RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1106/2013
af 5. november 2013
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien og om endelig opkrævning af den midlertidige told
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (»grundforordningen«) (1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. SAGSFORLØB
1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) indførte ved forordning (EU) nr. 418/2013 (2) (»forordningen om midlertidig told«) en midlertidig antidumpingtold på importen til Den Europæiske Union (»Unionen«) af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien (»det berørte land«).
(2)
Undersøgelsen blev indledt på grundlag af en klage indgivet den 28. juni 2012 af European Confederation of Iron and Steel Industries (Eurofer) (»klageren«) på vegne af EU-producenter, der tegnede sig for mere end 50 % af den samlede produktion i Unionen af visse former for tråd af rustfrit stål.
(3)
Kommissionen indførte i den sideløbende antisubsidieundersøgelse en midlertidig udligningstold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i det berørte land ved forordning (EU) nr. 419/2013 (3) og en endelig udligningstold ved forordning (EU) nr. 861/2013 (4).
2. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(4)
I den foreløbige fase af undersøgelsen blev der anvendt stikprøveudtagning for de indiske eksporterende producenter og EU-producenterne. I den foreløbige fase af undersøgelsen blev det også påtænkt at anvende stikprøver for ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Da to ud af tre importører, der blev udtaget til stikprøven, ikke returnerede spørgeskemabesvarelsen, kunne der ikke længere foretages stikprøveudtagning for importørerne. Der blev derfor gjort brug af alle foreliggende oplysninger om de samarbejdsvillige importører for at komme til de endelige konklusioner, navnlig hvad angår Unionens interesser.
(5)
En eksporterende producent påstod, at den udtagne stikprøve af EU-producenter ikke kunne betragtes som repræsentativ, da der ikke anvendtes salg fra ikke-klagere til at fastsætte EU-erhvervsgrenens skade. Den påstand blev afvist, idet stikprøven blev udtaget på grundlag af besvarelserne fra alle samarbejdsvillige EU-producenter, uanset om de støttede klagen på det tidspunkt, hvor skaden blev fastsat, og blev foretaget på grundlag af produktionsmængder.
(6)
En eksporterende producent, som er forretningsmæssigt forbundet med en EU-producent, modsatte sig klagen og anmodede om en individuel undersøgelse, da producenten ikke blev medtaget i stikprøven af eksporterende producenter som følge af virksomhedens lave eksportmængder. EU-producenten blev heller ikke medtaget i stikprøven af EU-producenter på grund af sine lave produktionsmængder. Kommissionen accepterede at foretage en individuel undersøgelse, men den eksporterende producent trak sin anmodning tilbage.
(7)
Syv indiske eksporterende producenter uden for stikprøven anmodede om individuel undersøgelse. To af dem besvarede spørgeskemaet, og fem gjorde ikke. Af de to, som besvarede spørgeskemaet, trak en sin anmodning om individuel behandling tilbage. Som følge heraf har Kommissionen undersøgt anmodningen fra en indisk eksporterende producent, der ikke indgik i stikprøven, nemlig:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI).
(8)
I den foreløbige fase havde ingen af de oprindeligt stikprøveudtagne eksporterende producenter forelagt tilstrækkeligt pålidelige oplysninger, hvorfor grundforordningens artikel 18 blev anvendt. Kommissionen besluttede at udvide stikprøven med tre virksomheder på grundlag af deres eksportmængder og den samarbejdsvilje, som de havde givet udtryk for efter indledningen af undersøgelsen. Kommissionen har derfor undersøgt spørgeskemabesvarelserne og aflagt kontrolbesøg hos følgende indiske eksporterende producenter:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana
-
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra.
(9)
Bortset fra ovenstående bekræftes konklusionerne i betragtning 4-7 og 14 i forordningen om midlertidig told.
3. Undersøgelsesperioden og den betragtede periode
(10)
Som anført i betragtning 20 i forordningen om midlertidig told omfattede undersøgelsen af dumping og skade perioden fra 1. april 2011 til 31. marts 2012 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2009 til den 31. marts 2012 (»den betragtede periode«).
