der er dokumenteret og skal opbevares i overensstemmelse med artikel 12. Likviditetsplanen skal som minimum indeholde CCP'ens procedurer for:
a)
som minimum daglig styring og overvågning af dens likviditetsbehov over en række markedsscenarier
b)
opretholdelse af tilstrækkelige likvide finansielle ressourcer til at dække dens likviditetsbehov og skelnen mellem anvendelsen af forskellige typer af likvide ressourcer
c)
daglig vurdering og værdiansættelse af de likvide aktiver, CCP'en har til rådighed, og dens likviditetsbehov
d)
identifikation af kilder til likviditetsrisici
e)
vurdering af, i hvilke tidsskalaer CCP'ens likvide finansielle ressourcer bør være tilgængelige
f)
inddragelse af overvejelser af de potentielle likviditetsbehov som følge af clearingmedlemmers evne til at bytte kontant til ikke-kontant sikkerhed
g)
processer i tilfælde af manglende likviditet
h)
tilførsel af de likvide finansielle ressourcer, den eventuelt bruger i en stresssituation.
Bestyrelsen for CCP'en skal godkende planen efter høring af risikoudvalget.
4. En CCP vurderer den likviditetsrisiko, den løber, også hvis CCP'en eller dens clearingmedlemmer ikke kan opfylde deres betalingsforpligtelser, når de forfalder som led i clearings- eller afviklingsprocessen, også under hensyntagen til CCP'ens investeringsaktivitet. Risikostyringsstrukturen skal omhandle likviditetsbehov som følge af CCP'ens forhold til eventuelle enheder, som CCP'en har en likviditetseksponering for bl.a.:
a)
afviklingsbanker
b)
betalingssystemer
c)
værdipapirafviklingssystemer
d)
nostroagenter
e)
depotbanker
f)
likviditetsudbydere
g)
interoperable CCP'er
h)
tjenesteudbydere.
5. En CCP tager i sin likviditetsrisikostyringsstruktur højde for eventuelle indbyrdes afhængighedsforhold blandt de enheder, der er anført i stk. 4, og de forskellige relationer, som en enhed, der er anført i stk. 4, kan have til en CCP.
6. En CCP udfærdiger en daglig rapport om behov og ressourcer, jf. stk. 3, litra a)-c), og en kvartalsvis rapport om sin likviditetsplan, jf. stk. 3, litra d)-h). Rapporterne skal være dokumenterede og opbevares i overensstemmelse med kapitel IV.
Artikel 33
Adgang til likviditet
1. En CCP skal i hver relevant valuta have likvide ressourcer, der står i et rimeligt forhold til dens likviditetskrav, der er defineret i overensstemmelse med artikel 44 i forordning (EU) nr. 648/2012 samt artikel 32 i denne forordning. Disse likvide ressourcer skal være begrænset til:
a)
kontanter deponeret i en udstedende centralbank
b)
kontanter deponeret hos autoriserede kreditinstitutioner i overensstemmelse med artikel 47
c)
ved aftale bekræftede kreditlinjer eller tilsvarende aftaler med ikke-misligholdende clearingmedlemmer
d)
indgåede genkøbsaftaler
e)
meget let omsættelige finansielle instrumenter, der opfylder kravene i artikel 45 og 46, og som CCP'en kan påvise er lettilgængelige og kan konverteres til kontanter samme dag gennem forud indgåede og særdeles pålidelige finansieringsaftaler, selv under stressede markedsvilkår.
2. En CCP tager hensyn til de valutaer, dens forpligtelser er udstedt i, og tager højde for, hvordan stressede vilkår eventuelt påvirker dens evne til at få adgang til valutamarkeder på en måde, der er i overensstemmelse med værdipapirafviklingscykler for udenlandsk valuta og værdipapirafviklingssystemer.
3. Ved aftale bekræftede kreditlinjer mod sikkerhed stillet af clearingmedlemmer må ikke tælles dobbelt som likvide ressourcer. En CCP træffer foranstaltninger til at overvåge og kontrollere koncentrationen af likviditetsrisikoeksponeringer for individuelle likviditetsudbydere.
4. EN CCP skal gennem en høj grad af rettidig omhu sikre, at dens likviditetsudbydere har kapacitet nok til at handle i henhold til likviditetsaftalerne.
5. En CCP skal periodisk teste sine procedurer for adgang til forud indgåede finansieringsaftaler. Dette kan omfatte træk af testbeløb på de kommercielle kreditlinjer for at kontrollere, hvor hurtigt der er adgang til ressourcer, og hvor pålidelige procedurerne er.
6. En CCP skal have detaljerede procedurer i sin likviditetsplan for anvendelse af sine likvide finansielle ressourcer til at opfylde sine betalingsforpligtelser under en mangel på likviditet. Det skal af likviditetsprocedurerne fremgå, hvornår bestemte ressourcer bør bruges. Procedurerne skal desuden beskrive, hvordan der fås adgang til kontante indskud eller dag-til-dag-investeringer, hvordan sammedags-markedstransaktioner udføres, eller hvordan man trækker på likviditetslinjer, som der forud er indgået aftale om. Disse procedurer testes regelmæssigt. En CCP fastlægger også en passende plan for fornyelse af finansieringsaftaler, før de udløber.
Artikel 34
Koncentrationsrisiko
1. En CCP overvåger nøje og kontrollerer koncentrationen af sin likviditetsrisikoeksponering, herunder sine eksponeringer for de i artikel 32, stk. 4, nævnte enheder og enheder i samme koncern.
2. En CCP's likviditetsrisikostyringsstruktur skal omfatte anvendelse af eksponerings- og koncentrationsgrænser.
3. En CCP skal definere processer og procedurer for brud på koncentrationsgrænserne.
KAPITEL IX
DEFAULT WATERFALL
(Artikel 45 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 35
Beregning af den andel af CCP's egne ressourcer, der skal bruges i default waterfall
1. En CCP skal opretholde en andel af egne dedikerede ressourcer til det i artikel 45, stk. 4, i forordning (EU) nr. 648/2012 anførte formål og angive denne separat i sin balance.
2. En CCP skal beregne det i stk. 1 omhandlede minimumsbeløb ved at multiplicere minimumskapitalen, inklusive tilbageholdt overskud og reserver, som den har i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 648/2012 og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 152/2013 (8), med 25 %.
CCP'en reviderer minimumsbeløbet en gang om året.
3. Hvis CCP'en har oprettet mere en én misligholdelsesfond for de forskellige klasser af finansielle instrumenter, den clearer, tildeles de samlede egne dedikerede ressourcer beregnet i henhold til stk. 1, til hver af misligholdelsesfondene i forhold til hver misligholdelsesfonds størrelse, som anføres særskilt i dens balance og bruges til de misligholdelser, der måtte opstå i de forskellige markedssegmenter, som misligholdelsesfondene vedrører.
4. Ingen andre ressourcer end kapitalen, inklusive tilbageholdt overskud og reserver som omhandlet i artikel 16 i forordning (EU) nr. 648/2012, må bruges til at opfylde kravet i stk. 1.
Artikel 36
Opretholdelse af den andel af CCP's egne ressourcer, der skal bruges i default waterfall
1. En CCP underretter omgående den kompetente myndighed, såfremt de egne dedikerede ressourcer falder til under det krævede beløb, jf. artikel 35, og angiver årsagerne til overtrædelsen og redegør skriftligt for foranstaltningerne og tidsplanen for supplering af beløbet.
2. Såfremt der efterfølgende sker misligholdelse hos et eller flere clearingmedlemmer, før CCP'en har genoprettet egne dedikerede ressourcer, benyttes kun restbeløbet af de tildelte egne dedikerede ressourcer til formålet i artikel 45 i forordning (EU) nr. 648/2012.
3. En CCP genopretter egne dedikerede ressourcer senest en måned efter den i stk. 1 omhandlede underretning.
KAPITEL X
SIKKERHEDSSTILLELSE
(Artikel 46 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 37
Generelle krav
En CCP fastlægger og implementerer gennemsigtige og forudsigelige politikker og procedurer til at vurdere og til stadighed overvåge likviditeten af de aktiver, der accepteres som sikkerhedsstillelse, og om nødvendigt træffe afhjælpende foranstaltninger.
En CCP tager sine politikker og procedurer for aktiver, der kan accepteres som sikkerhedsstillelse, op til revision mindst én gang årligt. En sådan revision gennemføres også, når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
Artikel 38
Sikkerhedsstillelse i form af kontante midler
Med henblik på artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 648/2012 denomineres højlikvid sikkerhedsstillelse i form af kontanter i én af følgende valutaer:
a)
en valuta, hvis risiko CCP'en over for de kompetente myndigheder kan påvise, at den er i stand til at styre på passende vis
b)
en valuta, CCP'en clearer transaktioner i, inden for grænsen af den sikkerhedsstillelse, der kræves til at dække CCP'ens eksponeringer i den pågældende valuta.
Artikel 39
Finansielle instrumenter
Ved anvendelsen af artikel 46 stk. 1, i forordning (EU) nr. 648/2012 anses finansielle instrumenter, bankgarantier og guld, der opfylder betingelserne i bilag I, for at være højlikvid sikkerhedsstillelse.
Artikel 40
Værdiansættelse af sikkerhedsstillelse
1. Med henblik på at værdiansætte højlikvid sikkerhedsstillelse, jf. artikel 37, fastsætter og implementerer en CCP politikker og procedurer til på næsten realtidsbasis at overvåge kreditkvalitet, markedslikviditet og prisvolatilitet for hvert aktiv, der accepteres som sikkerhedsstillelse. En CCP overvåger regelmæssigt og mindst én gang årligt, om dens værdiansættelsesregler og -procedurer er tilstrækkelige. En sådan revision gennemføres også, når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
2. En CCP ansætter sin sikkerhedsstillelse efter marking-to-market-princippet og på næsten realtidsbasis, og hvis dette ikke er muligt, skal CCP'en over for de kompetente myndigheder kunne påvise, at den er i stand til at styre risiciene.
Artikel 41
Haircuts
1. En CCP fastsætter og implementerer politikker og procedurer til at bestemme forsigtige haircuts, der skal gælde for værdien af sikkerhedsstillelsen.
2. Med de pågældende haircuts skal det anerkendes, at sikkerhedsstillelsen måske skal realiseres under stressede markedsvilkår, og der tages hensyn til, hvor lang tid der skal til for at realisere den. CCP'en påviser over for den kompetente myndighed, at haircuts beregnes konservativt for at begrænse procykliske virkninger så meget som muligt. For hver stillet sikkerhed bestemmes haircutten under hensyntagen til de relevante kriterier, bl.a.:
a)
typen af aktiv og omfanget af kreditrisiko i forbindelse med det finansielle instrument baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
b)
aktivets løbetid
c)
aktivets historiske og hypotetiske fremtidige prisvolatilitet under stressede markedsvilkår
d)
det underliggende markeds likviditet, herunder kursspænd
e)
eventuel valutarisiko
f)
wrong-way-risiko.
3. En CCP overvåger regelmæssigt, om dens haircuts er tilstrækkelige. En CCP tager haircutpolitikker og -procedurer op til revision mindst én gang årligt, og når der sker en væsentlig ændring, som påvirker CCP'ens risikoeksponering, men bør så vidt muligt undgå voldsomme eller vidtrækkende ændringer i haircuts, der kan afstedkomme procyklikalitet. Haircutpolitikker og -procedurer valideres uafhængigt mindst én gang årligt.
Artikel 42
Koncentrationsgrænser
1. En CCP fastlægger og implementerer politikker og procedurer for at sikre, at sikkerhedsstillelsen forbliver tilstrækkeligt diversificeret til, at den kan realiseres inden for en fastsat ihændehaverperiode uden væsentlige følger for markedet. De risikoreduktionsforanstaltninger, der skal tages i anvendelse, når de i stk. 2 fastsatte koncentrationsgrænser overskrides, fastsættes i politikkerne og procedurerne.
2. En CCP fastsætter koncentrationsgrænser for:
a)
individuelle udstedere
b)
udstedertype
c)
type af aktiv
d)
hvert clearingmedlem
e)
alle clearingmedlemmer.
3. Koncentrationsgrænser fastsættes konservativt under hensyntagen til alle relevante kriterier, bl.a.:
a)
finansielle instrumenter udstedt af udstedere af samme type med hensyn til økonomisk sektor, aktivitet, geografisk område
b)
kreditrisikoniveau for det finansielle instrument eller udstederen baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
c)
de finansielle instrumenters likviditet og prisvolatilitet.
4. En CCP sørger for, at højst 10 % af dens sikkerhedsstillelse er garanteret af et enkelt kreditinstitut eller tilsvarende finansinstitut i et tredjeland eller af en enhed, som indgår i den samme koncern som kreditinstituttet eller det finansielle institut i et tredjeland. Hvis den sikkerhedsstillelse, CCP'en modtager i form af forretningsbankgarantier, er højere end 50 % af den samlede sikkerhedsstillelse, kan denne grænse sættes op til 25 %.
5. Ved beregning af grænserne som omhandlet i stk. 2 inkluderer en CCP sin samlede eksponering for en udsteder, inklusive størrelsen af de kumulative kreditlinjer, indlånsbeviser, tidsindskud, opsparingskonti, aftalekonti, anfordringskonti, pengemarkedsinstrumenter og omvendte tilbagekøbsrettigheder, CCP'en benytter. Disse grænser gælder ikke for sikkerhedsstillelse, CCP'en har ud over minimumskravene til marginer, misligholdelsesfond eller andre finansielle ressourcer.
6. Ved bestemmelse af koncentrationsgrænser for en CCP's eksponering for en enkelt udsteder samler en CCP sin eksponering for alle finansielle instrumenter, udstederen eller en koncernenhed har udstedt, og som udtrykkeligt er garanteret af udstederen eller en koncernenhed, og for finansielle instrumenter, der er udstedt af foretagender, hvis eneste formål er at eje produktionsmidler, som er væsentlige for udstederens virksomhed. CCP'en behandler denne eksponering som én risiko.
7. En CCP overvåger regelmæssigt, om dens koncentrationsgrænsepolitikker og -procedurer er tilstrækkelige. En CCP tager sine koncentrationsgrænsepolitikker og -procedurer op til revision mindst én gang årligt, og når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
8. En CCP underretter den kompetente myndighed og clearingmedlemmerne om de gældende koncentrationsgrænser og om eventuelle ændringer i disse grænser.
9. Hvis CCP'en i væsentlig grad overtræder en koncentrationsgrænse, der er fastsat i dens politikker og procedurer, skal den omgående underrette den kompetente myndighed herom. CCP'en afhjælper overtrædelsen hurtigst muligt.
KAPITEL XI
INVESTERINGSPOLITIK
(Artikel 47 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 43
Højlikvide finansielle instrumenter
Med henblik på artikel 47, stk. 1, i forordning (EU) nr. 648/2012 kan gældsinstrumenter betragtes som højlikvide med minimal kredit- og markedsrisiko, hvis de er gældsinstrumenter, der opfylder alle betingelserne i bilag II.
Artikel 44
Meget sikre ordninger for deponering af finansielle instrumenter
1. Hvis en CCP ikke kan deponere de finansielle instrumenter, der er omhandlet i artikel 45, eller dem, der er indbetalt til den som marginer, bidrag til misligholdelsesfonden eller bidrag til andre finansielle ressourcer både gennem ejendomsoverdragelse og sikkerhedsstillelse hos operatøren af et værdipapirafviklingssystem, som sikrer fuld beskyttelse af de pågældende instrumenter, deponeres de finansielle instrumenter hos en af følgende:
a)
en centralbank, der sikrer fuld beskyttelse af de pågældende instrumenter, og som giver CCP'en øjeblikkelig adgang til de finansielle instrumenter, når det er nødvendigt
b)
et kreditinstitut, der er autoriseret, dvs. meddelt tilladelse, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF (9), og sikrer fuld adskillelse og beskyttelse af instrumenterne, giver CCP'en øjeblikkelig adgang til de finansielle instrumenter, når det er nødvendigt, og som efter CCP'ens interne vurdering har lav kreditrisiko. Under udførelsen af en sådan vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
c)
et finansieringsinstitut i et tredjeland, der er underlagt og overholder tilsynsbestemmelser, som af de relevante kompetente myndigheder anses for at være mindst lige så strenge som dem, der er fastsat i direktiv 2006/48/EF, og som har pålidelige regnskabsmetoder, opbevaringsprocedurer og interne kontroller, og som sikrer fuldstændig adskillelse og beskyttelse af de pågældende instrumenter og giver CCP'en øjeblikkelig adgang til de finansielle instrumenter, når det er nødvendigt, og som efter CCP'ens interne vurdering har lav kreditrisiko. Ved udførelsen af en sådan vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land.
2. Deponeres finansielle instrumenter i overensstemmelse med stk. 1, litra b) eller c), skal de opbevares under ordninger, der forhindrer, at CCP'en lider tab på grund af det autoriserede finansinstituts misligholdelse eller insolvens.
3. Meget sikre ordninger for deponering af finansielle instrumenter, der er indbetalt som marginer, bidrag til misligholdelsesfonden eller bidrag til andre finansielle ressourcer, giver kun CCP'en mulighed for at genanvende disse finansielle instrumenter, såfremt betingelserne i artikel 39, stk. 8, i forordning (EU) nr. 648/2012 er opfyldt, og formålet med genanvendelsen er at foretage betalinger, forvalte et clearingmedlems misligholdelse eller opfylde en interoperabilitetsaftale.
Artikel 45
Meget sikre ordninger for opbevaring af kontantmidler
1. Ved anvendelsen af artikel 47, stk. 4, i forordning (EU) nr. 648/2012 gælder, at hvis kontantmidler deponeres andetsteds end hos en centralbank, skal denne deponering opfylde følgende betingelser:
a)
deponeringen sker i en af følgende valutaer:
i)
en valuta, hvis risici CCP'en med en høj grad af sikkerhed kan påvise, at den er i stand til at styre
ii)
en valuta, CCP'en clearer transaktioner i, inden for grænsen af den sikkerhedsstillelse, den har modtaget i den pågældende valuta
b)
deponeringen foretages hos en af følgende enheder:
i)
et autoriseret kreditinstitut, dvs. som er meddelt tilladelse, jf. direktiv 2006/48/EF, som ifølge CCP'en har lav kreditrisiko baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
ii)
et finansieringsinstitut i et tredjeland, der er underlagt og overholder tilsynsbestemmelser, som af de relevante kompetente myndigheder anses for at være mindst lige så strenge som dem, der er fastsat i direktiv 2006/48/EF, og som har pålidelige regnskabsmetoder, opbevaringsprocedurer og interne kontroller, og som ifølge CCP'en har lav kreditrisiko baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land.
2. Opbevares kontantmidler fra dag til dag i overensstemmelse med stk. 1, skal mindst 95 % af disse midler - beregnet over en gennemsnitsperiode på én kalendermåned - deponeres via ordninger, hvor der stilles sikkerhed for kontantmidlerne i højlikvide finansielle instrumenter, som opfylder kravene i artikel 45 med undtagelse af kravet i stk. 1, litra c), i nævnte artikel.
Artikel 45
Koncentrationsgrænser
1. En CCP fastlægger og implementerer politikker og procedurer for at sikre, at de finansielle instrumenter, som dens finansielle ressourcer investeres i, forbliver tilstrækkeligt diversificerede.
2. En CCP fastsætter koncentrationsgrænser og overvåger koncentrationen af sine finansielle ressourcer, for så vidt angår:
a)
de enkelte finansielle instrumenter
b)
typer af finansielle instrumenter
c)
individuelle udstedere
d)
typer af udstedere
e)
modparter, med hvem der er fastlagt aftaler som omhandlet i artikel 44, stk. 1, litra b) og c), eller artikel 45, stk. 2.
3. I forbindelse med typer af udstedere tager en CCP hensyn til følgende:
a)
geografisk fordeling
b)
indbyrdes afhængighedsforhold og de forskellige relationer, en enhed kan have med en CCP
c)
kreditrisikoniveau
d)
CCP'ens eksponeringer i forhold til udstederen gennem de produkter, CCP'en clearer.
4. De risikoreduktionsforanstaltninger, der skal tages i anvendelse, når koncentrationsgrænserne overskrides, fastsættes i politikkerne og procedurerne.
5. Ved fastsættelse af koncentrationsgrænsen for en CCP's eksponering for en enkelt udsteder eller depotinstitution samler en CCP eksponeringen for alle finansielle instrumenter, udstederen har udstedt eller udtrykkeligt garanteret, og alle finansielle ressourcer, der er deponeret hos depotinstitutionen, og behandler dem som én risiko.
6. En CCP overvåger regelmæssigt, om dens koncentrationsgrænsepolitikker og -procedurer er tilstrækkelige. Endvidere tager en CCP sine koncentrationsgrænseregler og -procedurer op til revision mindst én gang årligt, og når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
7. Hvis CCP'en overtræder en koncentrationsgrænse, der er fastsat i dens politikker og procedurer, skal den omgående underrette den kompetente myndighed herom. CCP'en afhjælper overtrædelsen hurtigst muligt.
Artikel 46
Ikke-kontant sikkerhedsstillelse
Hvis der modtages sikkerhedsstillelse i form af finansielle instrumenter i overensstemmelse med kapitel X, finder kun artikel 44 og 45 anvendelse.
KAPITEL XII
REVISION AF MODELLER, STRESSTESTNING OG BACKTESTNING
(Artikel 49 i forordning (EU) nr. 648/2012)
AFDELING 1
Modeller og programmer
Artikel 47
Modelvalidering
1. En CCP foretager en omfattende validering af sine modeller, modelmetoder og den likviditetsrisikostyringsstruktur, den bruger til at kvantificere, samle og styre sine risici. Eventuelle væsentlige revisioner eller justeringer af dens modeller, modelmetoder og likviditetsrisikostyringsstruktur underlægges en hensigtsmæssig forvaltning, herunder rådgivning fra risikoudvalget, og valideres af en kvalificeret og uafhængig part før anvendelsen.
2. En CCP's valideringsproces skal dokumenteres og præcisere de procedurer, der følges for at teste CCP'ens margin, misligholdelsesfond og andre finansielle ressourcemetoder og rammer for beregning af likvide finansielle ressourcer. Eventuelle væsentlige revisioner eller justeringer af disse procedurer underlægges en hensigtsmæssig forvaltning, herunder rådgivning fra risikoudvalget, og valideres af en kvalificeret og uafhængig part før anvendelsen.