4. Efterfølgende procedure
(11)
Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det blev besluttet at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger (»den foreløbige fremlæggelse«), indsendte en række interesserede parter, dvs. tre eksporterende producenter i stikprøven, den eksporterende producent, som trak sin anmodning om individuel undersøgelse tilbage, klageren og 11 brugere, bemærkninger. Alle parter, der anmodede derom, fik lejlighed til at blive hørt mundtligt. Kommissionen fortsatte med at indhente oplysninger, som den anså for nødvendige for at nå frem til de endelige konklusioner. Alle de modtagne bemærkninger blev taget i betragtning, hvor det var relevant.
(12)
Kommissionen underrettede alle parter om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i det berørte land og den endelige opkrævning af de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told (»den endelige fremlæggelse«). Parterne fik også en frist til at fremsætte bemærkninger til den endelige fremlæggelse. Alle de modtagne bemærkninger blev taget i betragtning, hvor det var relevant.
(13)
Som følge af en række bemærkninger om fremsættelsen af de endelige oplysninger informerede Kommissionen de interesserede parter om en række ændringer i konklusionerne vedrørende visse eksporterende producenters dumpingniveau. Parterne blev på ny indrømmet en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til fremsættelsen af supplerende oplysninger. Alle modtagne bemærkninger blev taget i betragtning, hvor dette var relevant. En interesseret part, klageren, kritiserede, at konklusionerne vedrørende visse eksporterende producenters dumpingniveau var blevet ændret på grundlag af nye data og de bemærkninger, der var blevet fremsat efter den foreløbige fremlæggelse af oplysninger og i den endelige fase af undersøgelsen. Parten påstod endvidere, at dennes proceduremæssige rettigheder ikke var blevet overholdt.
(14)
Kommissionen skønnede dog, at den måtte tage hensyn til bemærkningerne fra de interesserede parter og om nødvendigt ændre konklusionerne, hvis bemærkningerne var berettigede. I ingen af disse tilfælde anvendtes der nye ikke-verificerede data til dumpingfastsættelsen. Desuden blev alle interesserede parters proceduremæssige rettigheder overholdt, idet de blev behørigt og rettidigt informeret og fik samme tidsfrist til at indsende bemærkninger.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(15)
Som anført i betragtning 21 i forordningen om midlertidig told blev den pågældende vare defineret som tråd af rustfrit stål med indhold af:
-
nikkel på 2,5 % og derover, undtagen tråd med indhold af nikkel på 28 % og derover, men ikke over 31 %, og af krom på 20 % og derover, men ikke over 22 %
-
nikkel på 2,5 % og derunder, undtagen tråd med indhold af krom på 13 % og derover, men ikke over 25 %, og aluminium på 3,5 % eller derover, men ikke over 6 %
i øjeblikket henhørende under KN-kode 7223 00 19 og 7223 00 99 og med oprindelse i det berørte land.
(16)
Nogle brugere udtrykte bekymring over den manglende sondring mellem de forskellige typer af den pågældende vare og den samme vare, eftersom der findes et bredt varesortiment for alle varetyper. Det vakte især bekymring, hvordan der kunne sikres en rimelig sammenligning mellem alle typer i forbindelse med undersøgelsen. Som det er tilfældet i de fleste undersøgelser, omfatter definitionen af den pågældende vare en lang række forskellige varetyper, der deler de samme eller lignende grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber. Den omstændighed, at disse egenskaber kan variere fra varetype til varetype, kan nemlig føre til, at et bredt udvalg af typer omfattes. Dette er tilfældet i nærværende undersøgelse. Kommissionen tog hensyn til forskellene mellem varetyper og sikrede en rimelig sammenligning. Der blev tildelt et unikt varekontrolnummer (PCN) til hver varetype, som blev fremstillet og solgt af de indiske eksporterende producenter, og til hver varetype, der blev fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen. Kontrolnummeret var afhængigt af varens væsentlige egenskaber, i dette tilfælde stålsort, brudstyrke, overtrækning, belægning, diameter og form. Derfor blev de typer tråde, der eksporteredes til Unionen, sammenlignet på grundlag af PCN med varer, der blev fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen, og som har samme eller lignende egenskaber. Alle disse typer hørte ind under definitionen af den pågældende vare og den samme vare i indledningsmeddelelsen (5) og i forordningen om midlertidig told.
(17)
En part gentog sin påstand om, at de såkaldte »yderst tekniske« varetyper adskiller sig fra hinanden og ikke kan udskiftes med andre typer af den pågældende vare. Følgelig bør de udelukkes fra varedefinitionen. Når man afgør, om varer ligner hinanden i et sådant omfang, at de er samme vare, er det i henhold til Den Europæiske Unions Domstols retspraksis (6) nødvendigt at vurdere, om de har de samme tekniske og fysiske egenskaber, og om de har de samme grundlæggende anvendelsesformål og det samme forhold mellem pris og kvalitet. I den forbindelse skal den indbyrdes udskiftelighed og konkurrence mellem disse varer også vurderes. Undersøgelsen viste, at de »yderst tekniske« varetyper, der henvises til af denne part, har de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber som andre varer, der indgår i undersøgelsen. Der er tale om tråde, og disse varer fremstilles af rustfrit stål, og der anvendes en lignende produktionsmetode med lignende maskiner, således at producenterne kan skifte mellem forskellige varianter af varen afhængigt af efterspørgslen. Selv om de forskellige typer tråd ikke er direkte indbyrdes udskiftelige og ikke direkte konkurrerer, konkurrerer producenterne om kontrakter, der dækker en bred vifte af tråd af rustfrit stål. Disse varetyper produceres og sælges desuden af både EU-erhvervsgrenen og de indiske eksporterende producenter under anvendelse af en lignende produktionsmetode. Denne påstand kan derfor ikke godtages.
(18)
Som reaktion på den endelige fremlæggelse hævdede en af parterne, at den analyse, som Kommissionen gennemførte for at fastslå, om de såkaldt yderst tekniske varetyper burde indgå i undersøgelsen, var utilstrækkelig. Denne påstand afvises. Det fremgik af undersøgelsen, at den yderst tekniske varetype er omfattet af varedefinitionen, jf. betragtning 17. Den pågældende part antog fejlagtigt, at alle kriterier som omhandlet i retspraksis skal være opfyldt samtidigt. I henhold til Den Europæiske Unions Domstols retspraksis (7) har Kommissionen vide skønsbeføjelser ved definitionen af varedækningen, og skal basere sin vurdering på de kriterier, der er fastlagt af Domstolen. Ofte kan visse kriterier som i den foreliggende sag pege i én retning og nogle i den anden retning; i en sådan situation skal Kommissionen foretage en samlet vurdering, som den har gjort i den foreliggende sag. Det er derfor forkert af den interesserede part at antage, at varetyper skal have alle egenskaber til fælles for at falde ind under den samme varedefinition.
(19)
En række brugere hævdede, at den såkaldte tråd af rustfrit stål i »serie 200« bør udelukkes fra varedækningen. Navnlig hævdede de, at denne type næppe var fremstillet af EU-erhvervsgrenen. Denne påstand er dog ubegrundet. For det første kan det forhold, at en bestemt varetype ikke fremstilles af EU-erhvervsgrenen, ikke være tilstrækkelig grund til at udelukke den fra undersøgelsen, når produktionsmetoden er sådan, at EU-producenterne kunne påbegynde fremstillingen af den pågældende varetype. For det andet var det i forbindelse med de yderst tekniske former for tråd blevet konstateret, at disse typer af den pågældende vare har grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber, der er de samme eller lignende for andre typer af samme vare, der blev fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen. Denne påstand kan derfor ikke godtages.
(20)
Alternativt hævdede de, at valsetråd burde medtages i definitionen af den pågældende vare. Men valsetråd er et råmateriale, som anvendes i fremstillingen af den pågældende vare, men kan også anvendes til fremstilling af forskellige varer som f.eks. skruer og søm. Derfor udgør det i modsætning til den pågældende vare ikke en færdig stålvare. Gennem koldformningsproduktionsprocessen kan valsetråden blandt andet omdannes til den pågældende vare eller samme vare. På dette grundlag kan valsetråd ikke indgå i varedækningen i grundforordningens forstand.