3. En omfattende validering omfatter som minimum følgende:
a)
en evaluering af modellernes og rammens udformningsmæssige pålidelighed, herunder dokumentation for udviklingen
b)
en revision af de løbende overvågningsprocedurer, bl.a. kontrol af processer og benchmarking
c)
en revision af parametre og antagelser formuleret under udviklingen af dens modeller, metodologier og rammer
d)
en gennemgang af, om de indførte modeller, metodologier og rammer er tilstrækkelige og hensigtsmæssige for den aftaletype, de gælder for
e)
en gennemgang af, om stresstestscenarierne er hensigtsmæssige i overensstemmelse med kapitel VII og artikel 52
f)
en analyse af udfaldet af testresultaterne.
4. En CCP opstiller kriterier for sin vurdering af, om dens modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur kan valideres. Kriterierne skal indbefatte positive testresultater.
5. Er prisoplysninger ikke lettilgængelige eller pålidelige, forholder CCP'en sig til disse prisbegrænsninger og anlægger som minimum konservative antagelser baseret på observerede forbundne markeder eller dertil knyttede markeder og markedets aktuelle adfærdsmønstre.
6. Er prisoplysninger ikke lettilgængelige eller pålidelige, underlægges systemer og værdiansættelsesmodeller, der benyttes til det formål, en passende forvaltning, herunder rådgivning fra risikoudvalget samt validering og testning. En CCP skal lade sine værdiansættelsesmodeller validere under en række forskellige markedsscenarier af en kvalificeret og uafhængig part for at sikre, at dens modeller nøjagtigt giver de rette priser, og skal eventuelt tilpasse sin beregning af initialmarginer, så de afspejler en eventuel modelrisiko.
7. En CCP foretager regelmæssigt en vurdering af sin marginmodels teoretiske og empiriske egenskaber for alle de finansielle instrumenter, den clearer.
Artikel 48
Testprogrammer
1. En CCP skal have fastlagt politikker og procedurer, der indeholder oplysninger om de stress- og backtestningsprogrammer, den foretager for at vurdere hensigtsmæssighed, nøjagtighed, pålidelighed og modstandsdygtighed for de modeller og metodologier, den anvender til at beregne sine risikokontrolmekanismer, bl.a. margin, bidrag til misligholdelsesfonden og andre finansielle ressourcer, under en lang række markedsvilkår.
2. En CCP's politikker og procedurer skal også indeholde oplysninger om det stresstestningsprogram, den iværksætter for at vurdere, om likviditetsrisikostyringsstrukturen er hensigtsmæssig, nøjagtig, pålidelig og modstandsdygtig.
3. Politikkerne og procedurerne skal som minimum indeholde metoder for udvælgelse og udvikling af hensigtsmæssig testning, herunder portefølje- og markedsdataudvælgelse, testenes hyppighed, de clearede finansielle instrumenters specifikke risikoprofiler, analyse af testresultater og undtagelser samt de relevante afhjælpende foranstaltninger, der er brug for.
4. En CCP inkluderer kundepositioner ved udførelsen af alle test.
AFDELING 2
Backtestning
Artikel 49
Backtestningsprocedure
1. En CCP vurderer sin margindækning ved at udføre en efterfølgende sammenligning af de observerede resultater med de forventede resultater, som blev udledt ved anvendelsen af marginmodeller. En sådan backtestningsanalyse skal udføres hver dag for at vurdere, om der er testningsundtagelser i margindækningen. Dækningen evalueres på aktuelle positioner for finansielle instrumenter og clearingmedlemmer og tager hensyn til mulige virkninger af anvendelse af marginberegning på porteføljebasis og eventuelt interoperable CCP'er.
2. En CCP inddrager de rette historiske tidshorisonter for sit backtestningsprogram for at sikre, at det anvendte observationsvindue er tilstrækkeligt til at afhjælpe eventuelle negative virkninger for den statistiske signifikans.
3. En CCP behandler i sit backtestningsprogram som minimum klare statistiske test- og resultatkriterier, som CCP'er skal definere med henblik på vurdering af backtestningsresultater.
4. En CCP indberetter periodisk sine backtestningsresultater og analyser til risikoudvalget med henblik på at søge udvalgets råd ved revision af sin marginmodel. Indberetningen sker i en sådan form, at CCP'en ikke bryder tavshedspligten.
5. Backtestningsresultater og -analyser stilles til rådighed for alle clearingmedlemmer og kunder, såfremt sidstnævnte er kendt af CCP'en. For alle andre kunder stilles backtestningsresultater og -analyser til rådighed af de relevante clearingmedlemmer på anmodning. Disse oplysninger samles i en form, der ikke udgør et brud på tavshedspligten, og clearingmedlemmer og kunder har kun adgang til detaljerede backtestningsresultater og -analyser for deres egne porteføljer.
6. En CCP fastlægger procedurer til at give detaljerede oplysninger om de foranstaltninger, den kan træffe på baggrund af resultaterne af backtestningsanalysen.
AFDELING 3
Følsomhedstestning og -analyse
Artikel 50
Procedure for følsomhedstestning og -analyse
1. En CCP foretager følsomhedstest og -analyser for at vurdere dækningen af sin marginmodel under forskellige markedsvilkår under anvendelse af historiske data fra realiserede stressede markedsvilkår og hypotetiske data for ikke-realiserede stressede markedsvilkår.
2. En CCP anvender en bred vifte af parametre og antagelser for at tage højde for en række forskellige historiske og hypotetiske vilkår, også de mest volatile perioder, der har været på de markeder, den betjener, og ekstreme ændringer i korrelationerne mellem priser på de aftaler, CCP'en clearer, med henblik på at forstå, hvordan niveauet for margindækningen kan påvirkes af meget stressede markedsvilkår og ændringer i vigtige modelparametre.
3. Følsomhedsanalyser udføres på en række aktuelle og repræsentative clearingmedlemmers porteføljer. Disse repræsentative porteføljer udvælges ud fra deres følsomhed over for vigtige risikofaktorer og korrelationer, som CCP'en er udsat for. En sådan følsomhedstestning og -analyse udformes til at teste centrale parametre og antagelser for initialmarginmodellen ved en række konfidensintervaller for at fastslå systemets følsomhed over for fejl i justeringen af disse parametre og antagelser. Der tages passende hensyn til risikofaktorernes struktur og den antagne korrelation mellem risikofaktorer.
4. En CCP evaluerer de potentielle tab i clearingmedlemmers positioner.
5. En CCP tager i givet fald hensyn til parametre, der afspejler den samtidige misligholdelse hos clearingmedlemmer, som udsteder finansielle instrumenter, som cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en. I givet fald tager CCP'en også hensyn til virkningerne af en kundes misligholdelse, når denne udsteder finansielle instrumenter, der cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en.
6. En CCP indberetter regelmæssigt sine følsomhedstestningsresultater og -analyser til risikoudvalget i en sådan form, at den ikke bryder tavshedspligten, med henblik på at søge udvalgets råd ved revision af sin marginmodel.
7. En CCP fastlægger procedurer til at give detaljerede oplysninger om de foranstaltninger, den kan træffe på baggrund af resultaterne af følsomhedstestningsanalysen.
AFDELING 4
Stresstestning
Artikel 51
Stresstestningsprocedure
1. En CCP's stresstest anvender stressede parametre, antagelser og scenarier på de modeller, der benyttes til anslå risikoeksponeringer, for at sikre, at dens finansielle ressourcer er tilstrækkelige til at dække de pågældende eksponeringer under ekstreme, men plausible markedsvilkår.
2. En CCP's stresstestningsprogram kræver, at CCP'en regelmæssigt udfører en række stresstest, som behandler CCP'ens produktprogram og alle elementer af dens modeller og modelmetoder samt dens likviditetsrisikostyringsstruktur.
3. En CCP's stresstestningsprogram skal foreskrive, at stresstest udføres ved hjælp af definerede stresstestscenarier vedrørende både tidligere og hypotetiske ekstreme, men plausible markedsvilkår i overensstemmelse med kapitel VII. Tidligere vilkår, der skal bruges, revideres og justeres eventuelt. En CCP inddrager også andre former for hensigtsmæssige stresstestningsscenarier, der omfatter, men ikke er begrænset til, teknisk eller finansiel svigt hos dens afviklingsbanker, nostroagenter, depotbanker, likviditetsudbydere eller interoperable CCP'er.
4. En CCP skal have kapacitet til hurtigt at tilpasse sine stresstest til at indarbejde nye eller nyopdukkede risici.
5. En CCP tager hensyn til de potentielle tab som følge af en kundes misligholdelse, der clearer gennem flere clearingmedlemmer.
6. En CCP indberetter regelmæssigt sine stresstestningsresultater og -analyser til risikoudvalget i en sådan form, at den ikke bryder tavshedspligten, med henblik på at søge udvalgets råd ved revision af sine modeller, sine metoder og sin likviditetsrisikostyringsstruktur.
7. Stresstestningsresultater og -analyser stilles til rådighed for alle clearingmedlemmer og kunder, såfremt sidstnævnte er kendt af CCP'en. For alle andre kunder stilles backtestningsresultater og -analyser til rådighed af de relevante clearingmedlemmer på anmodning. Disse oplysninger samles i en sådan form, at CCP'en ikke bryder tavshedspligten, og clearingmedlemmer og kunder har kun adgang til detaljerede stresstestningsresultater og -analyser for deres egne porteføljer.
8. En CCP fastlægger procedurer til at give detaljerede oplysninger om de foranstaltninger, den kan træffe på baggrund af resultaterne af stresstestningsanalysen.
Artikel 52
Risikofaktorer, der skal indgå i stresstest
1. En CCP identificerer relevante risikofaktorer for de aftaler, den clearer, som kan påvirke dens tab, og skal have en passende metode til at måle dem. En CCP's stresstest tager som minimum højde for risikofaktorer, der er specificeret for følgende typer af finansielle instrumenter, hvor det er relevant:
a)
renterelaterede aftaler: risikofaktorer svarende til rentesatser i hver valuta, som CCP'en clearer finansielle instrumenter i. Modellerne for rentekurven inddeles i forskellige løbetidssegmenter for at tage højde for udsvingene i satsernes volatilitet langs rentekurven. Antallet af relaterede risikofaktorer afhænger af, hvor komplekse de renteaftaler, der cleares af CCP'en, er. Der tages separat højde for basisrisici som følge af mindre end perfekt korrelerede bevægelser mellem statslige og andre satser for fast forrentning
b)
valutakursrelaterede aftaler: risikofaktorer svarende til hver udenlandsk valuta, CCP'en clearer finansielle instrumenter i, og til vekselkursen mellem den valuta, marginer opkræves i, og den valuta, CCP'en clearer finansielle instrumenter i
c)
aftaler om aktieinstrumenter: risikofaktorer svarende til de enkelte aktieinstrumenters volatilitet for hvert af de markeder, CCP'en clearer, og til volatiliteten for forskellige sektorer på det samlede marked for aktieinstrumenter. Modelteknikken for et givet marked skal med hensyn til kompleksitet og art svare til CCP'ens eksponering for det samlede marked og dets koncentration i de enkelte aktieinstrumenter på det pågældende marked
d)
råvareaftaler: risikofaktorer, der tager højde for de forskellige kategorier og underkategorier af råvareaftaler og relaterede derivater clearet af CCP'en, herunder eventuelt udsving i convenience yield mellem derivatpositioner og positioner i likvide aktiver i råvaren
e)
kreditrelaterede aftaler: risikofaktorer, der omhandler jump-to-default risiko, bl.a. den akkumulerede risiko, der opstår af mange misligholdelser, basisrisiko og inddrivelsessatsens volatilitet.
2. En CCP skal i sine stresstest desuden som minimum tage behørigt hensyn til følgende:
a)
korrelationer, bl.a. mellem identificerede risikofaktorer og lignende aftaler, der cleares af CCP'en
b)
faktorer svarende til implicit og historisk volatilitet for den aftale, der cleares
c)
særlige risikoprofiler for alle nye aftaler, der skal cleares af CCP'en
d)
koncentrationsrisiko, også for et clearingmedlem og clearingmedlemmers koncernenheder
e)
indbyrdes afhængighedsforhold og forskellige relationer
f)
relevante risici, herunder valutarisiko
g)
fastsatte eksponeringsgrænser
h)
wrong-way-risiko.
Artikel 53
Stresstestning af samlede finansielle ressourcer
1. En CCP's stresstestningsprogram skal sikre, at dens kombination af margin, bidrag til misligholdelsesfonden og andre finansielle ressourcer er tilstrækkelige til at dække misligholdelse hos mindst de to clearingmedlemmer, over for hvilke CCP'en har de største eksponeringer under ekstreme, men plausible markedsvilkår. Stresstestningsprogrammet skal også omfatte en undersøgelse af potentielle tab i tilfælde af, at enheder i samme koncern som de to clearingmedlemmer, den har de største eksponeringer for, misligholder deres forpligtelser under ekstreme, men plausible markedsvilkår.
2. En CCP's stresstestningsprogram skal sikre, at dens marginer og misligholdelsesfond er tilstrækkelige til som minimum at dække misligholdelse hos det clearingmedlem, over for hvilket CCP'en har de største eksponeringer, eller hos det andet- og det tredjestørste clearingmedlem, hvis summen af deres eksponeringer er større i overensstemmelse med artikel 42 i forordning (EU) nr. 648/2012.
3. CPP'en foretager en grundig analyse af de potentielle tab, den kan lide, og vurderer de potentielle tab i clearingmedlemmers positioner, herunder risikoen for, at realiseringen af disse positioner kan påvirke markedet og CCP'ens margindækningsniveau.
4. I sine stresstest tager en CCP i givet fald hensyn til virkningerne af misligholdelse hos et clearingmedlem, som udsteder finansielle instrumenter, som cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en. I givet fald tager CCP'en også hensyn til virkningerne af en kundes misligholdelse, når denne udsteder finansielle instrumenter, der cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en.
5. I en CCP's stresstest skal indgå likvidationsperioden, jf. artikel 26.
Artikel 54
Stresstestning af likvide finansielle ressourcer
1. En CCP's program for stresstest af sine likvide finansielle ressourcer skal sikre, at de er tilstrækkelige i henhold til de krav, der er fastlagt i kapitel VIII.
2. En CCP skal have klare og gennemsigtige regler og procedurer for afhjælpning af utilstrækkelige likvide finansielle ressourcer, der afsløres af dens stresstest, for at sikre indfrielse af betalingsforpligtelser.
En CCP skal også have klare procedurer for udnyttelse af resultater og analyse af sine stresstest for at vurdere, om dens likviditetsrisikostyringsstruktur og likviditetsudbydere er tilstrækkelige, og foretage en tilpasning.
3. De stresstestningsscenarier, der benyttes i stresstestningen af likvide finansielle ressourcer, omhandler CCP'ens udformning og virksomhed og omfatter alle enheder, der måtte udgøre en væsentlig likviditetsrisiko for den. Disse stresstest skal også omhandle eventuelle stærke forbindelser eller lignende eksponeringer mellem CCP'ens clearingmedlemmer, herunder andre enheder, som indgår i samme koncern, og vurdere sandsynligheden for mange misligholdelser og den afsmittende virkning blandt dens clearingmedlemmer, som sådanne misligholdelser kan have.
AFDELING 5
Dækning og anvendelse af testresultater
Artikel 55
Opretholdelse af tilstrækkelig dækning
1. En CCP etablerer og opretholder procedurer for opdagelse af ændringer i markedsvilkårene, bl.a. stigninger i volatilitet eller nedgang i likviditeten af de finansielle instrumenter, den clearer, så den omgående kan tilpasse beregningen af sit marginkrav, så det på passende vis tager højde for de nye markedsvilkår.
2. En CCP foretager test på sine haircuts for at sikre, at sikkerhedsstillelsen som minimum kan realiseres til sin haircutværdi under observerede og ekstreme, men plausible markedsvilkår.
3. Hvis en CCP opkræver marginer på porteføljebasis i modsætning til produktbasis, skal den løbende revidere og teste modregninger blandt produkter. En CCP baserer disse modregninger på en forsigtig og økonomisk meningsfuld metodologi, der afspejler graden af prisafhængighed mellem produkterne. Især tester en CCP, hvordan korrelationer fungerer i perioder med faktiske og hypotetiske alvorlige markedsvilkår.
Artikel 56
Revision af modeller ved hjælp af testresultater
1. En CCP skal have klare procedurer til at fastslå, hvilket ekstra beløb den måske skal opkræve i ekstra margin, også på intradagsbasis, og til at ændre sin marginmodel, hvis backtestning viser, at modellen ikke fungerede som forventet med det resultat, at den ikke afdækker det initialmarginbeløb, der er nødvendigt for at opnå det ønskede konfidensniveau. Har en CCP fastslået, at det er nødvendigt at opkræve supplerende margin, gør den det ved den næste marginopkrævning.
2. En CCP evaluerer kilden til de testundtagelser, der er kommet frem gennem dens backtest. Afhængigt af kilden til undtagelser fastslår CCP'en, om der er behov for en grundlæggende ændring i marginmodellen eller de modeller, der giver input til den, og om det er nødvendigt at ændre de aktuelle parametre.
3. En CCP evaluerer kilden til de testundtagelser, der er kommet frem gennem dens stresstest. CCP'en fastslår, om det er nødvendigt med en grundlæggende ændring af dens modeller, modelmetoder eller dens likviditetsrisikostyringsstruktur, eller om det er nødvendigt at ændre de aktuelle parametre eller antagelser på grundlag af undtagelseskilderne.
4. Hvis testresultaterne viser en utilstrækkelig margindækning, misligholdelsesfond eller andre finansielle ressourcer, øger CCP'en den samlede dækning af sine finansielle ressourcer til et acceptabelt niveau ved den næste marginopkrævning. Hvis testresultaterne viser utilstrækkelige likvide finansielle ressourcer, øger CCP'en sine likvide finansielle ressourcer til et acceptabelt niveau, så snart det er muligt.
5. Ved revision af sine modeller, modelmetoder og likviditetsrisikostyringsstrukturen overvåger CCP'en hyppigheden af tilbagevendende testundtagelser for at afdække og løse problemer på passende vis og uden unødig forsinkelse.
AFDELING 6
Omvendte stresstest
Artikel 57
Omvendte stresstest
1. En CCP foretager omvendte stresstest, der er udformet med henblik på at afdække, under hvilke markedsvilkår kombinationen af dens margin, misligholdelsesfond og andre finansielle ressourcer kan give utilstrækkelig dækning af krediteksponeringer, og for hvilke dens likvide finansielle ressourcer kan være utilstrækkelige. Når den foretager disse test, gengiver CCP'en ekstreme markedsvilkår, der går ud over det, der betragtes som plausible markedsvilkår, for at hjælpe til at fastslå grænserne for sine modeller, sin likviditetsrisikostyringsstruktur, sine finansielle ressourcer og sine likvide finansielle ressourcer.
2. En CCP udvikler omvendte stresstest, som er skræddersyet til bestemte risici ved de markeder og aftaler, den leverer clearingydelser til.
3. En CCP anvender de vilkår, der er afdækket i stk. 1, og resultater og analyser af sine omvendte stresstest til at bidrage til at identificere ekstreme, men plausible scenarier i overensstemmelse med kapitel VII.
4. En CCP indberetter regelmæssigt sine omvendte stresstestresultater og -analyser til risikoudvalget i en sådan form, at den ikke bryder tavshedspligten, med henblik på at søge udvalgets råd ved sin revision.
AFDELING 7
Misligholdelsesprocedurer
Artikel 58
Testning af misligholdelsesprocedurer
1. En CCP tester og tager sine misligholdelsesprocedurer op til revision for at sikre, at de både er praktiske og effektive. En CCP udfører simuleringsøvelser som led i testningen af sine misligholdelsesprocedurer.
2. Efter at have testet sine misligholdelsesprocedurer identificerer en CCP eventuelle usikkerheder og tilpasser sine procedurer, så de på passende vis begrænser usikkerheden.
3. Ved at udføre simuleringsøvelser kontrollerer en CCP, at alle clearingmedlemmer og i givet fald kunder og andre relevante parter, bl.a. interoperable CCP'er og eventuelle relaterede serviceudbydere, bliver behørigt underrettet om og kender de procedurer, som indgår i et misligholdelsesscenario.
AFDELING 8
Hyppighed af validering og testning
Artikel 59
Hyppighed
1. En CCP foretager en omfattende validering af sine modeller og modelmetoder mindst én gang årligt.
2. En CCP foretager en omfattende validering af sin likviditetsrisikostyringsstruktur mindst én gang årligt.
3. En CCP foretager en fuldstændig validering af sine værdiansættelsesmodeller mindst én gang årligt.
4. En CCP vurderer mindst én gang årligt, om reglerne, der er fastsat i artikel 51, er hensigtsmæssige.
5. En CCP analyserer og overvåger sin models effektivitet og den finansielle ressourcedækning i tilfælde af misligholdelser ved at backteste margindækning mindst dagligt og mindst dagligt at foretage stresstest under anvendelse af standard- og forud fastsatte parametre og antagelser.
6. En CCP analyserer og overvåger sin likviditetsrisikostyringsstruktur ved mindst dagligt at foretage stresstest af sine likvide finansielle ressourcer.
7. En CCP foretager en detaljeret og grundig analyse af testresultaterne mindst én gang om måneden for at sikre, at dens stresstestscenarier, modeller og likviditetsrisikostyringsstruktur, tilgrundliggende parametre og antagelser er korrekte. Denne analyse foretages hyppigere under stressede markedsvilkår, herunder når de clearede finansielle instrumenter eller markeder generelt udviser høj volatilitet, bliver mindre likvide, eller når størrelse eller koncentration af dens clearingmedlemmers positioner stiger betydeligt, eller når det forventes, at en CCP vil opleve stressede markedsvilkår.
8. Følsomhedsanalyser foretages mindst én gang om måneden på grundlag af resultaterne af følsomhedstest. Denne analyse bør foretages hyppigere, når markederne er usædvanligt volatile eller mindre likvide, eller når størrelsen eller koncentrationerne af clearingmedlemmernes positioner stiger betydeligt.
9. En CCP tester mindst én gang årligt modregninger mellem finansielle instrumenter, og hvordan korrelationer fungerer i perioder med faktiske og hypotetiske alvorlige markedsvilkår.
10. En CCP's haircuts testes mindst én gang om måneden.
11. En CCP foretager omvendte stresstest mindst én gang i kvartalet.
12. En CCP tester og reviderer sine misligholdelsesprocedurer mindst én gang i kvartalet og udfører simuleringsøvelser mindst én gang årligt i overensstemmelse med artikel 61. En CCP udfører også simuleringsøvelser efter en eventuel væsentlig ændring i sine misligholdelsesprocedurer.
AFDELING 9
Anvendte tidshorisonter ved udførelse af test
Artikel 60
Tidshorisonter
1. De tidshorisonter, der anvendes til stresstest, fastsættes i overensstemmelse med kapitel VII og omfatter fremsynede ekstreme, men plausible markedsvilkår.
2. De historiske tidshorisonter, der anvendes til backtest, omfatter som minimum data fra det seneste år, eller så længe som en CCP har clearet det relevante finansielle instrument, hvis det er under et år.
AFDELING 10
Oplysningspligt
Artikel 61
Information, der er omfattet af oplysningspligt
1. En CCP offentliggør de generelle principper, der ligger til grund for dens modeller og modelmetoder samt arten af udførte test med et overordnet resumé af testresultaterne og de afhjælpende foranstaltninger, der eventuelt er iværksat.
2. En CCP offentliggør centrale aspekter af sine misligholdelsesprocedurer, herunder:
a)
de omstændigheder, under hvilke der kan træffes foranstaltninger
b)
hvem der kan træffe de pågældende foranstaltninger
c)
anvendelsesområdet for de foranstaltninger, der kan træffes, bl.a. behandling af både egne positioner og kundepositioner, midler og aktiver
d)
ordninger til varetagelse af en CCP's forpligtelser over for ikke-misligholdende clearingmedlemmer
e)
ordninger, der kan bidrage til varetagelse af et misligholdende clearingmedlems forpligtelser over for dets kunder.
Artikel 62
Ikrafttrædelse og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Punkt h) i afsnit 2 i bilag I finder anvendelse fra tre år efter denne forordnings ikrafttrædelse for så vidt angår transaktioner i derivater som omhandlet i artikel 2, stk. 4, litra b) og d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1227/2011 (10).
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2012.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 153/2013
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se požadavků na ústřední protistrany
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (2), a zejména na čl. 25 odst. 8, článek 26 odst. 9, čl. 29 odst. 4, čl. 34 odst. 3, čl. 41 odst. 5, čl. 42 odst. 5, čl. 44 odst. 2, čl. 45 odst. 5, čl. 46 odst. 3, čl. 47 odst. 8 a čl. 49 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení tohoto nařízení jsou úzce propojena, protože se týkají organizačních požadavků, včetně vedení záznamů a zachování provozu, a obezřetnostních požadavků, a to i ve vztahu k maržím, fondu pro riziko selhání, kontrolám rizika likvidity, postupné ochraně proti selhání, zajištění, investiční politice, přezkumu modelů a zátěžovému a zpětnému testování. Za účelem zajištění souladu mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je žádoucí zařadit všechny regulační technické normy požadované podle hlavy III a IV nařízení (EU) č. 648/2012 do jediného nařízení.
(2)
Vzhledem ke globálnímu charakteru finančních trhů by toto nařízení mělo zohlednit zásady vydané Výborem pro platební a vypořádací systémy a Mezinárodní organizací komisí pro cenné papíry („zásady CPSS-IOSCO“), které slouží jako celosvětový referenční standard, pokud jde o regulatorní požadavky na ústřední protistrany.
(3)
S cílem zajistit bezpečnost a stabilitu za všech tržních podmínek je důležité, aby ústřední protistrany přijaly postupy obezřetného řízení rizik, které náležitě pokryjí všechna rizika, jimž ústřední protistrany jsou nebo mohou být vystaveny. V této souvislosti by standardy řízení rizik, jež ústřední protistrany skutečně použijí, měly být přísnější než ty, které jsou stanovené v tomto nařízení, pokud se to pro účely řízení rizik považuje za vhodné.
(4)
Aby byl jasně stanoven omezený počet koncepcí vyplývajících z nařízení (EU) č. 648/2012 a rovněž byly upřesněny odborné pojmy nezbytné k vypracování této technické normy, měla by být řada pojmů definována.
(5)
Je důležité zajistit, aby uznané ústřední protistrany z třetích zemí nenarušovaly řádné fungování trhů Unie. Z tohoto důvodu je zásadní, aby bylo zajištěno, že uznané ústřední protistrany nemohou zmírnit své požadavky na řízení rizik pod úroveň uplatňovanou v Unii, což by mohlo vést k regulatorní arbitráži. Informace, které mají být poskytovány Evropskému orgánu pro cenné papíry (dále jen „orgán pro cenné papíry a trhy“), pokud jde o uznání ústřední protistrany z třetí země, by měly orgánu pro cenné papíry a trhy umožnit posoudit, zda tato ústřední protistrana plně dodržuje obezřetnostní požadavky uplatňované v této třetí zemi. Kromě toho by Komise v rámci procesu určení ekvivalence měla zajistit, aby právní a správní předpisy příslušné třetí země byly rovnocenné všem ustanovením hlavy IV nařízení (EU) č. 648/2012 a tohoto nařízení.
(6)
S cílem zajistit náležitou úroveň ochrany investorů si může Evropský orgán pro cenné papíry a trhy při uznávání ústředních protistran z třetích zemí vyžádat další informace nad rámec těch, které jsou nezbytně nutné k posouzení toho, zda podmínky stanovené nařízením (EU) č. 648/2012 jsou splněny.
(7)
Průběžné posuzování toho, zda ústřední protistrana z třetí země plně dodržuje obezřetnostní požadavky dané třetí země, je povinností příslušného orgánu třetí země. Cílem informací, které mají být orgánu pro cenné papíry a trhy poskytnuty žádající ústřední protistranou z třetí země, by nemělo být kopírovat posouzení příslušného orgánu třetí země, ale zajistit, aby ústřední protistrana podléhala účinnému dohledu a kontrole dodržování předpisů v dané třetí zemi, a tak byla zaručena vysoká úroveň ochrany investorů.
(8)
Aby orgán pro cenné papíry a trhy mohl provést úplné posouzení, měly by být informace poskytnuté žádající ústřední protistranou z třetí země doplněny informacemi nezbytnými k posouzení účinnosti průběžného dohledu, pravomocí ke kontrole dodržování předpisů a opatření přijatých příslušným orgánem třetí země. Takové informace by měly být poskytnuty v rámci dohody o spolupráci uzavřené v souladu s nařízením (EU) č. 648/2012. Taková dohoda o spolupráci by měla zajistit, aby byl orgán pro cenné papíry a trhy včas informován o všech opatřeních dohledu nebo kontroly dodržování právních předpisů vůči ústřední protistraně žádající o uznání a veškerých změnách podmínek, za nichž bylo povolení příslušné ústřední protistraně uděleno, a všech příslušných aktualizacích údajů, jež ústřední protistrana původně poskytla v rámci postupu uznávání.
(9)
Požadavky nařízení (EU) č. 648/2012 související s interními hierarchickými vztahy, pokud jde o riziko, potřebují další upřesnění pro účely realizace rámce řízení rizik, který zahrnuje strukturu, práva a povinnosti týkající se interního procesu řízení rizik. Systémy řízení by měly zohlednit různé režimy korporátního práva v Unii, aby ústřední protistrany působily v mezích řádného právního rámce.
(10)
Aby bylo zajištěno, že ústřední protistrana používá odpovídající postupy v zájmu dodržování požadavků tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1249/2012 (3), měly by být upřesněny role a povinnosti útvaru compliance ústřední protistrany.
(11)
Je nutné jasně definovat povinnosti rady a vrcholného vedení i stanovit minimální požadavky na činnost rady, aby bylo zajištěno, že organizační struktura ústřední protistrany jí umožňuje nepřetržitě a řádně poskytovat služby a provádět činnost. Pro zajištění odpovědnosti je rovněž nezbytné vymezit jasné a přímé hierarchické vztahy.
(12)
Aby bylo zajištěno řádné a obezřetné řízení ústřední protistrany, je důležité, aby její politika odměňování odrazovala od nadměrného podstupování rizika. Rada by měla politiku odměňování náležitě monitorovat a revidovat a měla by zřídit zvláštní výbor, který by náležitě dohlížel na její plnění, aby politika odměňování měla očekávané dopady.
(13)
S cílem zajistit, aby ústřední protistrany měly nezbytný personál k plnění všech svých povinností, byly odpovědné za výkon své činnosti a příslušné orgány měly u ústředních protistran, nad kterými vykonávají dohled, relevantní kontaktní osoby, měly by ústřední protistrany mít přinejmenším ředitele pro rizika, ředitele útvaru compliance a ředitele pro technologie.
(14)
Ústřední protistrany by měly náležitě posuzovat a sledovat, do jaké míry jsou členové rady, kteří zasedají v radách různých subjektů, ve střetu zájmů, ať už v rámci skupiny ústřední protistrany nebo mimo ni. Členům rady by se nemělo bránit, aby zasedali v různých radách, pokud to nevede ke střetu zájmů.
(15)
Má-li útvar auditu fungovat efektivně, měla by ústřední protistrana definovat povinnosti svých interních auditorů a hierarchické vztahy mezi nimi, aby zajistila, že příslušné záležitosti budou předloženy radě ústřední protistrany a příslušným orgánům včas. Při zakládání útvaru interního auditu a zajišťování jeho chodu by měly být jasně vymezeny jeho poslání, nezávislost a objektivita, oblast působnosti a povinnosti, pravomoci, odpovědnost a standardy fungování.
(16)
Má-li relevantní příslušný orgán plnit své úkoly efektivně, měl by mít přístup ke všem nezbytným údajům, aby posoudil, zda ústřední protistrana dodržuje podmínky svého povolení. Tyto údaje by měla ústřední protistrana poskytnout bez zbytečného prodlení.
(17)
Záznamy vedené ústředními protistranami by měly usnadnit důkladný přehled o expozicích ústředních protistran vůči členům clearingového systému a umožnit monitorování vzniklého systémového rizika. Příslušným orgánům, orgánu pro cenné papíry a trhy a příslušným členům Evropského systému centrálních bank (ESCB) by rovněž měly umožnit adekvátně rekonstruovat clearingový proces s cílem posoudit dodržování regulatorních požadavků, včetně požadavků týkajících se podávání zpráv. Poté, co jsou údaje zaznamenány, jsou rovněž užitečné pro ústřední protistrany při plnění regulatorních požadavků a povinností vůči členům clearingového systému a v případě sporů.
(18)
Údaje vykázané ústředními protistranami do registrů obchodních údajů by měly být zaznamenány tak, aby příslušné orgány mohly ověřit, jak ústřední protistrany dodržují povinnost podávat zprávy stanovenou v nařízení (EU) č. 648/2012, a měly snadný přístup k údajům v případech, kdy je nelze nalézt v registrech obchodních údajů.
(19)
Aby bylo zajištěno náležité podávání zpráv ústředními protistranami, měly by požadavky na vedení záznamů v souvislosti s obchody pracovat se stejnými koncepcemi, jaké se používají v rámci povinnosti podávat zprávy stanovené v článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012.
(20)
Aby bylo zajištěno zachování provozu v době narušení, mělo by být sekundární místo zpracování ústřední protistrany umístěno dostatečně daleko a v dostatečně geograficky odlišné lokalitě od primární lokality tak, aby zde nedošlo k totožným mimořádným podmínkám, které mohou způsobit nedostupnost primární lokality. Měly by být vytvořeny scénáře, které by analyzovaly dopad krizových událostí na kriticky významné služby, včetně scénářů, které předpokládají nedostupnost systémů v důsledku přírodní katastrofy. Tyto analýzy by měly být pravidelně revidovány.
(21)
Ústřední protistrany jsou systémově relevantními infrastrukturami finančního trhu a měly by obnovit kriticky významné funkce do dvou hodin s tím, že v ideálním případě zahájí záložní systémy zpracování okamžitě po mimořádné události. Ústřední protistrany by měly také s velmi vysokou pravděpodobností zajistit, aby nedošlo ke ztrátě žádných údajů.
(22)
Je důležité, aby selhání člena clearingového systému nezpůsobilo významné ztráty jiným účastníkům trhu. Ústřední protistrany jsou proto povinny z marží složených členem, jenž selhal, pokrýt přinejmenším příslušný podíl na případné ztrátě, kterou by mohla ústřední protistrana utrpět během procesu uzavření. Pravidla by měla stanovit minimální procentní podíl, které by marže měly pokrýt v případě různých kategorií finančních nástrojů. Kromě toho by se ústřední protistrany měly řídit zásadami tak, aby odpovídajícím způsobem přizpůsobily rozpětí svých marží vlastnostem všech finančních nástrojů nebo portfolia, jejichž clearing provádějí.
(23)
Ústřední protistrany by neměly v reakci na výskyt silně konkurenčního prostředí snížit své marže na úroveň, která ohrožuje jejich bezpečnost. Z tohoto důvodu by se výpočty marží měly řídit zvláštními požadavky souvisejícími s jejich základními složkami. V tomto smyslu by marže měly zohledňovat celou řadu tržních podmínek včetně krizových období.
(24)
Měla by být vytvořena pravidla, která upřesní odpovídající procentní podíl a časový horizont pro likvidační období a výpočet historické volatility. Aby však bylo zajištěno, že ústřední protistrany řádně řídí rizika, jimž jsou vystaveny, je žádoucí nespecifikovat přístup, jaký by ústřední protistrana měla pro výpočet maržových požadavků z těchto parametrů zvolit. Ze stejných důvodů by se ústředním protistranám nemělo bránit v tom, aby využívaly různé spolehlivé metodické přístupy pro vypracování postupu stanovení marží ve vztahu k portfoliu, měly by mít možnost využívat metody založené na korelaci mezi cenovým rizikem finančního nástroje nebo souboru finančních nástrojů, u nichž provádějí clearing, i jakékoli další vhodné metody vycházející z rovnocenných statistických parametrů závislosti.
(25)
Aby stanovila dobu, během níž je ústřední protistrana vystavena tržnímu riziku souvisejícímu s řízením pozice člena, který selhal, měla by ústřední protistrana zvážit příslušné charakteristiky finančních nástrojů nebo portfolia, u nichž provádí clearing, jako je jejich úroveň likvidity a velikost dané pozice nebo jejich koncentrace. Ústřední protistrany by měly obezřetně vyhodnotit dobu potřebnou k úplnému uzavření pozice člena, který selhal, s ohledem na poslední výběr marží, velikost pozice a její koncentraci.
(26)
Aby se zamezilo vzniku nebo zhoršení finanční nestability, měly by ústřední protistrany v maximální proveditelné míře přijmout metodiky týkající se budoucích marží, které omezují pravděpodobnost procyklických změn v maržových požadavcích, aniž by přitom byla narušena odolnost ústřední protistrany.
(27)
Obvykle se pro OTC deriváty považuje za oprávněný vyšší interval spolehlivosti, protože pro uvedené produkty může být příznačné méně spolehlivé stanovování cen a menší objem historických údajů, na nichž lze založit odhady expozic. Ústřední protistrany mohou provádět clearing OTC derivátů, které nebudou spojeny s takovými projevy, a mají stejné charakteristiky rizika jako kotované deriváty a měly by být schopny u těchto produktů provádět clearing soustavně, bez ohledu na metodu provedení.
(28)
Stěžejní složkou řízení rizik ústřední protistrany je vhodná definice mimořádných, ale možných tržních podmínek Aby byl rámec pro řízení rizik ústřední protistrany stále aktuální, mimořádné, ale možné tržní podmínky by neměly být pojímány staticky, ale spíše jako podmínky, které se v čase vyvíjejí a liší na jednotlivých trzích. Konkrétní tržní scénář může být mimořádný, ale možný pro jednu ústřední protistranu, ale pro jinou nebude mít valný význam. Ústřední protistrana by měla zavést spolehlivý interní strategický rámec pro identifikaci trhů, jejichž rizikům je vystavena, a využívat společný minimální soubor norem k definici mimořádných, ale možných podmínek na každém identifikovaném trhu. Rovněž by měla objektivně zvážit možnost simultánních tlaků na více trzích.
(29)
Aby bylo zajištěno, že jsou zavedeny vhodné a spolehlivé řídící systémy, měl by být rámec, který ústřední protistrana používá k identifikaci mimořádných, ale možných tržních podmínek, projednán ve výboru pro rizika a schválen radou. Měl by být alespoň jednou ročně revidován, přičemž výsledky by měly být projednány ve výboru pro rizika a poté postoupeny radě. Přezkum by měl zajistit, aby se změny rozsahu a koncentrace expozic ústřední protistrany i vývoj na trzích, na nichž působí, odrážely v definici mimořádných, ale možných tržních podmínek. Uvedený přezkum by však neměl nahradit průběžné posuzování prováděné ústřední protistranou týkající se přiměřenosti jejího fondu pro riziko selhání s ohledem na vývoj tržních podmínek.
(30)
S cílem zajistit účinné řízení svého rizika likvidity by ústřední protistrany měly povinně zavést rámec pro řízení rizika likvidity. Uvedený rámec by měl záviset na povaze jejích povinností a zabývat se nástroji, které má ústřední protistrana k dispozici pro posuzování rizika likvidity, stanovením možnosti výskytu tlaků na likviditu a zajištěním přiměřenosti jejích zdrojů likvidity.
(31)
Při posuzování přiměřenosti zdrojů likvidity by měla ústřední protistrana povinně zohlednit velikost a likviditu zdrojů, které drží, i možné riziko koncentrace plynoucí z uvedených aktiv. Je důležité, aby ústřední protistrany byly schopny identifikovat všechny hlavní druhy koncentrace rizika likvidity ve svých zdrojích tak, aby zdroje likvidity ústřední protistrany byly v případě nutnosti okamžitě k dispozici. Ústřední protistrany by měly rovněž zvážit další rizika vyplývající z vícenásobných vztahů, vzájemných závislostí a koncentrace.
(32)
Protože likvidita musí být k dispozici pro obchody prováděné tentýž den nebo i vnitrodenní obchody, měla by ústřední protistrana mít dokonce i za krizových tržních podmínek hotovost v emisní centrální bance, hotovost v důvěryhodných komerčních bankách, přislíbené úvěrové linky, přislíbené repo, vysoce obchodovatelné zajištění držené v úschově a investice okamžitě dostupné a převoditelné na hotovost v rámci předjednaných a vysoce spolehlivých dohod o financování. Taková hotovost a zajištění by měly být započteny jako součást předjednaných likvidních finančních zdrojů pouze za určitých podmínek.
(33)
S cílem poskytnout ústřední protistraně nezbytnou motivaci, aby stanovila obezřetné požadavky a aby uvedenou částku udržovala na adekvátní úrovni a zároveň se vyhnula regulatorní arbitráži, je třeba vytvořit společnou metodiku výpočtu a zachování konkrétní výše vyčleněných vlastních zdrojů, které by ústřední protistrana měla mít k použití v rámci postupné ochrany proti selhání. Je nutné, aby byly uvedené zdroje pokrývající ztráty ze selhání oddělené a byly výrazně odlišeny od minimálních kapitálových požadavků ústřední protistrany, které kryjí odlišná rizika, jimž může být ústřední protistrana vystavena.
(34)
Aby byly zajištěny rovné podmínky mezi ústředními protistranami, je důležité, aby ústřední protistrany používaly jednotnou metodiku pro výpočet vlastních zdrojů, která se má uplatnit pro postupnou ochranu proti selhání. Pokud by ústředním protistranám bylo umožněno uplatnit metodiku, která není dostatečně jasná, vedlo by to k velmi odlišným výsledkům mezi ústředními protistranami, a tedy podněcovalo k regulatorní arbitráži. Je proto nezbytné, aby metodika nedávala ústředním protistranám možnost volného uvážení. Za tímto účelem by bylo vhodné zavést prostý procentní podíl, jenž by vycházel ze zřetelně identifikovatelného opatření, a jasnou metodiku k zajištění jednotného výpočtu vlastních zdrojů ústředních protistran, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání.
(35)
Aby bylo zabezpečeno, že odpovídající zajištění je vysoce likvidní a lze ho rychle přeměnit na hotovost a současně cenový dopad je minimální, měl by být stanoven minimální soubor kritérií. Uvedená kritéria by se měla týkat emitenta zajištění, míry, v jaké lze zajištění proměnit na likvidní prostředky na trhu a zda je jeho hodnota v korelaci s úvěrovou bonitou člena, který složil zajištění, aby nedošlo k možnému riziku pozitivní korelace. Ústřední protistrana by měla mít možnost uplatnit další kritéria, pokud je to nutné k dosažení požadované úrovně spolehlivosti.
(36)
Ústřední protistrany by měly přijímat pouze vysoce likvidní zajištění s minimálním úvěrovým a tržním rizikem. Aby bylo zabezpečeno, že zajištění, které ústřední protistrany drží, je za všech okolností stále likvidní, je nutné, aby ústřední protistrany vytvořily transparentní a předvídatelné strategie a postupy k hodnocení a průběžnému monitorování likvidity aktiv, která byla přijata jako zajištění, a používaly odpovídající metodiky oceňování. Za tímto účelem by ústřední protistrany měly rovněž používat limity koncentrace, které se zaměřují na udržení dostatečně diverzifikovaného zajištění, aby ho bylo možno rychle přeměnit na hotovost, aniž by došlo k výraznému tržnímu riziku, jež by ovlivnilo jeho hodnotu. Při určování své strategie týkající se způsobilého zajištění a limitů koncentrace by měly brát v úvahu globální dostupnost takového zajištění s ohledem na potenciální makroekonomické dopady své strategie.
(37)
Členům clearingového systému by nemělo být obecně dovoleno používat jako zajištění své vlastní cenné papíry nebo cenné papíry emitované subjektem, který náleží do jejich stejné skupiny, aby se zamezilo riziku pozitivní korelace. Nicméně ústřední protistrana by měla mít možnost povolit členům clearingového systému, aby složili kryté dluhopisy, které jsou chráněny před úpadkem emitenta. Zajištění podkladového nástroje by však mělo být vhodně odděleno od emitenta a mělo by splňovat minimální kritéria pro přijatelnost zajištění. Člen clearingového systému by neměl emitovat finanční nástroje, které by primárně sloužily jako zajištění jiného člena clearingového systému.
(38)
S cílem zajistit bezpečnost ústředních protistran by měla ústřední protistrana přijímat jako zajištění záruku komerční banky pouze po důkladném posouzení emitenta a právního, smluvního a operačního rámce záruky. Nezajištěné expozice ústředních protistran vůči komerčním bankám by měly být vyloučeny. Proto se záruky komerčních bank mohou přijímat pouze za přísných podmínek. Uvedené podmínky jsou v zásadě splněny na trzích charakterizovaných vysokou koncentrací komerčních bank, které jsou ochotny poskytovat úvěry nefinančním členům clearingového systému. Z tohoto důvodu by měl být v těchto případech povolen vyšší limit koncentrace.
(39)
Aby omezila své tržní riziko, měla by ústřední protistrana povinně oceňovat své zajištění alespoň jednou denně. Měla by uplatnit obezřetné snížení hodnoty, které odráží potenciální snížení hodnoty zajištění v intervalu mezi jejich posledním přeceněním a okamžikem, kdy lze zajištění odůvodněně považovat za realizované za mimořádných tržních podmínek. Výše zajištění by rovněž měla zohlednit potenciální expozice vůči riziku pozitivní korelace.
(40)
Snížení hodnoty by mělo ústřední protistraně umožnit, aby zamezila velkým a neočekávaným korekcím výše požadovaného zajištění, a v maximálně možném rozsahu tak zabránila procyklickým účinkům.
(41)
Ústřední protistrana by neměla zajištění koncentrovat na omezený počet emitentů nebo omezený počet aktiv, aby zabránila významným potenciálním nepříznivým cenovým dopadům cen v případě realizace zajištění ve velmi krátké době. Koncentrované pozice ze zajištění by z tohoto důvodu neměly být považovány za vysoce likvidní.
(42)
Likviditní, úvěrové a tržní riziko je třeba zohlednit na úrovni portfolia i na úrovni jednotlivých finančních nástrojů. Koncentrované portfolio může mít výrazný negativní dopad na likviditu zajištění nebo finančních nástrojů, do kterých může ústřední protistrana investovat své finanční zdroje, protože pravděpodobně nelze dosáhnout prodeje velkého objemu pozic za mimořádných tržních podmínek, aniž by došlo ke snížení tržní ceny. Ze stejného důvodu by zajištění držené ústřední protistranou mělo být sledováno a oceňováno průběžně, aby bylo zajištěno, že zůstane likvidní.
(43)
Trhy s deriváty na energie jsou zvláště silně propojeny se spotovými komoditními trhy a podíl nefinančních členů clearingového systému je na těchto derivátových trzích vysoký. Značný počet účastníků na uvedených trzích rovněž tvoří producenti podkladové komodity. Přístup k dostatečnému zajištění, které by v plné výši krylo záruky komerčních bank, by si mohl vyžádat značný odprodej současných pozic těchto nefinančních členů clearingového systému nebo by mohl bránit dalšímu provádění clearingu jejich pozic jako přímých členů clearingového systému ústřední protistrany. Uvedený postup by mohl způsobit narušení trhu na energetických trzích, co se týče likvidity a různorodosti účastníků trhu. Jeho uplatnění by proto mělo být odloženo na vhodnou dobu.
(44)
S cílem zajistit jednotné uplatňování rámce stanoveného v nařízení (EU) č. 648/2012 by měly být na všechny sektory kladeny podobné požadavky vymezením právních předpisů, která se na ně vztahují. Energetické společnosti v současné době fungují v zavedeném rámci, který bude vyžadovat čas na to, aby se přizpůsobil novým požadavkům vytvořeným s cílem zabránit škodlivým dopadům na reálnou ekonomiku. Proto se považuje za žádoucí stanovit datum, od kterého se nařízení použije pro takové typy trhů, které umožní odpovídající přechod od současné tržní praxe, aniž by to mělo závažný dopad na tržní strukturu a likviditu.
(45)
Investiční politika ústřední protistrany by měla přiřadit nejvyšší prioritu zásadám zachování kapitálu a maximalizace likvidity. Investiční politika by měla rovněž zajistit, aby nevznikaly střety zájmů v důsledku obchodních zájmů ústřední protistrany.
(46)
S cílem zajistit jednotnost na mezinárodní úrovni by kritéria, která by měly finanční nástroje splňovat k tomu, aby mohly být považovány za způsobilé investice pro ústřední protistranu, měla zohlednit zásadu č. 16 zásad CPSS-IOSCO. Ústřední protistrana by zejména měla být povinna uplatňovat omezující normy týkající se emitenta finančního nástroje, převoditelnosti finančního nástroje a úvěrového, tržního, měnového rizika a rizika volatility finančního nástroje. Ústřední protistrana by měla zajistit, že to neohrozí opatření přijatá k omezení expozic jejích investic tím, že vzniknou nadměrné expozice vůči jakýmkoli jednotlivým finančním nástrojům, typům finančních nástrojů, jednotlivým emitentům, typům emitentů nebo jednotlivým uschovatelům.
(47)
Skutečnost, že ústřední protistrana deriváty používá, ji vystavuje dalším úvěrovým a tržním rizikům, a proto je nezbytné definovat restriktivní soubor okolností, za nichž může ústřední protistrana investovat své finanční zdroje do derivátů. Vzhledem k tomu, že cílem ústřední protistrany by měla být neutrální pozice, pokud jde o tržní riziko, jedinými riziky, která by ústřední protistrana měla zajišťovat, jsou ta, která souvisí se zajištěním, jež přijímá, nebo rizika plynoucí ze selhání člena clearingového systému. Riziko týkající se zajištění, jež ústřední protistrana přijímá, může být dostatečně řízeno prostřednictvím snížení hodnoty, a tudíž se nepovažuje za nezbytné, aby ústřední protistrana v tomto ohledu používala deriváty. Deriváty by měla ústřední protistrana používat pouze pro účely řízení rizika likvidity, které vyplývá z expozic vůči různým měnám, a pro účely zajištění portfolia člena clearingového systému, u něhož došlo k selhání, a pouze pokud postupy ústřední protistrany pro řízení rizika selhání takové užití předpokládají.
(48)
Aby byla zajištěna bezpečnost ústředních protistran, mělo by jim být dovoleno držet hotovost v nezajištěných vkladech pouze v minimální míře. V zájmu zabezpečení své hotovosti by ústřední protistrany měly vždy zajistit, že jsou vždy dostatečně chráněny proti riziku likvidity.
(49)
Je nezbytné stanovit přísné požadavky na zátěžové a zpětné testování, aby bylo zabezpečeno, že modely ústředních protistran, jejich metodiky a rámec řízení rizika likvidity řádně fungují, s přihlédnutím ke všem rizikům, jimž je ústřední protistrana vystavena, aby vždy měla adekvátní zdroje k pokrytí uvedených rizik.
(50)
Aby ústřední protistrany uplatňovaly požadavky jednotně, je nezbytné stanovit podrobná ustanovení s ohledem na typy testů, které mají být provedeny, včetně zátěžových a zpětných testů. S cílem reagovat na širokou škálu smluv o cenných papírech a derivátových smluv, u nichž možná v budoucnu bude prováděn clearing, zachytit rozdíly v přístupech, pokud jde o řízení obchodu a řízení rizika ústřední protistrany, umožnit budoucí vývoj a vypořádat se s novými riziky a umožnit dostatečnou flexibilitu, je nezbytný přístup vycházející z kritérií.
(51)
Pro hodnocení modelů ústředních protistran, jejich metodik a rámce řízení rizika likvidity je důležité využít odpovídající nezávislou osobu, aby dříve než budou použity, bylo možné nalézt veškerá nezbytná nápravná opatření a uplatnit je a zabránit veškerým zásadním střetům zájmů. Nezávislá osoba by měla být dostatečně oddělena od činnosti ústřední protistrany, která vypracovává, realizuje a bude provozovat model nebo provádět strategii, jež je předmětem přezkumu, a neměla by být v zásadním střetu zájmů. Uvedené podmínky by mohla splňovat buď interní osoba, která má oddělené hierarchické vztahy, nebo externí osoba.
(52)
Různé aspekty finančních zdrojů ústřední protistrany, zejména rozpětí marží, fondy pro riziko selhání a další finanční zdroje, jsou navrženy tak, aby pokrývaly různé scénáře a cíle. Proto je nezbytné stanovit konkrétní požadavky, které tyto cíle odrážejí, a zajistit jednotné uplatňování ústředními protistranami. Při posuzování nezbytného pokrytí by ústřední protistrana neměla započítávat jakékoli expozice vůči členům clearingového systému, kteří selhali, aby se předešlo snížení případných dopadů, které tyto expozice mohou mít.
(53)
Různé druhy finančních nástrojů, u nichž ústřední protistrana může provádět clearing, jsou spojeny s řadou konkrétních rizik. Ústřední protistrana by proto ve svých modelech, metodikách jejich výpočtu a rámci pro řízení rizika likvidity měla povinně zvážit všechna rizika týkající se trhů, pro něž poskytuje clearingové služby, aby bylo zajištěno, že adekvátně poměřují její potenciální budoucí expozice. Aby byla taková rizika řádně zohledněna, měly by požadavky na zátěžové testování zahrnovat konkrétní rizika související s různými typy finančních nástrojů.
(54)
Aby ústřední protistrana zajistila, že její model pro výpočet počátečních marží adekvátně odráží její potenciální expozice, kromě denního zpětného testování svého maržového pokrytí zaměřeného na to, zda je účtovaná marže adekvátní, by rovněž měla zpětně testovat klíčové parametry a předpoklady modelu. To má zásadní význam pro to, aby modely ústředních protistran počítaly počáteční marži přesně.
(55)
Přísná analýza citlivosti týkající se maržových požadavků může mít ještě větší význam v případě, kdy trhy jsou nelikvidní nebo volatilní, přičemž by měla být použita k určení dopadu různých důležitých parametrů modelu. Analýza citlivosti je účinný nástroj pro zkoumání skrytých slabin, které nelze odhalit zpětným testováním.
(56)
Pokud by nebylo zátěžové a zpětné testování prováděno pravidelně, mohlo by dojít k tomu, že by finanční a likvidní zdroje ústřední protistrany nepostačovaly na pokrytí skutečných rizik, kterým je vystavena. Odpovídající testy také umožní, aby se modely ústředních protistran, jejich metodiky a rámec řízení rizika likvidity bezodkladně zabývaly měnícími se trhy a novými riziky. Výsledky testování by ústřední protistrany měly bezodkladně využít k revizi svých modelů, metodik a rámce pro řízení rizika likvidity.
(57)
Modelování mimořádných tržních podmínek může ústřední protistraně pomoci určit omezení jejích stávajících modelů, rámce pro řízení rizika likvidity a finančních a likvidních zdrojů. To však vyžaduje, aby ústřední protistrana pečlivě zvažovala modely různých trhů a produktů. Reverzní zátěžové testování by se mělo považovat za užitečný nástroj řízení, i když ne hlavní, ke stanovení odpovídající úrovně finančních zdrojů.
(58)
Zapojení členů clearingového systému, klientů a dalších relevantních zainteresovaných stran do testování postupů řízení selhání ústřední protistrany pomocí simulačních cvičení má zásadní význam pro to, aby bylo zajištěno, že situaci porozuměli a mají operační schopnosti, aby se úspěšně zapojili v situaci řízení selhání. Simulační cvičení by měla kopírovat scénář pro případ selhání, aby členům clearingového systému, klientům a dalším zainteresovaným stranám ukázala jejich role a povinnosti. Kromě toho je důležité, aby ústřední protistrana měla odpovídající mechanismy, které jí umožní určit, zda je nezbytné nápravné opatření, a identifikovaly jakékoli nejasnosti v předpisech a postupech nebo volnost uvážení, kterou případně umožňují. Testování postupů řízení ústřední protistrany v případě selhání je obzvláště důležité, pokud spoléhá na členy clearingového systému, kteří neselhali, nebo třetí osoby, aby v rámci postupu uzavření pomáhaly, a pokud postupy pro případ selhání nikdy nebyly prověřeny skutečným selháním.
(59)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (ESMA).
(60)
Před předložením návrhů technických norem, z nichž toto nařízení vychází, vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy v případech, kde to bylo vhodné, konzultace s Evropským orgánem pro bankovnictví (EBA), Evropskou radou pro systémová rizika a členy ESCB. V souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (4), vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy otevřené veřejné konzultace o těchto návrzích regulačních technických norem, provedl analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů a vyžádal si stanovisko skupiny subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízené v souladu s článkem 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„bazickým rizikem“ se rozumí riziko vyplývající z ne zcela korelovaných pohybů mezi dvěma nebo více aktivy nebo smlouvami, jejichž clearing provádí ústřední protistrana;
2)
„intervalem spolehlivosti“ se rozumí procento pohybů expozic pro jednotlivé finanční nástroje, u nichž byl proveden clearing, s odkazem na konkrétní zpětné období, kdy je ústřední protistrana povinna pokrýt určité likvidační období;
3)
„výnosem z držení“ se rozumí prospěch z přímého vlastnictví fyzické komodity, který je ovlivněn jak tržními podmínkami, tak i faktory jako jsou náklady na fyzické skladování;
4)
„maržemi“ se rozumí marže, jak jsou uvedeny v článku 41 nařízení (EU) č. 648/2012, které mohou zahrnovat počáteční marže a variační marže;
5)
„počáteční marží“ se rozumí marže, které vybírá ústřední protistrana, aby pokryla potenciální budoucí expozice vůči členům clearingového systému platícím marže, a případně interoperabilní ústřední protistrany v intervalu mezi posledním výběrem marží a likvidací pozic v důsledku selhání člena clearingového systému nebo selhání interoperabilní ústřední protistrany;
6)
„variační marží“ se rozumí vybrané marže nebo marže vyplacené, aby odrážely stávající expozice vyplývající ze skutečných změn tržní ceny;
7)
„rizikem pádu do defaultu“ se rozumí riziko, že protistrana nebo emitent náhle selžou, aniž by trh měl čas, aby zohlednil jejich zvýšené riziko selhání;
8)
„likvidačním obdobím“ se rozumí časové období použité pro výpočet marží, které je podle odhadu ústřední protistrany nezbytné za účelem řízení její expozice vůči členu, který selhal, a v jehož průběhu je ústřední protistrana vystavena tržnímu riziku, které souvisí s řízením pozice člena, který selhal;
9)
„zpětným obdobím“ se rozumí časový horizont pro výpočet historické volatility;
10)
„výjimkou z testování“ se rozumí výsledek testu, který ukazuje, že model nebo rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany nevedl k předpokládané úrovni pokrytí;
11)
„rizikem pozitivní korelace“ se rozumí riziko vyplývající z expozice vůči protistraně nebo emitentu, pokud zajištění poskytnuté danou protistranou nebo vydané tímto emitentem je vysoce korelováno s jejich úvěrovým rizikem.
KAPITOLA II
UZNÁNÍ ÚSTŘEDNÍCH PROTISTRAN Z TŘETÍ ZEMĚ
(Článek 25 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 2
Informace, které mají být poskytnuty Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy za účelem uznání ústřední protistrany
Žádost o uznání předložená ústřední protistranou usazenou ve třetí zemi obsahuje minimálně tyto informace:
a)
úplný název právnické osoby;
b)
totožnost jejich akcionářů nebo společníků s kvalifikovanou účastí;
c)
seznam členských států, ve kterých hodlá poskytovat služby;
d)
kategorie finančních nástrojů, u nichž provádí clearing;
e)
údaje, které mají být uvedeny na internetových stránkách Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 88 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 648/2012;
f)
údaje o jejích finančních zdrojích, formě a způsobech jejich uchovávání a dohodách k jejich zajištění včetně postupů řízení selhání;
g)
údaje týkající metodiky pro marže a výpočtu fondu pro riziko selhání;
h)
seznam způsobilého zajištění;
i)
podrobný rozpis hodnot, v budoucí podobě, jestliže je to třeba, u nichž byl žádající ústřední protistranou proveden clearing v jednotlivých měnách Unie, v nichž se provádí clearing;
j)
výsledky zátěžového a zpětného testování provedeného během roku předcházejícího datu podání žádosti;
k)
její předpisy a interní postupy s důkazy o úplném dodržování požadavků uplatňovaných v dané třetí zemi;
l)
údaje o veškerých dohodách o outsourcingu;
m)
údaje o mechanismech oddělení a příslušné právní spolehlivosti a vymahatelnosti;
n)
údaje o požadavcích ústřední protistrany týkající se přístupu a podmínky pro pozastavení a ukončení členství;
o)
údaje o veškerých dohodách o interoperabilitě, včetně informací poskytnutých příslušnému orgánu třetí země pro účely posouzení dohody.
KAPITOLA III
ORGANIZAČNÍ POŽADAVKY
(Článek 26 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 3
Řídící systémy
1. Hlavní části řídících systémů ústřední protistrany, které určují její organizační strukturu, i jasně specifikované a dobře zdokumentované strategie, postupy a procesy, jimiž se řídí rada a vrcholné vedení, zahrnují:
a)
složení, úlohu a povinnosti rady a všech výborů rady;
b)
role a povinnosti vedení;
c)
strukturu vrcholného vedení;
d)
hierarchické vztahy mezi vrcholným vedením a radou;
e)
postupy pro jmenování členů rady a vrcholného vedení;
f)
koncepce řízení rizik, útvaru compliance a funkcí interní kontroly;
g)
postupy pro zajištění odpovědnosti vůči zainteresovaným stranám.
2. Ústřední protistrana má k dispozici adekvátní personál, aby splnila všechny povinnosti vyplývající z tohoto nařízení a z nařízení (EU) č. 648/2012. Ústřední protistrana nesdílí svůj personál s jinými subjekty skupiny, pokud se tak neděje v rámci dohody o outsourcingu podle článku 35 nařízení (EU) č. 648/2012.
3. Ústřední protistrana musí stanovit vztahy odpovědnosti, které jsou jasné, konzistentní a řádně doložené. Ústřední protistrana zajistí, aby pozice ředitele pro řízení rizika, ředitele útvaru compliance a ředitele pro technologie vykonávaly odlišné osoby, které jsou zaměstnanci ústřední protistrany pověřenými výlučnou povinností vykonávat tyto funkce.
4. Ústřední protistrana, která je součástí skupiny, vezme v úvahu veškerý vliv skupiny na svůj vlastní systém řízení včetně toho, zda dosahuje nezbytné úrovně nezávislosti, aby splnila regulatorní povinnosti jako samostatná právnická osoba, a toho, zda by její nezávislost mohla být ohrožena strukturou skupiny nebo jakýmkoli členem rady, jenž je také členem rady jiných subjektů téže skupiny. Ústřední protistrana zejména zváží konkrétní postupy pro předcházení a zvládání střetů zájmů, a to i s ohledem na dohody o outsourcingu.
5. Pokud má ústřední protistrana dualistický systém řízení, role a povinnosti rady, jak jsou uvedeny v tomto nařízení a v nařízení (EU) č. 648/2012, se odpovídajícím způsobem přidělí řídícím a dozorčím orgánům.
6. Strategie řízení rizik, postupy, systémy a kontroly jsou součástí soudržného a jednotného rámce řízení, který se pravidelně přezkoumává a aktualizuje.
Článek 4
Mechanismy řízení rizika a interní kontroly
1. Ústřední protistrana má spolehlivý rámec pro komplexní řízení veškerých podstatných rizik, kterým je nebo může být vystavena. Ústřední protistrana stanoví zdokumentované strategie, postupy a systémy, které tato rizika identifikují, měří, monitorují a řídí. Při vytváření strategií, postupů a systémů řízení rizik je ústřední protistrana strukturuje tak, aby bylo zajištěno, že členové clearingového systému řádně řídí a omezují rizika, která pro ústřední protistranu představují.
2. Ústřední protistrana zaujímá ucelený a komplexní přístup ke všem příslušným rizikům. Tato rizika zahrnují rizika, které ústřední protistraně vznikají od členů clearingového systému a které ústřední protistrana představuje pro ně, a pokud je to možné, od klientů, jakož i rizika, která ústřední protistraně vznikají od ostatních subjektů a která ústřední protistrana představuje pro ostatní subjekty, jako jsou mimo jiné interoperabilní ústřední protistrany, vypořádací a platební systémy pro obchody s cennými papíry, zúčtovací banky, poskytovatelé likvidity, centrální depozitáře cenných papírů, obchodní systémy, které ústřední protistrana obsluhuje, a další poskytovatelé kriticky významných služeb.
3. Ústřední protistrana vypracuje odpovídající nástroje pro řízení rizik, aby byla schopna zvládat všechna příslušná rizika a podávat o nich zprávy. Nástroje zahrnují identifikaci a řízení systémových, tržních nebo jiných vzájemných závislostí. Pokud ústřední protistrana poskytuje služby související s clearingem, které mají odlišný rizikový profil oproti jejím funkcím, a potenciálně pro ni představují další významná rizika, musí ústřední protistrana adekvátně řídit tato další rizika. To může znamenat právní oddělení dalších služeb, které ústřední protistrana poskytuje, od jejích hlavních funkcí.
4. Systémy řízení zajistí, aby rada ústřední protistrany nesla konečnou odpovědnost za řízení rizik ústřední protistrany. Rada definuje, určí a zdokumentuje odpovídající úroveň tolerance rizika a schopnost ústřední protistrany nést riziko. Rada a vrcholné vedení zajistí, aby strategie, postupy a kontroly ústřední protistrany odpovídaly toleranci rizika ústřední protistrany a její schopnosti nést riziko, aby řešily to, jak ústřední protistrana identifikuje, monitoruje a řídí rizika a podává o nich zprávy.
5. Ústřední protistrana má k dispozici spolehlivé informační systémy a systémy řízení rizika, které ústřední protistraně a případně členům jejího clearingového systému a pokud je to možné, klientům, poskytují včasné informace, a odpovídajícím způsobem uplatňují strategie a postupy řízení rizika. Tyto systémy zajistí přinejmenším to, že úvěrové a likviditní expozice jsou na úrovni ústřední protistrany i členů clearingového systému a, pokud je to možné, na úrovni klienta, nepřetržitě monitorovány.
6. Ústřední protistrana zajistí, aby útvar řízení rizik disponoval nezbytnými pravomocemi, zdroji, odborností a přístupem ke všem potřebným informacím a aby byl dostatečně nezávislý na jiných útvarech ústřední protistrany. Ředitel pro řízení rizika ústřední protistrany zavede rámec pro řízení rizik, včetně strategií a postupů stanovených radou.
7. Ústřední protistrana má adekvátní interní kontrolní mechanismy, které radě pomáhají při monitorování a posuzování adekvátnosti a účinnosti jejích strategií, postupů a systémů řízení rizik. Mezi tyto mechanismy patří řádné správní a účetní postupy, spolehlivý útvar compliance a nezávislý útvar interního auditu a útvar ověřování nebo přezkumu.
8. Účetní závěrka ústřední protistrany se připravuje každoročně a ověřuje se statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (5).
Článek 5
Strategie a postupy pro výkon činnosti compliance
1. Ústřední protistrana vytvoří, zavede a udržuje přiměřené strategie a postupy ke zjištění jakéhokoli rizika nesplnění povinností ústřední protistrany a jejích zaměstnanců podle tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012, jakož i souvisejících rizik a zavede adekvátní opatření a postupy, jejichž cílem je minimalizovat takové riziko a umožnit příslušným orgánům účinně vykonávat své pravomoci podle těchto nařízení.
2. Ústřední protistrana zajistí, aby její předpisy, postupy a smluvní ujednání byly jasné a ucelené a aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012, jakož i všech dalších platných požadavků na regulaci a dohled.
Předpisy, postupy a smluvní ujednání ústřední protistrany se zaznamenají v písemné formě nebo na jiném trvalém nosiči. Tyto předpisy, postupy a smluvní ujednání a veškeré doprovodné podklady musí být přesné, aktuální a snadno dostupné příslušnému orgánu, členům clearingového systému a případně klientům.
Ústřední protistrana identifikuje a analyzuje spolehlivost předpisů, postupů a smluvních ujednání ústřední protistrany. Je-li to nezbytné, pro účely této analýzy si vyžádá nezávislá právní stanoviska. Ústřední protistrana má postup, kterým navrhuje a provádí změny svých předpisů a postupů, a před provedením jakékoli podstatné změny ji konzultuje se všemi dotčenými členy clearingového systému a navrhované změny předkládá příslušnému orgánu.
3. Při vypracovávání svých předpisů, postupů a smluvních ujednání zohlední ústřední protistrana příslušné regulatorní zásady, standardy odvětví a tržní protokoly a jasně označí, kde byly tyto postupy začleněny do dokumentace, kterou se řídí práva a povinnosti ústřední protistrany, členů jejího clearingového systému a dalších relevantních třetích osob.
4. Ústřední protistrana identifikuje a analyzuje možné právní konflikty a vypracuje předpisy a postupy s cílem zmírnit právní riziko vyplývající z těchto otázek. Je-li to nezbytné, ústřední protistrana si pro účely této analýzy vyžádá nezávislá právní stanoviska.
Předpisy a postupy ústřední protistrany jasně odkazují na právní předpisy, které se použijí na jednotlivé aspekty činností a provozu ústřední protistrany.
Článek 6
Útvar compliance
1. Ústřední protistrana zřídí a udržuje stálý a efektivní útvar compliance, který vykonává činnost nezávisle na ostatních útvarech ústřední protistrany. Zajistí, aby útvar compliance měl nezbytné pravomoci, zdroje, odbornou způsobilost a přístup ke všem relevantním informacím.
Při zřizování svého útvaru compliance zohlední ústřední protistrana povahu, rozsah a složitost svého obchodování i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných v rámci tohoto obchodování.
2. Ředitel útvaru compliance má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat adekvátnost a účinnost opatření přijatých podle čl. 5 odst. 4 a kroků učiněných za účelem řešení jakýchkoli nedostatků v plnění povinností ústřední protistranou;
b)
provádět strategie a postupy dodržování předpisů stanovené vrcholným vedením a radou;
c)
radit a pomáhat osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností ústřední protistrany, aby byly plněny povinnosti ústřední protistrany podle tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012 a případně jiných požadavků právních předpisů;
d)
pravidelně radě podávat zprávy o tom, jak ústřední protistrana a její zaměstnanci dodržují povinnosti uvedené v tomto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcím nařízení (EU) č. 1249/2012;
e)
ustavit postupy pro účinnou nápravu v případě nedodržování povinností;
f)
zajistit, aby příslušné osoby pověřené výkonem činnosti compliance nevykonávaly služby či činnosti, jež monitorují, a aby veškeré střety zájmů těchto osob byly řádně identifikovány a odstraněny.
Článek 7
Organizační struktura a oddělení hierarchických vztahů
1. Ústřední protistrana definuje složení, roli a povinnosti rady a vrcholného vedení a všech výborů rady. Tyto mechanismy jsou jasně specifikovány a řádně zdokumentovány. Rada ustaví přinejmenším kontrolní výbor a výbor pro odměňování. Výbor pro rizika zřízený v souladu s článkem 28 nařízení (EU) č. 648/2012 je poradním výborem rady.
2. Rada má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
stanovit jasné cíle a strategie ústřední protistrany;
b)
efektivně monitorovat vrcholné vedení;
c)
vytvořit vhodné strategie odměňování;
d)
zřídit útvar řízení rizik a dohlížet na něj;
e)
dohlížet nad útvarem compliance a útvarem interní kontroly;
f)
dohlížet nad dohodami o outsourcingu;
g)
dohlížet nad dodržováním všech ustanovení tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012, prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012 a veškerých dalších právních předpisů a požadavků dohledu;
h)
být odpovědná vůči akcionářům nebo vlastníkům a zaměstnancům, členům clearingového systému a jejich zákazníkům a ostatním relevantním zainteresovaným stranám.
3. Vrcholné vedení má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
zajistit, aby činnost ústřední protistrany byla v souladu s cíli a strategií ústřední protistrany stanovenými radou;
b)
navrhnout a ustavit postupy kontroly dodržování předpisů a interní kontroly, které prosazují cíle ústřední protistrany;
c)
podrobit postupy interní kontroly pravidelnému přezkumu a testování;
d)
zajistit, aby na řízení rizik a kontrolu dodržování předpisů byly vyčleněny dostatečné zdroje;
e)
aktivně se zapojit do procesu řízení rizika;
f)
zajistit, aby rizika, která ústřední protistraně vznikají v souvislosti s jejím clearingem a činnostmi s ním spojenými, byl řádně řešena.
4. Pokud rada pověří výkonem úkolů výbory a podvýbory, ponechá si pravomoc schvalovat rozhodnutí, která by mohla mít významný dopad na rizikový profil dané protistrany.
5. Ujednání, v jejichž rámci rada a vrcholné vedení vykonávají svou činnost, obsahují postupy k identifikaci, řešení a řízení potenciálních střetů zájmů členů rady a vrcholného vedení.
6. Ústřední protistrana má jasné a přímé hierarchické vztahy mezi svou radou a vrcholným vedením, aby se zajistilo, že je vrcholné vedení odpovědné za své výsledky. Hierarchické vztahy pro řízení rizik, dodržování předpisů a interní audit musí být jasné a oddělené od těch, které jsou určeny pro jiné operace ústřední protistrany. Ředitel pro rizika je podřízen radě buď přímo, nebo prostřednictvím předsedy výboru pro rizika. Ředitel útvaru compliance a útvar interního auditu jsou podřízeni přímo radě.
Článek 8
Politika odměňování
1. Výbor pro odměňování navrhuje a dále rozvíjí politiku odměňování, dohlíží na její realizaci ze strany vrcholného vedení a pravidelně přehodnocuje její praktické fungování. Samotná politika musí být zdokumentována a alespoň jednou ročně revidována.
2. Politika odměňování je navržena tak, aby úroveň a struktura odměňování odpovídala obezřetnému řízení rizik. Politika počítá s budoucími riziky, jakož i stávajícími riziky a rizikovými výsledky. Plány vyplácení odměn musí citlivě reagovat na časový horizont rizik. Zejména v případě pohyblivé složky odměny musí koncepce náležitě zohlednit případné rozpory mezi výkonem a obdobími rizika a zajistit, aby platby byly případně odloženy. Pevná a pohyblivá složka celkové odměny musí být vyvážené a provázány s riziky.
3. Politika odměňování zajistí, aby personál, který se podílí na řízení rizik, kontrole dodržování předpisů a interním auditu byl odměňován způsobem, který je nezávislý na obchodních výsledcích ústřední protistrany. Výše odměny je odpovídající, pokud jde o odpovědnost, i ve srovnání s úrovní odměňování v odvětví.
4. Politika odměňování podléhá jednou ročně nezávislému auditu. Výsledky těchto auditů se dají k dispozici příslušnému orgánu.
Článek 9
Systémy informačních technologií
1. Ústřední protistrana navrhne systémy informačních technologií a zajistí, aby byly spolehlivé a bezpečné a byly schopny zpracovávat informace nezbytné k tomu, aby ústřední protistrana bezpečně a účinně prováděla svou činnost a operace.
Struktura informačních technologií musí být dobře zdokumentována. Systémy jsou navrženy tak, aby řešily operační potřeby ústřední protistrany a rizika, kterým čelí, včetně krizových tržních podmínek, a musí být nastavitelné, je-li to potřeba, pro zpracování dalších informací. Ústřední protistrana plánuje postupy a kapacitu i pro případ dostatečné nadbytečné kapacity, aby systém mohl zpracovat všechny zbývající obchody před koncem dne, pokud by došlo závažnému narušení. Ústřední protistrana stanoví postupy pro zavádění nových technologií včetně jasných plánů návratu k původním systémům.
2. V zájmu zajištění vysokého stupně bezpečnosti při zpracování informací a s cílem umožnit propojení se členy svého clearingového systému a klienty i se svými poskytovateli služeb musí systémy informačních technologií ústřední protistrany vycházet z mezinárodně uznávaných technických norem a osvědčených postupů v odvětví. Ústřední protistrana své systémy náročně testuje simulací krizových podmínek, před prvním užitím, poté, co byly učiněny výrazné změny, a poté, co došlo k závažnému narušení. Do návrhu a provádění těchto testů se odpovídajícím způsobem zapojí členové clearingového systému a klienti, interoperabilní ústřední protistrany a ostatní zainteresované strany.
3. Ústřední protistrana udržuje spolehlivý rámec pro ochranu informací, který náležitě řídí její riziko týkající se ochrany informací. Tento rámec obsahuje vhodné mechanismy, strategie a postupy k ochraně informací proti neoprávněnému zpřístupnění s cílem zajistit správnost a celistvost údajů a zaručit dostupnost služeb ústřední protistrany.
4. Rámec pro ochranu informací obsahuje přinejmenším tyto prvky:
a)
kontroly přístupu do systému;
b)
adekvátní záruky proti proniknutí a zneužití údajů;
c)
zvláštní zařízení k zachování pravosti a celistvosti údajů, včetně šifrovacích technik;
d)
spolehlivé sítě a postupy pro přesný a rychlý přenos údajů bez významného narušení;
e)
auditní stopy.
5. Systémy informačních technologií a rámec pro ochranu informací se revidují alespoň jednou ročně. Podléhají nezávislému auditu. Výsledky těchto auditů se sdělí radě a poskytnou příslušnému orgánu.
Článek 10
Zveřejnění
1. Ústřední protistrana veřejnosti bezplatně zpřístupní tyto informace:
a)
informace o svých řídících systémech, včetně:
i)
organizační struktury i klíčových cílů a strategií,
ii)
hlavních prvků politiky odměňování,
iii)
klíčových finančních informací, včetně jejího posledního auditu finančních výkazů;
b)
informace o svých předpisech, včetně:
i)
postupů pro řízení selhání, postupů a doplňujících dokumentů,
ii)
příslušných informací o zachování provozu,
iii)
informací o systémech řízení rizik, technikách a výkonu ústřední protistrany v souladu s kapitolou XII,
iv)
veškerých relevantních informací o své struktuře a fungování, jakož i o právech a povinnostech členů clearingového systému a klientů, které jsou nezbytné k tomu, aby jim umožnily jasně identifikovat rizika a náklady spojené s využitím služeb ústřední protistrany a plně jim porozumět,
v)
stávajících clearingových služeb ústřední protistrany, včetně podrobných informací o tom, co poskytuje v rámci každé služby,
vi)
systémů řízení rizik, technik a výsledků ústřední protistrany, včetně informací o finančních zdrojích, investiční politice, zdrojích údajů o cenách a modelech používaných pro výpočet marží,
vii)
právních předpisů a pravidel upravujících:
1)
přístup k ústřední protistraně;
2)
smlouvy, které ústřední protistrana uzavřela s členy clearingového systému a, je-li to možné, s klienty;
3)
smlouvy, které ústřední protistrana přijímá k provedení clearingu;
4)
veškeré dohody o interoperabilitě;
5)
využití zajištění a příspěvků do fondu pro riziko selhání, včetně likvidace pozic a zajištění a toho, do jaké míry je zajištění chráněno proti nárokům třetích osob;
c)
informace o způsobilém zajištění a použitelném snížení hodnoty;
d)
seznam všech stávajících členů clearingového systému, včetně kritérií pro přijetí za člena clearingového systému, pozastavení a ukončení členství.
Pokud se příslušný orgán s ústřední protistranou dohodne, že jakékoli informace podle písmene b) nebo c) tohoto odstavce mohou ohrozit obchodní tajemství nebo bezpečnost a spolehlivost ústřední protistrany, může se ústřední protistrana rozhodnout, že uvedené informace zveřejní v takové podobě, aby se tato rizika snížila nebo k nim nedošlo, nebo že tyto informace nezveřejní.
2. Ústřední protistrana veřejnosti bezplatně zpřístupní informace o veškerých zásadních změnách řídících systémů, cílů, strategií a klíčových postupů, jakož i svých platných pravidel a postupů.
3. Informace, které má ústřední protistrana zpřístupnit veřejnosti, zveřejní na svých internetových stránkách. Informace musí být dostupné alespoň v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Článek 11
Interní audit
1. Ústřední protistrana zřídí a udržuje útvar interního auditu, který je samostatný a nezávislý na dalších útvarech a činnostech ústřední protistrany, a je pověřen plněním těchto úkolů:
a)
vytvořit, zavést a udržovat plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení adekvátnosti a účinnosti systémů ústřední protistrany, jejích mechanismů interní kontroly a řídících systémů;
b)
vydávat doporučení na základě výsledků práce provedené podle písmene a);
c)
ověřit dodržování uvedených doporučení;
d)
podávat zprávy o záležitostech interního auditu radě.
2. Útvar interního auditu musí mít k výkonu svých funkcí nezbytné pravomoci, zdroje, odbornou způsobilost a přístup ke všem relevantním dokumentům. Je dostatečně nezávislý na vedení a podléhá přímo radě.
3. Interní audit vyhodnotí účinnost postupů řízení rizik a kontrolních mechanismů ústřední protistrany způsobem, který je úměrný rizikům ohrožujícím různé obchodní útvary a nezávislý na hodnocených obchodních oblastech. Útvar interního auditu musí mít nezbytný přístup k informacím s cílem přezkoumat všechny činnosti a operace, postupy a systémy ústřední protistrany, včetně externě zajišťovaných činností.
4. Hodnocení interního auditu musí vycházet z komplexního plánu auditu, který je alespoň jednou ročně revidován a vykázán příslušnému orgánu. Ústřední protistrana zajistí, aby na základě událostí, jež mohou nastat, mohly být provedeny během krátké doby zvláštní audity. Plánování a revizi auditů schvaluje rada.
5. Provádění clearingu, postupy pro řízení rizik, mechanismy interní kontroly a účetnictví ústřední protistrany podléhají nezávislému auditu. Nezávislé audity se provádí nejméně jednou ročně.
KAPITOLA IV
VEDENÍ ZÁZNAMŮ
(Článek 29 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 12
Obecné požadavky
1. Ústřední protistrana vede záznamy na trvalém nosiči, který umožňuje, aby údaje byly poskytnuty příslušným orgánům, Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a příslušným členům Evropského systému centrálních bank (ESCB) v takové formě a takovým způsobem, aby byly splněny tyto podmínky:
a)
je možné rekonstruovat každou klíčovou fázi zpracování, kterou ústřední protistrana provedla;
b)
je možné zaznamenat, zpětně vysledovat a získat původní obsah záznamu před provedením veškerých oprav nebo jiných změn;
c)
jsou zavedena opatření s cílem zabránit neoprávněným úpravám záznamů;
d)
jsou zavedena vhodná opatření zajišťující bezpečnost a důvěrnost zaznamenaných údajů;
e)
systém vedení záznamů obsahuje mechanismus pro odhalování a opravu chyb;
f)
v případě selhání systému je v systému vedení záznamů zajištěna včasná obnova záznamů.
2. Pokud záznamy nebo údaje nejsou starší šesti měsíců, poskytnou se orgánům uvedeným v odstavci 1 co nejdříve a nejpozději do konce následujícího obchodního dne po obdržení žádosti příslušného orgánu.
3. Pokud jsou záznamy nebo údaje starší šesti měsíců, poskytnou se orgánům uvedeným v odstavci 1 co nejdříve a nejpozději do pěti pracovních dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu.
4. Pokud záznamy, které ústřední protistrana zpracovává, obsahují osobní údaje, splní ústřední protistrany své povinnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7).
5. Pokud ústřední protistrana uchovává záznamy mimo Unii, zajistí, aby příslušný orgán, orgán pro cenné papíry a trhy a příslušní členové ESCB měli přístup k záznamům ve stejném rozsahu a ve stejných lhůtách, jako kdyby byly uchovávány v Unii.
6. Každá ústřední protistrana jmenuje příslušné osoby, které mohou ve lhůtě stanovené v odstavcích 2 a 3 pro poskytování příslušných záznamů vysvětlit obsah svých záznamů příslušným orgánům.
7. Všechny záznamy, které má ústřední protistrana vést podle tohoto nařízení, jsou přístupné příslušnému orgánu k nahlédnutí. Ústřední protistrana poskytne příslušnému orgánu přímý přístup k záznamům požadovaným podle článků 13 a 14, je-li o to požádána.
Článek 13
Záznamy obchodů
1. Ústřední protistrana uchovává záznamy o všech obchodech ve všech smlouvách, u kterých provádí clearing, a zajistí, aby její záznamy obsahovaly všechny údaje nezbytné k provedení úplné a přesné rekonstrukce clearingového procesu u každé smlouvy a že každý záznam o každém obchodu je specificky identifikovatelný a lze ho vyhledat přinejmenším pomocí všech polí týkajících se ústřední protistrany, interoperabilní ústřední protistrany, člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a finančního nástroje.
2. V souvislosti s každým obchodem, u kterého se provádí clearing, ústřední protistrana ihned poté, co získá relevantní údaje, vytvoří a aktualizuje záznam s těmito údaji:
a)
cena, kurz nebo rozpětí a množství;
b)
clearingová kapacita, která označuje, zda obchod z pohledu záznamů ústřední protistrany představoval nákup nebo prodej;
c)
identifikace nástroje;
d)
identifikace člena clearingového systému;
e)
identifikace místa, kde byla smlouva uzavřena;
f)
datum a čas zapojení ústřední protistrany;
g)
datum a čas ukončení smlouvy;
h)
podmínky a způsob vypořádání;
i)
datum a čas vypořádání nebo odkoupení obchodu a v použitelném rozsahu tyto údaje:
i)
den a čas, kdy byla smlouva původně uzavřena,
ii)
původní podmínky a strany smlouvy,
iii)
identifikace interoperabilní ústřední protistrany, která případně provádí clearing jedné fáze obchodu,
iv)
totožnost klienta, včetně veškerých nepřímých klientů, pokud je ústřední protistrana zná, a v případě převedení smlouvy identifikace strany, která smlouvu převedla.
Článek 14
Záznamy pozic
1. Ústřední protistrana uchovává záznamy pozic, které drží každý člen clearingového systému. Samostatné záznamy musí být uchovávány pro každý účet vedený v souladu s článkem 39 nařízení (EU) č. 648/2012 a ústřední protistrana zajistí, aby její záznamy obsahovaly všechny údaje nezbytné k provedení úplné a přesné rekonstrukce obchodů, které daly vzniknout pozici, a aby každý záznam byl identifikovatelný a bylo možno ho vyhledat přinejmenším podle všech polí týkajících se ústřední protistrany, interoperabilní ústřední protistrany, člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a finančního nástroje.
2. Na konci každého obchodního dne ústřední protistrana zaznamená každou pozici včetně následujících údajů v rozsahu, v jakém s předmětnou pozicí souvisí:
a)
identifikace člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a případně jakékoli interoperabilní ústřední protistrany, která takovou pozici drží;
b)
označení pozice;
c)
denního výpočtu hodnoty pozice se záznamy cen, ve kterých byly smlouvy oceněny, a veškerých jiných relevantních údajů.
3. Ústřední protistrana učiní a aktualizuje záznam o výši marží, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů uvedených v článku 43 nařízení (EU) č. 648/2012 účtovaných ústřední protistranou a odpovídající částku skutečně složenou členem clearingového systému na konci dne a změny této částky, které mohou vzniknout během dne, s ohledem na účet každého jednotlivého člena clearingového systému a klienta, pokud ho ústřední protistrana zná.
Článek 15
Záznamy o obchodní činnosti
1. Ústřední protistrana vede adekvátní a řádné záznamy o činnostech týkajících se jejího obchodování a interní organizace.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 se provedou pokaždé, když dojde k významné změně v příslušných dokumentech, a obsahují přinejmenším:
a)
organizační schémata pro radu a příslušné výbory, clearingové oddělení, oddělení řízení rizik a veškeré ostatní relevantní oddělení nebo divize;
b)
údaje o totožnosti akcionářů nebo společníků, ať přímých či nepřímých, kteří jako fyzické nebo právnické osoby drží kvalifikovanou účast, a výši těchto účastí;
c)
podklady pro strategie, postupy a procesy požadované podle kapitoly III a článku 29;
d)
zápisy ze zasedání rady, a případně ze zasedání podvýborů rady a výborů vrcholného vedení;
e)
zápisy z jednání schůzí výboru pro rizika;
f)
zápisy z konzultačních skupin se členy clearingového systému a případně klienty;
g)
zprávy o interním a externím auditu, zprávy o řízení rizik, zprávy o dodržování předpisů a zprávy konzultačních společností, včetně reakcí vedení;
h)
plán zachování provozu a plán obnovy činnosti požadované podle článku 17;
i)
likviditní plán a denní zprávy o likviditě požadované podle článku 32;
j)
záznamy zachycující všechna aktiva a pasiva a kapitálové účty v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 648/2012;
k)
došlé stížnosti s údaji o jméně stěžovatele, adrese a čísle účtu; datum doručení stížnosti; jména všech osob uvedených ve stížnosti; popis povahy stížnosti a vyřízení stížnosti a datum vyřešení stížnosti;
l)
záznamy o jakémkoli přerušení služeb nebo dysfunkcích, včetně podrobné zprávy o čase, dopadech a nápravných opatřeních;
m)
záznamy výsledků provedených zpětných a zátěžových testů;
n)
písemná komunikace s příslušnými orgány, orgánem pro cenné papíry a trhy a příslušným členy ESCB;
o)
právní stanoviska získaná v souladu s kapitolou III;
p)
případně dokumentace, pokud jde o dohody o interoperabilitě s jinými ústředními protistranami;
q)
informace podle čl. 10 odst. 1 písm. b) bodu vii) a odst. 1 písm. d);
r)
relevantní dokumenty popisující rozvoj nových produktů nebo služeb.
Článek 16
Záznamy údajů vykazovaných do registru obchodních údajů
Ústřední protistrana identifikuje a uchovává všechny informace a údaje, které se povinně vykazují podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012, spolu s uvedením data a času vykázání obchodu.
KAPITOLA V
ZACHOVÁNÍ PROVOZU
(Článek 34 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 17
Strategie a politika
1. Ústřední protistrana má politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti, které jsou schváleny radou. Politika pro zachování provozu a plán obnovy činnosti podléhají nezávislým přezkumům, které se oznamují radě.
2. Politika pro zachování provozu identifikuje všechny kritické obchodní funkce a související systémy a obsahuje strategii, politiku a cíle ústřední protistrany k zajištění zachování těchto funkcí a systémů.
3. Politika pro zachování provozu zohlední vnější vazby a vzájemné závislosti v rámci finanční infrastruktury, včetně obchodních systémů, v nichž ústřední protistrana provádí clearing, systémů vypořádání obchodů s cennými papíry a platebních systémů a úvěrových institucí, které ústřední protistrana využívá, nebo propojené ústřední protistrany. Rovněž zohlední kritické funkce nebo služby, které byly svěřeny externím poskytovatelům.
4. Politika pro zachování provozu a plán obnovy činnosti obsahují jasně definovaná a zdokumentovaná opatření, která se použijí pro zachování provozu za mimořádných okolností, v případě havárie nebo krize a která mají zajistit minimální objem služeb zajišťovaných kritickými funkcemi.
5. Plán obnovy činnosti identifikuje a obsahuje cíle, pokud jde o body obnovy a cíle obnovy v rámci časového harmonogramu pro kritické funkce, a určuje nejvhodnější strategii obnovy pro každou z těchto funkcí. Tato opatření jsou navržena tak, aby zajistila, že jsou za mimořádných okolností kritické funkce dokončeny včas a že je dohodnutý objem služeb splněn.
6. Politika pro zachování provozu ústřední protistrany stanoví maximálně přijatelnou dobu, po kterou mohou být kritické funkce a systémy nepoužitelné. Maximální doba obnovy činnosti kritických funkcí ústřední protistrany, která je obsažena v politice pro zachování provozu, nesmí přesáhnout 2 hodiny. Postupy ke konci dne a platby musí být za všech okolností ukončeny v požadovaném čase a dni.
7. Při určování doby obnovy pro každou funkci zohlední ústřední protistrana potenciální celkový vliv na efektivitu trhu.
Článek 18
Analýza dopadů obchodní činnosti
1. Ústřední protistrana provede analýzu dopadů obchodní činnosti, jejímž cílem je určit obchodní funkce, které jsou kritické pro zajištění služeb ústřední protistrany. Součástí analýzy musí být kritičnost těchto funkcí pro ostatní instituce a funkce ve finanční infrastruktuře.
2. Ústřední protistrana použije analýzu rizik, která je založena na scénářích, a má identifikovat, jak různé scénáře ovlivňují rizika s ohledem na její kritické obchodní funkce.
3. Při posuzování rizik zohlední ústřední protistrana závislost na externích poskytovatelích, včetně veřejných služeb. Ústřední protistrana přijme opatření k řízení těchto závislostí prostřednictvím vhodných smluvních i organizačních opatření.
4. Analýzy dopadů obchodní činnosti a analýza scénářů se aktualizují, revidují se nejméně jednou ročně a v případě mimořádné události nebo významných organizačních změn. Analýzy musí zohledňovat celkový relevantní vývoj, včetně vývoje trhu a technologií.
Článek 19
Obnova činnosti
1. Ústřední protistrana má zavedena opatření vycházející z krizových scénářů, aby zajistila kontinuitu svých kritických funkcí. Tato opatření se přinejmenším týkají dostupnosti adekvátního počtu pracovníků, maximální doby odstávky kritických funkcí a automatického přepnutí na zálohu a obnovy na jiném místě.
2. Ústřední protistrana udržuje sekundární místo zpracování tak, aby byla zajištěna kontinuita všech kritických funkcí ústřední protistrany, které jsou totožné jako na primárním místě. Ústřední místo musí mít zeměpisný rizikový profil odlišný od profilu primární lokality.
3. Ústřední protistrana udržuje nebo má okamžitý přístup k sekundárnímu obchodnímu místu, aby přinejmenším umožnila pracovníkům zajistit kontinuitu služeb, není-li primární obchodní místo k dispozici.
4. Ústřední protistrana by měla zvážit, zda jsou zapotřebí další místa zpracování, zejména pokud různorodost rizikových profilů primárního a sekundárního místa neposkytuje dostatečnou jistotu, že cíle zachování provozu ústřední protistrany budou splněny ve všech scénářích.
Článek 20
Testování a monitorování
1. Ústřední protistrana testuje a monitoruje svou politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti v pravidelných intervalech a po významných úpravách nebo změnách systémů nebo souvisejících funkcí, aby zajistila, že politika pro zachování provozu dosáhne stanovených cílů včetně cíle času obnovy maximálně do 2 hodin. Testování se plánuje a zdokumentuje.
2. Testování politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti musí splňovat tyto podmínky:
a)
zahrnuje scénáře krizí ve velkém rozsahu a přechody mezi primárními a sekundárními místy;
b)
zahrnuje zapojení členů clearingového systému, externích poskytovatelů služeb a příslušných institucí v rámci finanční infrastruktury, u nichž politika pro zachování provozu identifikovala vzájemnou závislost.
Článek 21
Udržování
1. Ústřední protistrana pravidelně reviduje a aktualizuje svou politiku pro zachování provozu, aby zahrnovala všechny kritické funkce a jim určené nejvhodnější strategie obnovy.
2. Ústřední protistrana pravidelně reviduje a aktualizuje plán obnovy činnosti, aby zahrnoval nejvhodnější strategii obnovy pro všechny kritické funkce.
3. Aktualizace politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti zohlední výsledky testování a doporučení nezávislých přezkumů a jiných revizí a příslušných orgánů. Ústřední protistrany revidují svou politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti po každé významném narušení, aby identifikovaly příčiny a jakákoli nutná zlepšení týkající se provozu, politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti ústřední protistrany.
Článek 22
Krizové řízení
1. Ústřední protistrana má funkci krizového řízení, která se zapojí v případě mimořádných okolností. Postup krizového řízení musí být jasný a písemně zdokumentován. Rada monitoruje funkci krizového řízení a pravidelně dostává a reviduje zprávy, které se jí týkají.
2. Funkce krizového řízení obsahuje dobře strukturované a jasné postupy pro řízení interní a externí krizové komunikace v případě krize.
3. Po odeznění krizové situace ústřední protistrana přezkoumá, jak krizi zvládla. Přezkum případně zahrne hodnocení členy clearingového systému a dalšími externími zainteresovanými stranami.
Článek 23
Komunikace
1. Ústřední protistrana má komunikační plán, kde je zdokumentován způsob, jakým budou vrcholné vedení, rada a příslušné externí zainteresované strany, včetně příslušných orgánů, členů clearingového systému, klientů, zúčtovatelů, systémů vypořádání obchodů s cennými papíry a platebních systémů a obchodních systémů, během krize adekvátně informováni.
2. Analýza scénářů, analýza rizik, revize a výsledky monitorování a testování se předkládají radě.
KAPITOLA VI
MARŽE
(Článek 41 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 24
Procentní podíl
1. Ústřední protistrana vypočte počáteční marže na pokrytí expozic vyplývajících z pohybů na trhu pro jednotlivé finanční nástroje, které jsou zajištěné na základě produktů, za období určené v článku 25 a za předpokladu likvidace v časovém horizontu definovaném v článku 26. Pro výpočet počátečních marží dodržuje ústřední protistrana minimálně tyto intervaly spolehlivosti:
a)
99,5 % pro OTC deriváty;
b)
99 % pro finanční nástroje jiné než OTC deriváty.
2. Pro stanovení odpovídajícího intervalu spolehlivosti u každé kategorie finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, zohlední ústřední protistrana minimálně tyto faktory:
a)
komplexnost a úroveň cenové nejistoty kategorie finančních nástrojů, které mohou omezit validaci výpočtu počáteční a variační marže;
b)
charakteristiky rizika kategorie finančních nástrojů, které mohou mimo jiné zahrnovat volatilitu, dobu trvání, likviditu, nelineární cenové charakteristiky, riziko pádu do defaultu a riziko pozitivní korelace;
c)
míru, do jaké jiné kontroly rizik nedostatečně omezují úvěrové expozice;
d)
inherentní pákový efekt kategorie finančních nástrojů, včetně toho, zda kategorie finančního nástroje je výrazně volatilní, je vysoce koncentrovaná mezi několika málo účastníky trhu nebo může být obtížné ji uzavřít.
3. Ústřední protistrana uvědomí svůj příslušný orgán a své členy clearingového systému o kritériích, která byla zohledněna pro stanovení procentního podílu použitého pro výpočet marží u každé kategorie finančních nástrojů.
4. Pokud ústřední protistrana provádí clearing OTC derivátů, které mají stejné charakteristiky rizika jako deriváty vypořádávané na regulovaných trzích nebo na rovnocenném trhu třetí země, může ústřední protistrana na základě posouzení rizikových faktorů uvedených v odstavci 2 použít pro uvedené smlouvy jiný interval spolehlivosti, který činí minimálně 99 %, jestliže rizika OTC derivátových smluv, u kterých provádí clearing, jsou použitím takového intervalu spolehlivosti odpovídajícím způsobem zmírněna a jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 2.
Článek 25
Časový horizont pro výpočet historické volatility
1. Ústřední protistrana zajistí, aby podle metodiky svého modelu a svého postupu validace vytvořenými v souladu s kapitolou XII pokrývaly počáteční marže minimálně interval spolehlivosti definovaný v článku 24 a pro likvidační období definované v článku 26 byly expozice vyplývající z historické volatility vypočítány na základě údajů, které se týkají alespoň posledních 12 měsíců.
Ústřední protistrana zajistí, aby údaje použité k výpočtu historické volatility zachycovaly celou řadu tržních podmínek, včetně krizových období.
2. Ústřední protistrana může pro výpočet historické volatility použít jakýkoli jiný časový horizont za předpokladu, že použití takového časového horizontu vede k tomu, že maržové požadavky jsou nejméně stejně vysoké jako ty získané v rámci časového období definovaného v odstavci 1.
3. Parametry marží pro finanční nástroje bez období historického sledování vycházejí z konzervativních předpokladů. Ústřední protistrana bezodkladně přizpůsobí výpočet požadovaných marží analýze cenové historie nových finančních nástrojů.
Článek 26
Časové horizonty pro likvidační období
1. Ústřední protistrana stanoví časové horizonty pro likvidační období s přihlédnutím k charakteristikám finančního nástroje, jehož clearing provádí, trhu, kde je obchodován, a období výpočtu a výběru marží. Tato likvidační období činí alespoň:
a)
pět pracovních dnů pro OTC deriváty;
b)
dva pracovní dny pro finanční nástroje jiné než OTC deriváty.
2. Ve všech případech ústřední protistrana za účelem stanovení odpovídajícího likvidačního období vyhodnotí a započte přinejmenším tyto skutečnosti:
a)
co nejdelší možnou dobu, která může uplynout od posledního výběru marží do prohlášení selhání ústřední protistranou nebo aktivace procesu řízení selhání ústřední protistranou;
b)
odhadovanou dobu potřebnou k přípravě a provedení strategie pro řízení selhání člena clearingového systému podle zvláštností každé kategorie finančních nástrojů, včetně úrovně likvidity a velikosti a koncentrace pozic, a trhů, které ústřední protistrana použije na uzavření nebo úplné zajištění pozice člena clearingového systému;
c)
dobu potřebnou na pokrytí rizika protistrany, jemuž je ústřední protistrana vystavena, je-li to na místě.
3. Při hodnocení období stanovených v odstavci 2 zohlední ústřední protistrana přinejmenším faktory uvedené v čl. 24 odst. 2 a časové období pro výpočet historické volatility, jak je stanoveno v článku 25.
4. Pokud ústřední protistrana provádí clearing OTC derivátů, které mají stejné rizikové charakteristiky jako deriváty uzavírané na regulovaných trzích nebo na rovnocenném trhu třetí země, může použít časový horizont pro likvidační období odlišné od definice uvedené v odstavci 1, za předpokladu, že může svému příslušnému orgánu prokázat, že:
a)
takový časový horizont by byl s ohledem na zvláštnosti příslušných OTC derivátů vhodnější než je ten uvedený v odstavci 1;
b)
takový časový horizont činí alespoň dva pracovní dny.
Článek 27
Marže vztahující se k portfoliu
1. Ústřední protistrana může povolit kompenzaci nebo snížení požadované marže u finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, jestliže je cenové riziko jednoho finančního nástroje nebo souboru finančních nástrojů výrazně a spolehlivě korelováno s cenovým rizikem dalších finančních nástrojů nebo vychází z rovnocenného statistického parametru závislosti.
2. Ústřední protistrana zdokumentuje svůj přístup k maržím vztahujícím se k portfoliu a přinejmenším stanoví, že korelace nebo rovnocenný statistický parametr závislosti mezi dvěma nebo více finančními nástroji, jejichž clearing provádí, je prokazatelně spolehlivý ve zpětném období vypočteném podle článku 25 a prokazuje odolnost v zátěžových historických nebo hypotetických scénářích. Ústřední protistrana prokáže, že pro vztah k ceně existuje ekonomické opodstatnění.
3. Všechny finanční nástroje, na které se uplatňují marže vztahující se k portfoliu, jsou kryty ze stejného fondu pro riziko selhání. Avšak pokud ústřední protistrana může předem příslušnému orgánu a svým členům clearingového systému prokázat, jak by potenciální ztráty rozdělila mezi různé fondy pro riziko selhání, a uvede nezbytná ustanovení ve svých předpisech, mohou být marže vztahující se k portfoliu použity na finanční nástroje, které jsou kryty odlišnými fondy pro riziko selhání.
4. Pokud marže vztahující se k portfoliu kryjí různé nástroje, objem snížení marží nesmí být větší než 80 % rozdílu mezi součtem marží pro každý produkt vypočteným individuálně a marží vypočtenou na základě kombinovaného odhadu expozice pro smíšené portfolio. Pokud ústřední protistrana není vystavena žádnému potenciálnímu riziku ze snížení marží, může použít snížení až o 100 % uvedeného rozdílu.
5. Snížení marží, které se týká marží vztahujících se k portfoliu, musí podléhat řádnému programu zátěžového testování v souladu s kapitolou XII.
Článek 28
Procykličnost
1. Ústřední protistrana zajistí, aby její strategie pro výběr a revizi intervalu spolehlivosti, likvidačního období a zpětného období přinášela prospektivní, stabilní a obezřetné maržové požadavky, které omezí procykličnost do té míry, že spolehlivost a finanční zajištění ústřední protistrany nebudou nepříznivě ovlivněny. To znamená pokud možno zabránit rušivým nebo velkým skokovým změnám maržových požadavků a zavést transparentní a předvídatelné postupy pro úpravy maržových požadavků v reakci na měnící se tržní podmínky. Přitom ústřední protistrana zvolí alespoň jednu z těchto možností:
a)
použije maržový polštář, který se rovná nejméně 25 % vypočtených marží, a umožní jeho vyčerpání v obdobích, kdy vypočtené maržové požadavky výrazně rostou;
b)
přiřadí váhu nejméně 25 % zátěžovému pozorování ve zpětném období vypočteném v souladu s článkem 26;
c)
zajistí, aby její maržové požadavky nebyly nižší než ty, které by byly vypočítány pomocí volatility odhadované z desetiletého historického zpětného období.
2. Pokud ústřední protistrana reviduje parametry modelu marží, aby lépe odrážel stávající tržní podmínky, vezme v úvahu veškeré potenciální procyklické účinky takového přepracování.
KAPITOLA VII
FOND PRO RIZIKO SELHÁNÍ
(Článek 42 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 29
Rámec a řízení
1. Pro stanovení minimální velikosti fondu pro riziko selhání a výše jiných finančních zdrojů nezbytných pro splnění požadavků článků 42 a 43 nařízení (EU) č. 648/2012 a s ohledem na propojenost v rámci skupiny uplatní ústřední protistrana rámec interní politiky, ve kterém definuje druhy mimořádných, ale možných tržních podmínek, za nichž by byla vystavena nejvyššímu riziku.
2. Tento rámec obsahuje prohlášení popisující, jak ústřední protistrana definuje mimořádné, ale možné tržní podmínky. Musí být plně zdokumentován a uchován v souladu s článkem 12.
3. Rámec musí být projednán ve výboru pro rizika a schválen radou. Spolehlivost rámce a jeho schopnost odrážet pohyby na trhu jsou předmětem přezkumu nejméně jednou ročně. Přezkum musí být projednán ve výboru pro rizika a předložen radě.
Článek 30
Identifikace mimořádných, ale možných tržních podmínek
1. Rámec popsaný v článku 29 odráží rizikový profil ústřední protistrany, přičemž případně zohlední přeshraniční a křížové měnové expozice. Musí identifikovat všechna tržní rizika, jimž by ústřední protistrana byla vystavena v případě selhání jednoho nebo více členů clearingového systému, včetně nepříznivých pohybů tržních cen nástrojů, u nichž se provádí clearing, nižší tržní likvidity těchto nástrojů a poklesu likvidační hodnoty zajištění. Tento rámec musí rovněž odrážet další rizika, která pro ústřední protistranu vyplývají ze současného selhání subjektů ve skupině člena clearingového systému, jenž selhal.
2. Rámec musí individuálně identifikovat všechny trhy, ze kterých pro ústřední protistranu plyne riziko v souvislosti se scénářem selhání člena clearingového systému. U každého identifikovaného trhu specifikuje ústřední protistrana mimořádné, ale možné podmínky, které vycházejí přinejmenším z:
a)
řady historických scénářů, včetně období extrémních pohybů na trhu zaznamenaných během posledních 30 let, nebo za dobu, kdy byly k dispozici spolehlivé údaje, podle kterých by ústřední protistrana byla vystavena nejvyššímu finančnímu riziku. Pokud ústřední protistrana rozhodne, že není pravděpodobné, že opět dojde k historickému výskytu velkých cenových pohybů, odůvodní jeho vypuštění z rámce příslušnému orgánu;
b)
řady možných budoucích scénářů založených na soustavných předpokladech týkajících se tržní volatility a cenové korelace na trzích a u finančních nástrojů, vycházejících z kvantitativního i kvalitativního posouzení potenciálních tržních podmínek.
3. Tento rámec rovněž zohlední, kvantitativně i kvalitativně, v jakém rozsahu by se mohly extrémní cenové pohyby projevit na více identifikovaných trzích současně. Rámec respektuje, že se historické cenové korelace mohou v mimořádných, ale možných tržních podmínkách rozpadnout.
Článek 31
Revize mimořádných, ale možných scénářů
Postupy podle článku 30 ústřední protistrana pravidelně reviduje s přihlédnutím k veškerému podstatnému vývoji na trhu a rozsahu a koncentraci expozic členů clearingového systému. Soubor historických a hypotetických scénářů, které ústřední protistrana používá k identifikaci mimořádných, ale možných tržních podmínek, ústřední protistrana reviduje, a to v konzultaci s výborem pro rizika, nejméně jednou ročně a častěji, pokud změny na trhu nebo podstatné změny souboru smluv, u kterých ústřední protistrana provádí clearing, ovlivňují předpoklady, jež jsou základem scénářů, a tak vyžadují úpravu scénářů. Podstatné změny rámce se oznamují radě.
KAPITOLA VIII
KONTROLY RIZIKA LIKVIDITY
(Článek 44 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 32
Hodnocení rizika likvidity
1. Ústřední protistrana vytvoří spolehlivý rámec pro řízení rizika likvidity, který obsahuje účinné operační a analytické nástroje, které průběžně a včas identifikují, měří a sledují její vypořádání a finanční toky, včetně jejího využívání vnitrodenní likvidity. Ústřední protistrany pravidelně hodnotí strukturu a fungování svého rámce pro řízení likvidity, včetně zvážení výsledků zátěžových testů.
2. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany musí být dostatečně spolehlivý, aby zajistil, že ústřední protistrana je schopna dostát platebním závazkům a povinnostem vypořádání ve všech relevantních měnách v okamžiku jejich splatnosti, případně i během dne. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany rovněž zahrnuje hodnocení možných budoucích potřeb týkajících se likvidity v širokém spektru možných krizových scénářů. Krizový scénář zahrnuje selhání členů clearingového systému podle článku 44 nařízení (EU) č. 648/2012 od data selhání až do konce likvidačního období a riziko likvidity plynoucí z investiční politiky ústřední protistrany a postupů za mimořádných, ale možných tržních podmínek.
3. Rámec pro řízení rizika likvidity obsahuje plán likvidity, který je zaznamenán a uchováván v souladu s článkem 12. Minimální obsah plánu likvidity zahrnuje postupy ústřední protistrany pro:
a)
řízení a monitorování, nejméně jednou denně, potřeb likvidity v celé řadě tržních scénářů;
b)
uchování dostatečně likvidních finančních prostředků k pokrytí potřeb likvidity a rozlišení mezi použitím různých druhů zdrojů likvidity;
c)
denní hodnocení a oceňování likvidních aktiv, které jsou ústřední protistraně k dispozici, a jejích potřeb týkajících se likvidity;
d)
určení zdrojů rizika likvidity;
e)
hodnocení časových lhůt, během nichž by likvidní finanční zdroje měly být ústřední protistraně k dispozici;
f)
posouzení možných potřeb týkajících se likvidity vyplývajících ze schopnosti členů clearingového systému vyměnit hotovostní zajištění za nehotovostní;
g)
postupy v případě deficitů likvidity;
h)
doplnění všech likvidních finančních zdrojů, které může využít v případě krize.
Rada ústřední protistrany plán schválí po konzultaci s výborem pro rizika.
4. Ústřední protistrana vyhodnotí riziko likvidity, kterému čelí, včetně případů, kdy ústřední protistrana nebo její členové clearingového systému nemohou dostát svým platebním závazkům v době splatnosti v rámci procesu clearingu nebo vypořádání, s ohledem rovněž na investiční aktivity ústřední protistrany. Rámec pro řízení rizik musí zohledňovat potřeby likvidity vyplývající ze vztahů ústřední protistrany s jakýmkoli subjektem, vůči kterému má ústřední protistrana likviditní expozici, včetně:
a)
zúčtovacích bank;
b)
platebních systémů;
c)
systémů vypořádání obchodů s cennými papíry;
d)
nostro zprostředkovatelů;
e)
bank provádějících úschovu;
f)
poskytovatelů likvidity;
g)
interoperabilních ústředních protistran;
h)
poskytovatelů služeb.
5. Ústřední protistrana ve svém rámci pro řízení rizika likvidity zohlední veškeré vzájemné závislosti mezi subjekty uvedenými v odstavci 4 a vícečetné vztahy, které subjekt uvedený v odstavci 4 může s ústřední protistranou mít.
6. Ústřední protistrana vypracovává denní zprávu o potřebách a zdrojích podle odst. 3 písm. a), b) a c) a čtvrtletní zprávu o svém plánu likvidity podle odst. 3 písm. d) až h). Zprávy musí být zdokumentovány a uchovány v souladu s ustanoveními kapitoly IV.
Článek 33
Přístup k likviditě
1. Ústřední protistrana uchovává v každé příslušné měně likvidní zdroje, které jsou úměrné požadavkům na likviditu definovaným podle článku 44 nařízení (EU) č. 648/2012 a článku 32 tohoto nařízení. Tyto likvidní zdroje se omezují na:
a)
hotovost uloženou u emisní centrální banky;
b)
hotovost uloženou u povolené úvěrové instituce v souladu s článkem 47;
c)
přislíbené úvěrové linky nebo obdobná ujednání se členy clearingového systému, kteří neselhali;
d)
přislíbené repo;
e)
vysoce obchodovatelné finanční nástroje, které splňují požadavky článku 45 a 46 a u nichž může ústřední protistrana prokázat, že jsou ihned k dispozici a směnitelné na hotovost tentýž den za pomoci předem sjednaných a vysoce spolehlivých ujednání o financování, a to i za krizových tržních podmínek.
2. Ústřední protistrana přihlédne k měnám, ve kterých jsou denominovány její závazky, a zohlední potenciální dopady krizových podmínek na její schopnost přístupu na devizové trhy tak, aby byl v souladu s cykly vypořádání obchodů s cennými papíry v cizí měně a systémů vypořádání obchodů s cennými papíry.
3. Přislíbené úvěrové linky oproti zajištění poskytnutému členy clearingového systému se nesmí jako likvidní zdroje započítat dvakrát. Ústřední protistrana přijme opatření pro monitorování a řízení koncentrace expozic vůči riziku likvidity vzhledem k jednotlivým poskytovatelům likvidity.
4. Ústřední protistrana důkladně prověřuje, zda její poskytovatelé likvidity mají dostatečnou kapacitu ke splnění ujednání o likviditě.
5. Ústřední protistrana pravidelně testuje své postupy, aby měla přístup k předem sjednaným ujednáním o financování. To může zahrnovat čerpání testovacích částek komerčních úvěrových linek, aby se ověřila rychlost přístupu ke zdrojům a spolehlivost postupů.
6. Ústřední protistrana má ve svém plánu likvidity podrobné postupy pro využití svých likvidních finanční zdrojů k tomu, aby během deficitu hotovosti dostála svým platebním závazkům. Likviditní postupy musí jasně uvádět, kdy by měly být určité zdroje použity. Postupy musí také popisovat způsob přístupu k hotovostním vkladům nebo k investicím hotovostních vkladů do příštího dne, jak uskutečňovat tržní obchody během téhož dne nebo jak využít předem sjednané linky likvidity. Tyto postupy musí být pravidelně testovány. Ústřední protistrana rovněž vytvoří odpovídající plán pro obnovu ujednání o financování před jejich vypršením.
Článek 34
Riziko koncentrace
1. Ústřední protistrana pozorně monitoruje a kontroluje koncentraci svých expozic vůči riziku likvidity, včetně svých expozic vůči subjektům uvedeným v čl. 32 odst. 4 a subjektům téže skupiny.
2. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany zahrnuje použití limitů expozic a koncentrace.
3. Ústřední protistrana stanoví procesy a postupy pro případ porušení limitů koncentrace.
KAPITOLA IX
POSTUPNÁ OCHRANA PROTI SELHÁNÍ
(Článek 45 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 35
Výpočet výše vlastních zdrojů ústřední protistrany, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání
1. Ústřední protistrana udržuje, a ve své rozvaze samostatně uvádí, výši vlastních zdrojů vyhrazených pro účely stanovené v čl. 45 odst. 4 nařízení (EU) č. 648/2012.
2. Ústřední protistrana vypočítá minimální výši uvedenou v odstavci 1 vynásobením minimálního kapitálu, včetně nerozděleného zisku a rezervních fondů, jenž drží podle článku 16 nařízení (EU) č. 648/2012 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 152/2013 (8), 25 %.
Ústřední protistrana tuto minimální výši reviduje jednou ročně.
3. Pokud ústřední protistrana zřídila více než jeden fond pro riziko selhání pro různé kategorie finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, celkové vyhrazené vlastní zdroje vypočítané podle odstavce 1 musí být alokovány pro každý fond pro riziko selhání v poměru k velikosti každého fondu pro riziko selhání, musí být samostatně uvedeny v její rozvaze a použity pro selhání, k nimž dochází v různých tržních segmentech, ke kterým se fondy pro riziko selhání vztahují.
4. Ke splnění požadavku podle odstavce 1 se nesmí použít žádné jiné zdroje než kapitál, včetně nerozděleného zisku a rezervních fondů, jak je uvedeno v článku 16 nařízení (EU) č. 648/2012.
Článek 36
Udržování výše vlastních zdrojů ústřední protistrany, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání
1. Ústřední protistrana bezodkladně informuje příslušný orgán, jestliže se výše držených vyhrazených vlastních zdrojů sníží pod částku požadovanou v článku 35, spolu s důvody pro porušení a podrobným písemným popisem opatření s cílem tuto částku obnovit a časovým harmonogramem pro tato opatření.
2. Pokud dojde k následnému selhání jednoho nebo více členů clearingového systému dříve, než ústřední protistrana obnoví vyhrazené vlastní zdroje, použije se pro účely článku 45 nařízení (EU) č. 648/2012 pouze zbytková výše alokovaných vyhrazených vlastních zdrojů.
3. Ústřední protistrana obnoví vyhrazené vlastní zdroje nejpozději do jednoho měsíce od oznámení podle odstavce 1.
KAPITOLA X
ZAJIŠTĚNÍ
(Článek 46 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 37
Obecné požadavky
Ústřední protistrana stanoví a provádí transparentní a předvídatelné strategie a postupy pro hodnocení a průběžné monitorování likvidity aktiv přijatých jako zajištění a případně přijme nápravná opatření.
Ústřední protistrana reviduje svou strategii a postupy pro způsobilá aktiva nejméně jednou ročně. Stejná revize se rovněž provede, kdykoli dojde k zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku.
Článek 38
Hotovostní zajištění
Pro účely čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 se za vysoce likvidní zajištění ve formě hotovosti považuje:
a)
měna, u které může ústřední protistrana příslušným orgánům prokázat, že je schopna adekvátně řídit rizika;
b)
měna, ve které ústřední protistrana provádí clearing obchodů, v rámci zajištění požadovaného k pokrytí expozic ústřední protistrany v této měně.
Článek 39
Finanční nástroje
Pro účely čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 se finanční nástroje, bankovní záruky a zlato, které splňují podmínky stanovené v příloze I, považují za vysoce likvidní zajištění.
Článek 40
Oceňování zajištění
1. Pro účely oceňování vysoce likvidního zajištění, jak je definováno v článku 37, ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy ke sledování úvěrové kvality, tržní likvidity a cenové volatility každého aktiva přijatého jako zajištění v téměř reálném čase. Ústřední protistrana pravidelně nejméně jednou ročně monitoruje adekvátnost svých strategií a postupů oceňování. Stejná revize se rovněž provede, kdykoli dojde k podstatné změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku.
2. Ústřední protistrana své zajištění ocení podle tržní hodnoty v téměř reálném čase, a pokud to není možné, musí být ústřední protistrana schopna příslušným orgánům prokázat, že je schopna řídit rizika.
Článek 41
Snížení hodnoty
1. Ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy, aby určila obezřetné snížení hodnoty, které se použije na hodnotu zajištění.
2. Snížení hodnoty zohlední, že za krizových tržních podmínek může být nutné zajištění likvidovat, a bere v úvahu dobu potřebnou k jeho likvidaci. Ústřední protistrana příslušnému orgánu prokáže, že se snížení hodnoty vypočítává konzervativně, aby se co nejvíce zamezilo procyklickým účinkům. Pro každé aktivum zajištění se snížení hodnoty stanoví s ohledem na relevantní kritéria, včetně:
a)
druhu aktiva a míry úvěrového rizika spojeného s finančním nástrojem na základě interního hodnocení ústřední protistranou. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
b)
splatnosti aktiva,
c)
historické a hypotetické budoucí cenové volatility aktiva za krizových tržních podmínek;
d)
likvidity trhu s podkladovým nástrojem, včetně rozpětí mezi nabídkou a poptávkou;
e)
měnového rizika, pokud existuje;
f)
rizika pozitivní korelace.
3. Ústřední protistrana pravidelně monitoruje adekvátnost snížení hodnoty. Ústřední protistrana reviduje strategie a postupy snížení hodnoty nejméně jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku, ale měla by pokud možno zabránit rušivým nebo velkým skokovým změnám snížení hodnoty, které by mohly vést k procykličnosti. Strategie a postupy snížení hodnoty se validují nezávisle nejméně jednou ročně.
Článek 42
Limity koncentrace
1. Ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy s cílem zajistit, aby zajištění zůstalo v dostatečné míře diverzifikováno, aby jeho likvidace byla možná ve vymezeném období držení bez výrazného tržního dopadu. Strategie a postupy stanoví opatření ke zmírňování rizika, která mají být uplatněna, jestliže jsou překročeny limity koncentrace stanovené v odstavci 2.
2. Ústřední protistrana stanoví limity koncentrace pro:
a)
jednotlivé emitenty;
b)
typ emitenta;
c)
druh aktiva;
d)
každého člena clearingového systému;
e)
všechny členy clearingového systému.
3. Limity koncentrace se stanoví konzervativně s přihlédnutím ke všem relevantním kritériím, včetně:
a)
finančních nástrojů vydaných emitenty stejného typu z hlediska hospodářských odvětví, činnosti, zeměpisné oblasti;
b)
výše úvěrového rizika finančního nástroje nebo emitenta na základě interního hodnocení ústřední protistranou. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
c)
likvidity a cenové volatility finančních nástrojů.
4. Ústřední protistrana zajistí, aby jediná úvěrová instituce nebo rovnocenná finanční instituce z třetí země nebo subjekt, který je součástí téže skupiny jako úvěrová instituce, nebo finanční instituce z třetí země ručila maximálně za 10 % jejího zajištění. Pokud je zajištění, které ústřední protistrana obdržela v podobě záruk komerčních bank, vyšší než 50 % celkového zajištění, může být tento limit stanoven až na 25 %.
5. Při výpočtu limitů stanovených v odstavci 2 zahrnuje ústřední protistrana celkovou expozici ústřední protistrany vůči emitentu, včetně výše kumulovaných úvěrových linek, depozitních certifikátů, termínovaných vkladů, spořících účtů, depozitních účtů, běžných účtů, nástrojů peněžního trhu a reverzního repa, které ústřední protistrana využívá. Tyto limity se nevztahují na zajištění v držení ústřední protistrany, které přesahuje minimální požadavky na marže, fond pro riziko selhání nebo jiné finanční zdroje.
6. Při určování limitu koncentrace pro expozici ústřední protistrany vůči jednotlivým emitentům agreguje ústřední protistrana svou expozici vůči všem finančním nástrojům vydaným emitentem nebo subjektem skupiny, výslovně zaručeným emitentem nebo subjektem skupiny a vůči finančním nástrojům vydaným podniky, jejichž výhradním účelem je vlastnit výrobní prostředky, které jsou zásadní pro podnikání emitenta, a považuje ji za jediné riziko.
7. Ústřední protistrana pravidelně sleduje adekvátnost svých strategií a postupů týkajících se limitu koncentrace. Ústřední protistrana reviduje své strategie a postupy týkající se limitu koncentrace alespoň jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany.
8. Ústřední protistrana informuje o použitelných limitech koncentrace a veškerých změnách těchto limitů příslušný orgán a členy clearingového systému.
9. Pokud ústřední protistrana podstatně poruší limit koncentrace stanovený ve svých strategiích a postupech, bezodkladně informuje příslušný orgán. Ústřední protistrana zjedná nápravu porušení co nejdříve.
KAPITOLA XI
INVESTIČNÍ POLITIKA
(Článek 47 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 43
Vysoce likvidní finanční nástroje
1. Pro účely čl. 47 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 lze dluhové nástroje považovat za vysoce likvidní, s minimálním úvěrovým a tržním rizikem, pokud se jedná o dluhové nástroje, které splňují každou z podmínek stanovených v příloze II.
Článek 44
Vysoce bezpečná ujednání pro uložení finančních nástrojů
1. Pokud nemůže ústřední protistrana uložit finanční nástroje uvedené v článku 45 nebo ty, které jí byly složeny jako marže, příspěvky do fondu pro riziko selhání nebo příspěvky na jiné finanční zdroje, a to převedením vlastnického práva i práva ze zajištění, u provozovatele systému vypořádání cenných papírů, který zajistí plnou ochranu uvedených nástrojů, potom se takové finanční nástroje uloží u některé z těchto institucí:
a)
u centrální banky, která zajistí plnou ochranu uvedených nástrojů a umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to třeba;
b)
u povolené úvěrové instituce podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES (9), která zajistí úplné oddělení a ochranu uvedených nástrojů a umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to třeba, a o které může ústřední protistrana prokázat, že má na základě interního posouzení ústřední protistranou nízké úvěrové riziko. Při provádění takového hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
c)
u finanční instituce z třetí země, na kterou se vztahují a která splňuje ustanovení o obezřetnostním dohledu považované příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou ta uvedená ve směrnici 2006/48/ES, a která má spolehlivé účetní postupy, bezpečnostní postupy a interní kontroly a jež zajistí úplné oddělení a ochranu uvedených nástrojů, umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to bude třeba, a o které může ústřední protistrana prokázat, že má na základě interního posouzení ústřední protistranou nízké úvěrové riziko. Při provádění takového hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi.
2. Pokud jsou finanční nástroje uloženy podle odst. 1 písm. b) nebo c), musí být drženy v rámci ujednání, která předcházejí veškerým ztrátám ústřední protistrany z důvodu selhání nebo platební neschopnosti povolené finanční instituce.
3. Vysoce bezpečná ujednání pro uložení finančních nástrojů složených jako marže, příspěvků do fondu pro riziko selhání nebo příspěvků na jiné finanční zdroje povolí ústřední protistraně tyto finanční nástroje opětovně využít, pouze pokud jsou splněny podmínky v čl. 39 odst. 8 nařízení (EU) č. 648/2012 a pokud je cílem opětovného použití provedení plateb, řízení selhání člena clearingového systému nebo provedení interoperabilní dohody.
Článek 45
Vysoce bezpečná ujednání pro udržování hotovosti
1. Pro účely čl. 47 odst. 4 nařízení (EU) č. 648/2012 v případě, že je hotovost uložena jinde než u centrální banky, musí takový vklad splňovat každou z těchto podmínek:
a)
vklad je veden v jedné z těchto měn:
i)
měna, o jejíchž rizicích je ústřední protistrana schopna se značnou důvěrou doložit, že je schopna je řídit,
ii)
měna, ve které ústřední protistrana provádí clearing obchodů v rámci zajištění přijatého v této měně;
b)
vklad se uloží u jednoho z těchto subjektů:
i)
povolené úvěrové instituce podle směrnice 2006/48/ES, o které může ústřední protistrana na základě svého interního posouzení doložit, že má nízké úvěrové riziko. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi,
ii)
finanční instituce z třetí země, na kterou se vztahují a která splňuje ustanovení o obezřetnostním dohledu považované příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou ta uvedená ve směrnici 2006/48/ES, a která má spolehlivé účetní postupy, bezpečnostní postupy a interní kontroly a o které může ústřední protistrana na základě svého interního posouzení doložit, že má nízké úvěrové riziko. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi.
2. Pokud je hotovost držena do příštího dne v souladu s odstavcem 1, potom ne méně než 95 % takové hotovosti, vypočtených za průměrné období jednoho kalendářního měsíce, se uloží prostřednictvím ujednání, která zabezpečí zajištění hotovosti vysoce likvidními finančními nástroji, které splňují požadavky článku 45, s výjimkou požadavku odst. 1 písm. c) uvedeného článku.
Článek 45
Limity koncentrace
1. Ústřední protistrana vytvoří a provádí strategie a postupy, jež zajistí, že finanční nástroje, do kterých jsou její finanční zdroje investovány, zůstanou dostatečně diverzifikované.
2. Ústřední protistrana stanoví limity koncentrace a monitoruje koncentraci svých finančních zdrojů, pokud jde o:
a)
jednotlivé finanční nástroje;
b)
druhy finančních nástrojů;
c)
jednotlivé emitenty;
d)
typy emitentů;
e)
protistrany, se kterými jsou uzavřena ujednání podle čl. 44 odst. 1 písm. b) a c) nebo čl. 45 odst. 2.
3. Při zvažování typů emitentů zohlední ústřední protistrana tyto skutečnosti:
a)
geografické rozložení;
b)
vzájemné závislosti a vícečetné vztahy, které subjekt může s ústřední protistranou mít;
c)
výši úvěrového rizika;
d)
expozice, které ústřední protistraně vůči emitentu vznikají v souvislosti s produkty, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
4. Strategie a postupy stanoví opatření ke zmírňování rizika, která mají být uplatněna, jestliže jsou limity koncentrace překročeny.
5. Při určování limitu koncentrace pro expozici ústřední protistrany vůči jednotlivým emitentům nebo uschovatelům agreguje ústřední protistrana expozici vůči všem finančním nástrojům vydaným nebo výslovně zaručeným emitentem a veškeré finanční zdroje uložené u uschovatele a považuje ji za jediné riziko.
6. Ústřední protistrana pravidelně sleduje adekvátnost svých strategií a postupů týkajících se limitu koncentrace. Kromě toho ústřední protistrana reviduje své strategie a postupy týkající se limitu koncentrace alespoň jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany.
7. Pokud ústřední protistrana poruší limit koncentrace stanovený ve svých strategiích a postupech, bezodkladně informuje příslušný orgán. Ústřední protistrana zjedná nápravu porušení co nejdříve.
Článek 46
Nehotovostní zajištění
V případě, že je zajištění přijato v podobě finančních nástrojů v souladu s ustanoveními kapitoly X, použijí se pouze články 44 a 45.
KAPITOLA XII
PŘEZKUM MODELŮ, ZÁTĚŽOVÉ TESTOVÁNÍ A ZPĚTNÉ TESTOVÁNÍ
(Článek 49 nařízení (EU) č. 648/2012)
ODDÍL 1
Modely a programy
Článek 47
Validace modelu
1. Ústřední protistrana provede komplexní validaci svých modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity používaných ke kvantifikaci, agregaci a řízení svých rizik. Jakékoli zásadní revize nebo změny modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity podléhají před použitím odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validací kvalifikovanou a nezávislou osobou.
2. Postup validace ústřední protistrany je zdokumentován a přinejmenším uvádí strategie použité k testování metodik týkajících se marží ústřední protistrany, fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů, a rámce pro výpočet likvidních finančních zdrojů. Jakékoli zásadní revize nebo úpravy těchto strategií podléhají před použitím odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validaci kvalifikovanou a nezávislou osobou.
3. Komplexní validace zahrnuje přinejmenším:
a)
hodnocení koncepční spolehlivosti modelů a rámce, včetně podpůrných důkazů vzniklých v průběhu vypracování;
b)
přezkum probíhajících postupů monitorování, včetně ověření postupů a referenčních hodnot;
c)
přezkum parametrů a předpokladů použitých při vypracování modelů, jejich metodik a rámce;
d)
přezkum adekvátnosti a vhodnosti modelů, jejich metodik a rámce přijatých s ohledem na druhy smluv, na které se vztahují;
e)
přezkum přiměřenosti scénářů zátěžového testování v souladu s kapitolou VII a článkem 52;
f)
analýzu výsledků testování.
4. Ústřední protistrana stanoví kritéria, na jejichž základě vyhodnocuje, zda její modely, metodiky a rámec pro řízení rizika likvidity mohou být úspěšně validovány. Tato kritéria zahrnují úspěšné výsledky testování.
5. Pokud nejsou údaje o cenách ihned k dispozici nebo nejsou spolehlivé, ústřední protistrana taková cenová omezení řeší a přinejmenším přijme konzervativní předpoklady na základě pozorovaných korelovaných nebo souvisejících trhů a aktuálního chování trhu.
6. Pokud nejsou údaje o cenách ihned k dispozici nebo nejsou spolehlivé, systémy a modely oceňování použité za tímto účelem podléhají odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validaci a testování. Ústřední protistrana zadá validaci svých modelů oceňování na základě řady tržních scénářů kvalifikované a nezávislé osobě, aby bylo zajištěno, že její modely přesně produkují odpovídající ceny, a v případě potřeby upraví svůj výpočet počátečních marží, aby odrážel jakékoli riziko zjištěné modelem.
7. Ústřední protistrana pravidelně provádí hodnocení teoretických i empirických vlastností svého modelu marží pro všechny finanční nástroje, jejichž clearing provádí.
Článek 48
Programy testování
1. Ústřední protistrana má zavedeny strategie a postupy, které upřesňují programy zátěžového a zpětného testování, které používá k hodnocení vhodnosti, přesnosti, spolehlivosti a odolnosti modelů a jejich metodik používaných k výpočtu svých mechanismů kontroly rizik, včetně marže, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů za nejrůznějších tržních podmínek.
2. Strategie a postupy ústřední protistrany uvádějí rovněž podrobnosti o programu zátěžového testování, který ústřední protistrana používá k posouzení vhodnosti, přesnosti, spolehlivosti a odolnosti rámce pro řízení rizika likvidity.
3. Tyto strategie a postupy zahrnují přinejmenším metodiky pro zahrnutí výběru a vypracování vhodného testování, včetně portfolia a výběru údajů o trhu, periodicity testování, zvláštních charakteristik rizika spojených s finančními nástroji, u nichž je prováděn clearing, analýzu výsledků testování a výjimky a příslušná potřebná nápravná opatření.
4. Ústřední protistrana do všech testů zahrne veškeré pozice klienta.
ODDÍL 2
Zpětné testování
Článek 49
Postup zpětného testování
1. Ústřední protistrana posoudí své krytí maržemi prostřednictvím následného porovnání zjištěných a očekávaných výsledků získaných použitím modelů marží. Taková analýza zpětného testování se provádí každý den s cílem vyhodnotit, zda existují nějaké testovací výjimky z krytí maržemi. Pokrytí se posuzuje s ohledem na stávající pozice finančních nástrojů a členů clearingového systému a bere v úvahu potenciální dopady vyplývající ze zajištění portfolia a případně související s interoperabilní ústřední protistranou.
2. Ústřední protistrana v rámci svého programu zpětného testování zváží příslušné historické časové horizonty s cílem zajistit, aby použitý rozsah pozorování byl dostatečný ke zmírnění jakéhokoli nepříznivého dopadu na statistickou významnost.
3. Ústřední protistrana ve svém programu zpětného testování zohlední přinejmenším jasné statistické testování a kritéria výkonnosti, které ústřední protistrana určí pro posouzení výsledků zpětného testování.
4. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích a analýze zpětného testování v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svého modelu marží.
5. Výsledky a analýza zpětného testování jsou k dispozici všem členům clearingového systému a klientům, pokud je ústřední protistrana zná. Pro všechny ostatní klienty jsou výsledky a analýza zpětného testování k dispozici na vyžádání u příslušných členů clearingového systému. Tyto informace jsou shrnuty v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, a členové clearingového systému a klienti mají přístup pouze k podrobným výsledkům a analýze zpětného testování, které se týkají jejich vlastních portfolií.
6. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy zpětného testování.
ODDÍL 3
Testování a analýza citlivosti
Článek 50
Postup testování a analýzy citlivosti
1. Ústřední protistrana provádí testování a analýzu citlivosti, aby posoudila pokrytí svých modelů marží za různých tržních podmínek, s využitím historických údajů z období realizovaných krizových tržních podmínek a hypotetických údajů za období nerealizovaných krizových tržních podmínek.
2. Ústřední protistrana použije celou řadu parametrů a předpokladů, aby zachytila různé historické a hypotetické podmínky, včetně nejvolatilnějších období, ke kterým došlo na trzích, jež obsluhuje, a extrémních změn korelací mezi cenami smluv, u nichž ústřední protistrana provádí clearing, aby porozuměla, jak by výše krytí maržemi mohla být ovlivněna vysoce krizovými tržními podmínkami a změnami důležitých parametrů modelu.
3. Analýza citlivosti se provádí pro řadu skutečných a reprezentativních portfolií členů clearingového systému. Tato reprezentativní portfolia se vybírají na základě citlivosti vůči faktorům významného rizika a korelacím, kterým je ústřední protistrana vystavena. Toto testování a analýza citlivosti jsou navrženy tak, aby byly testovány klíčové parametry a předpoklady modelu počáteční marže v řadě intervalů spolehlivosti s cílem určit citlivost systému na chyby při kalibraci těchto parametrů a předpokladů. Patřičnou pozornost je třeba věnovat časové struktuře rizikových faktorů a předpokládané korelaci mezi rizikovými faktory.
4. Ústřední protistrana vyhodnotí potenciální ztráty pozic členů clearingového systému.
5. Ústřední protistrana vezme případně v úvahu parametry odrážející souběžné selhání členů clearingového systému, kteří vydávají finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Případně je třeba rovněž zohlednit dopady selhání klienta, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
6. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích testování a analýze citlivosti v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svého modelu marží.
7. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy testování citlivosti.
ODDÍL 4
Zátěžové testování
Článek 51
Postup zátěžového testování
1. Při zátěžovém testování ústřední protistrany se použijí zátěžové parametry, předpoklady a scénáře pro modely používané k odhadu expozic, aby se zajistilo, že její finanční zdroje jsou za mimořádných, ale možných tržních podmínek dostatečné k pokrytí těchto expozic.
2. V rámci programu zátěžového testování ústřední protistrany se požaduje, aby ústřední protistrana pravidelně prováděla řadu zátěžových testů a zohlednila produktový mix ústřední protistrany a všechny prvky svých modelů a jejich metodik a svůj rámec pro řízení rizika likvidity.
3. Program zátěžového testování ústřední protistrany stanoví, že zátěžové testy se provádí s využitím definovaných scénářů zátěžového testování, které se týkají jak realizovaných, tak hypotetických mimořádných, ale možných tržních podmínek podle kapitoly VII. Realizované podmínky, které se mají použít, se případně přezkoumají a upraví. Ústřední protistrana rovněž zváží jiné formy vhodných scénářů zátěžového testování, včetně mimo jiné technického nebo finančního selhání svých zúčtovacích bank, nostro zprostředkovatelů, bank provádějících úschovu, poskytovatelů likvidity nebo interoperabilních ústředních protistran.
4. Ústřední protistrana musí být schopna rychle upravit své zátěžové testy tak, aby obsáhly nová nebo nově se objevující rizika.
5. Ústřední protistrana zohlední potenciální ztráty vyplývající ze selhání klienta, pokud je znám, jenž provádí clearing přes více členů clearingového systému.
6. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích a analýze zátěžového testování v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svých modelů, jejich metodik a svého rámce pro řízení rizika likvidity.
7. Výsledky a analýza zátěžového testování se zpřístupní všem členům clearingového systému a klientům, pokud je ústřední protistrana zná. Pro všechny ostatní klienty jsou výsledky a analýza testování k dispozici na vyžádání u příslušných členů clearingového systému. Tyto informace jsou shrnuty v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, a členové clearingového systému a klienti mají přístup pouze k podrobným výsledkům a analýze zátěžového testování, které se týkají jejich vlastních portfolií.
8. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy zátěžového testování.
Článek 52
Rizikové faktory zátěžového testování
1. Ústřední protistrana stanoví relevantní rizikové faktory, které jsou specifické pro smlouvy, jejichž clearing provádí, jež by mohly ovlivnit její ztráty, a má k dispozici vhodnou metodu k měření. Zátěžové testování ústřední protistrany případně zohlední přinejmenším rizikové faktory specifické pro tyto druhy finančních nástrojů:
a)
smlouvy související s úrokovými sazbami: Rizikové faktory týkající se úrokových sazeb v každé měně, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů. Modelování výnosové křivky se rozdělí do různých segmentů splatnosti s cílem zachytit změny volatility úrokových sazeb na výnosové křivce. Počet souvisejících rizikových faktorů závisí na komplexnosti smluv o úrokových sazbách, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Bazické riziko, které vyplývá z ne zcela korelovaných pohybů mezi vládními a ostatními úrokovými sazbami s pevným výnosem, se zaznamená odděleně;
b)
smlouvy související se směnnými kurzy: Rizikové faktory týkající se každé cizí měny, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů, a směnného kurzu mezi měnou, v níž jsou realizovány výzvy k doplnění zajištění a měnou, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů;
c)
smlouvy související s akciemi: Rizikové faktory týkající se volatility jednotlivých emisí akcií na všech trzích, kde ústřední protistrana provádí clearing, a volatility různých sektorů celkového akciového trhu. Propracovanost a povaha techniky modelování pro daný trh musí odpovídat expozici ústřední protistrany vůči celkovému trhu, jakož i její koncentraci při jednotlivých emisích akcií na daném trhu;
d)
komoditní smlouvy: Rizikové faktory, které zohledňují různé kategorie a podkategorie komoditních smluv a souvisejících derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, případně včetně změn výnosu z držení mezi derivátovými pozicemi a hotovostními pozicemi pro danou komoditu;
e)
smlouvy související s úvěry: Rizikové faktory, které zohledňují riziko pádu do defaultu, včetně kumulovaného rizika vyplývajícího z vícenásobných selhání, bazického rizika a volatility míry výtěžnosti.
2. Ve svém zátěžovém testování se ústřední protistrana rovněž patřičně zaměří přinejmenším na tyto skutečnosti:
a)
korelace, včetně korelací mezi identifikovanými rizikovými faktory a podobnými smlouvami, jejichž clearing ústřední protistrana provádí;
b)
faktory týkající se implicitní a historické volatility smlouvy, u níž se provádí clearing;
c)
specifické charakteristiky všech nových smluv, u nichž má ústřední protistrana provést clearing;
d)
riziko koncentrace, a to včetně vůči členovi clearingového systému a subjektům v rámci skupiny členů clearingového systému;
e)
vzájemné závislosti a vícečetné vztahy;
f)
relevantní rizika včetně měnového rizika;
g)
stanovené limity expozic;
h)
riziko pozitivní korelace.
Článek 53
Zátěžové testování celkových finančních zdrojů
1. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, aby její kombinace marží, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů byla dostačující k pokrytí selhání nejméně dvou členů clearingového systému, vůči kterým má největší expozice, za mimořádných, ale možných tržních podmínek. Program zátěžového testování se také zaměří na případné ztráty vyplývající ze selhání subjektů téže skupiny jako dva členové clearingového systému, vůči nimž má největší expozice, za mimořádných, ale možných tržních podmínek.
2. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, aby její marže a fond pro riziko selhání byly dostačující přinejmenším k pokrytí selhání člena clearingového systému, vůči kterému má největší expozice, nebo druhého a třetího největšího člena clearingového systému, jestliže je podle článku 42 nařízení (EU) č. 648/2012 součet jejich expozic větší.
3. Ústřední protistrana provede pečlivou analýzu případných ztrát, které by mohla utrpět, a vyhodnotí potenciální ztráty pozic členů clearingového systému, včetně rizika, že likvidace takových pozic by mohla mít dopad na trh a na výši pokrytí maržemi ústřední protistrany.
4. Ústřední protistrana musí ve svých zátěžových testech případně vzít v úvahu dopady selhání člena clearingového systému, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Případně je rovněž třeba zohlednit dopady selhání klienta, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
5. Zátěžové testy ústřední protistrany zohlední likvidační období podle článku 26.
Článek 54
Zátěžové testování likvidních finančních zdrojů
1. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, že její likvidní finanční zdroje jsou dostatečné v souladu s požadavky stanovenými v kapitole VIII.
2. Ústřední protistrana má jasná a transparentní pravidla a postupy pro řešení nedostatku likvidních finančních zdrojů zdůrazněného v jejích zátěžových testech, aby zajistila vypořádání platebních povinností.
Ústřední protistrana má rovněž jasné postupy pro využívání výsledků a analýzy svých zátěžových testů, aby vyhodnotila a přizpůsobila adekvátnost svého rámce pro řízení rizik likvidity a poskytovatele likvidity.
3. Scénáře zátěžových testů používané pro zátěžové testování likvidních finančních zdrojů zohlední strukturu a provoz ústřední protistrany a obsáhnou všechny subjekty, které by pro ni mohly představovat významné riziko likvidity. Tyto zátěžové testy rovněž vezmou v úvahu všechny silné vazby nebo podobné expozice mezi členy jejího clearingového systému, včetně jiných subjektů, které jsou součástí téže skupiny, a posoudí pravděpodobnost vícenásobných selhání a šíření nákazy mezi členy jejího clearingového systému, kterou mohou tato selhání způsobit.
ODDÍL 5
Pokrytí a využití výsledků testování
Článek 55
Udržování dostatečného pokrytí
1. Ústřední protistrana vytvoří a udržuje postupy pro zachycení změn tržních podmínek, včetně nárůstu volatility či snížení likvidity finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, s cílem rychle přizpůsobit výpočet svých maržových požadavků, aby odpovídajícím způsobem zohlednily nové podmínky na trhu.
2. Ústřední protistrana provádí testování svého snížení hodnoty, aby zabezpečila, že zajištění lze proměnit na likvidní prostředky ve výši alespoň jeho snížené hodnoty za zjištěných, mimořádných, ale možných tržních podmínek.
3. Pokud ústřední protistrana vybírá marže ve vztahu k portfoliu a nikoli k produktům, musí průběžně přezkoumávat a testovat kompenzace mezi produkty. Ústřední protistrana založí tyto kompenzace na obezřetné a ekonomicky smysluplné metodice, která odráží míru cenové závislosti mezi produkty. Ústřední protistrana zejména testuje, jak se korelace chovají během období skutečných a hypotetických krizových podmínek na trhu.
Článek 56
Přezkum modelů s použitím výsledků testování
1. Ústřední protistrana má jasné postupy pro určení výše dodatečných marží, které možná bude muset vybrat, a to i vnitrodenně, a pro opětovné nastavení svého modelu marží, pokud zpětné testování naznačuje, že se model nechoval tak, jak se očekávalo, s tím výsledkem, že nestanoví příslušnou výši počáteční marže nezbytnou pro dosažení zamýšlené úrovně spolehlivosti. Pokud ústřední protistrana zjistila, že je nutné účtovat dodatečnou marži, učiní tak v rámci účtování příštích marží.
2. Ústřední protistrana vyhodnotí zdroje výjimek z testování, na které upozornily její zpětné testy. V závislosti na zdroji výjimek rozhodne ústřední protistrana, zda je nutná zásadní změna modelu marží nebo modelů, které tvoří jeho vstupy, a zda je nutné nové nastavení stávajících parametrů.
3. Ústřední protistrana vyhodnotí zdroje výjimek z testování, na které upozornily její zátěžové testy. Podle zdrojů výjimek rozhodne ústřední protistrana, zda je nutná zásadní změna jejích modelů, jejich metodik nebo rámce pro řízení rizika likvidity nebo zda je nutné opětovné nastavení stávajících parametrů a předpokladů.
4. Pokud z výsledků testů vyplývá nedostatečné pokrytí marže, fondu pro riziko selhání nebo jiných finančních zdrojů, ústřední protistrana zvýší celkové pokrytí svých finančních zdrojů na přijatelnou úroveň při dalším účtování marží. Pokud z výsledků testů vyplývá nedostatek likvidních finančních zdrojů, ústřední protistrana zvýší své likvidní finanční zdroje na přijatelnou úroveň, jak nejdříve je to možné.
5. Ústřední protistrana při přezkumu svých modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity sleduje frekvenci opětovného výskytu výjimek z testování, aby řádně a bez zbytečného odkladu identifikovala a vyřešila problémy.
ODDÍL 6
Reverzní zátěžové testování
Článek 57
Reverzní zátěžové testování
1. Ústřední protistrana provede reverzní zátěžové testy, které jsou navrženy tak, aby zjistily, za jakých tržních podmínek může kombinace jejích marží, fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů vést k nedostatečnému pokrytí úvěrových expozic, a kdy mohou být její likvidní finanční zdroje nedostatečné. Při provádění těchto testů modeluje ústřední protistrana mimořádné tržní podmínky, které přesahují rámec toho, co je považováno za možné tržní podmínky, aby pomohla určit omezení svých modelů, svého rámce pro řízení rizika likvidity, svých finančních zdrojů a svých likvidních finančních zdrojů.
2. Ústřední protistrana vypracuje reverzní zátěžové testy přizpůsobené specifickým rizikům trhů a smlouvám, pro které poskytuje clearingové služby.
3. Ústřední protistrana použije podmínky vymezené v odstavci 1 a výsledky a analýzu svého reverzního zátěžového testování, aby usnadnila identifikaci mimořádných, ale možných scénářů v souladu s kapitolou VII.
4. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o svých výsledcích a své analýze reverzního zátěžového testování v podobě, která neporušuje důvěrnost, aby výbor pro rizika mohl ve svém přezkumu vydat doporučení.
ODDÍL 7
Postupy pro případ selhání
Článek 58
Testování postupů pro případ selhání
1. Ústřední protistrana testuje a reviduje své postupy pro případ selhání s cílem zajistit, aby byly účelné i účinné. Ústřední protistrana provádí jako součást testování svých postupů v případě selhání simulační cvičení.
2. Ústřední protistrana po testování svých postupů pro případ selhání identifikuje veškeré nejistoty a vhodně své postupy přizpůsobí, aby tyto nejistoty zmírnila.
3. Ústřední protistrana realizací simulačních cvičení ověří, zda všichni členové clearingového systému a případně klienti a jiné relevantní osoby, včetně interoperabilních ústředních protistran a případných poskytovatelů souvisejících služeb, jsou řádně informováni a jsou si vědomi postupů obsažených ve scénáři pro případ selhání.
ODDÍL 8
Četnost validace a testování
Článek 59
Četnost
1. Ústřední protistrana provádí komplexní validaci svých modelů a jejich metodik nejméně jednou ročně.
2. Ústřední protistrana provádí komplexní validaci svého rámce pro řízení rizika likvidity nejméně jednou ročně.
3. Ústřední protistrana provádí plnou validaci svých modelů pro oceňování nejméně jednou ročně.
4. Ústřední protistrana přezkoumá vhodnost postupů specifikovaných v článku 51 nejméně jednou ročně.
5. Ústřední protistrana analyzuje a sleduje výkonnost svého modelu a pokrytí finančními zdroji v případě selhání zpětným testováním pokrytí maržemi nejméně jednou denně a prováděním zátěžových testů za použití standardních a předem stanovených parametrů a předpokladů nejméně jednou denně.
6. Ústřední protistrana analyzuje a sleduje svůj rámec pro řízení rizika likvidity prováděním zátěžových testů svých likvidních finančních zdrojů nejméně jednou denně.
7. Ústřední protistrana provádí podrobnou důkladnou analýzu výsledků testování nejméně jednou měsíčně, aby zajistila, že scénáře zátěžových testů, modely a rámec pro řízení rizika likvidity, základní parametry a předpoklady jsou správné. Tato analýza se provádí častěji za krizových tržních podmínek, a to včetně situace, kdy finanční nástroje, u nichž je prováděn clearing, nebo trhy, kde se poskytují služby, obecně vykazují vysokou volatilitu, stávají se méně likvidními nebo, pokud se velikost nebo koncentrace pozic držených jejími členy clearingového systému výrazně zvýší nebo pokud se očekává, že ústřední protistrana bude čelit krizovým tržním podmínkám.
8. Analýza citlivosti se provádí nejméně jednou měsíčně, přičemž se použijí výsledky testů citlivosti. Tato analýza by měla být prováděna častěji, pokud jsou trhy nezvykle volatilní nebo méně likvidní nebo pokud se velikost nebo koncentrace pozic držených členy clearingového systému výrazně zvýší.
9. Ústřední protistrana testuje nejméně jednou ročně kompenzace mezi finančními nástroji a způsob, jak se korelace chovají během období skutečných a hypotetických krizových tržních podmínek.
10. Snížení hodnoty ústřední protistrany se testuje nejméně jednou měsíčně.
11. Ústřední protistrana provádí reverzní zátěžové testy nejméně jednou za čtvrt roku.
12. Ústřední protistrana své postupy pro případ selhání testuje a reviduje minimálně čtvrtletně a nejméně jednou ročně provádí simulační cvičení v souladu s článkem 61. Ústřední protistrana rovněž provádí simulační cvičení poté, co došlo k jakékoli zásadní změně jejích postupů pro případ selhání.
ODDÍL 9
Časové horizonty použité pro provádění testů
Článek 60
Časové horizonty
1. Časové horizonty použité pro zátěžové testy jsou vymezeny v souladu s kapitolou VII a zahrnují budoucí mimořádné, ale možné tržní podmínky.
2. Historické časové horizonty použité pro zpětné testy zahrnují údaje minimálně z posledního roku nebo dobu, po kterou provádí ústřední protistrana clearing relevantních finančních nástrojů, pokud je to méně než jeden rok.
ODDÍL 10
Zveřejňování informací
Článek 61
Informace, které mají být zveřejněny
1. Ústřední protistrana zveřejní všeobecné zásady, které jsou základem pro její modely a jejich metodiky, povahu prováděných testů s obecným souhrnem výsledků testů a všechna přijatá nápravná opatření.
2. Ústřední protistrana zveřejní klíčové aspekty svých postupů pro případ selhání, včetně:
a)
okolností, za nichž mohou být opatření přijata;
b)
toho, kdo může tato opatření učinit;
c)
rozsahu opatření, která mohou být přijata, včetně zacházení jak s vlastními pozicemi, tak s pozicemi klientů, finančními prostředky a aktivy;
d)
mechanismů pro řešení závazků ústřední protistrany vůči členům clearingového systému, kteří neselhali;
e)
mechanismů, jejichž cílem je pomoci řešit závazky člena clearingového systému, který selhal, vůči jeho klientům.
Článek 62
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Příloha I oddíl 2 písm. h) se použije po uplynutí tří let od data vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud jde o obchody týkající se derivátů uvedených v čl. 2 odst. 4 písm. b) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1227/2011 (10).
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.