(21)
På grundlag af ovenstående bekræftes definitionen af den pågældende vare og samme vare i betragtning 21 til 24 i forordningen om midlertidig told.
C. DUMPING
1. Indledning
(22)
Under kontrolbesøgene hos de tre indiske eksporterende producenter, som indgik i stikprøven, og den efterfølgende analyse af de indsamlede oplysninger blev det konstateret, at de alle havde indsendt visse oplysninger, som ikke kunne anses for at være pålidelige. Kommissionen fortsatte sin undersøgelse og analyserede alle oplysninger, som blev fremlagt efter den foreløbige fremlæggelse af oplysninger og de efterfølgende høringer.
(23)
For den ene eksporterende producent konstaterede Kommissionen, jf. betragtning 26 i forordningen om midlertidig told, at de omkostninger, der var indberettet i dennes spørgeskemabesvarelse, ikke kunne afstemmes med de omkostninger, som var indeholdt i producentens interne regnskabssystem. Virksomheden havde fremført, at den manglende afstemning var forårsaget af registreringsfejl og en værdiansættelsesmetode af lagerbeholdningen, som varierede mellem det interne omkostningsrapporteringssystem og de data, der er offentliggjort i årsregnskabet.
(24)
Selv om oplysningerne i det interne regnskabssystem, jf. betragtning 28 i forordningen om midlertidig told, var i overensstemmelse med virksomhedens reviderede årsregnskab, var det ikke muligt at foretage en afstemning mellem de tal, der fremgik af det interne regnskabssystem for tråddelen og de omkostningstabeller, som virksomheden specifikt udarbejdede i besvarelsen af spørgeskemaet til denne undersøgelse. Følgelig og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18 er det opfattelsen, at de oplysninger, der er konstateret i det interne regnskabssystem, ikke bør anvendes i forbindelse med denne antidumpingundersøgelse.
(25)
Derfor justerede Kommissionen foreløbigt de omkostningsoplysninger, som den eksporterende producent havde indsendt i sin spørgeskemabesvarelse, ved at anvende de oplysninger, der fandtes i dennes interne regnskabssystem.
(26)
Som det fremgår af betragtning 27 i forordningen om midlertidig told, påstod den eksporterende producent, at oplysningerne i det interne regnskabssystem ikke var pålidelige og ikke burde anvendes i forbindelse med undersøgelsen. Virksomheden påpegede en række fejl og opstillingsfejl i de interne oplysninger, som lå til grund for Kommissionens justering af omkostningerne. Virksomheden hævdede, at Kommissionen burde have baseret sin analyse på de omkostninger, der er indeholdt i besvarelsen af spørgeskemaet. På et senere tidspunkt efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger fremlagde virksomheden en afstemning mellem de interne delspecifikke omkostningstal og tallene i spørgeskemabesvarelsen. På dette grundlag og i betragtning af de beviser, der blev indsamlet under kontrolbesøget, kunne visse produktionsomkostninger, der oprindeligt blev indberettet af virksomheden i spørgeskemabesvarelsen, accepteres.
(27)
På grundlag af den foreliggende beviser kunne fordelingen af visse af virksomhedens omkostninger såsom generalomkostninger og finansieringsudgifter i spørgeskemabesvarelsen ikke betragtes som pålidelige med henblik på undersøgelsen. Kommissionen fandt, at disse omkostninger burde fordeles over virksomhedens samlede omsætning og salgsomkostninger, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5. På grundlag af ovenstående kunne de fleste af omkostningerne i spørgeskemabesvarelsen accepteres, og fordelingen af omsætningen blev aftalt med virksomheden i den endelige fase af undersøgelsen. Dumpingmargenen faldt efter en revision af emballeringsomkostninger og visse generalomkostninger. Det blev således konstateret, at grundforordningens artikel 18 ikke længere skulle anvendes til at fastslå denne eksporterende producents dumpingmargen.
(28)
For en anden eksporterende producent konstaterede Kommissionen, jf. betragtning 30 i forordningen om midlertidig told, at indkøb og forbrug af råvarer, der var indberettet i virksomhedens spørgeskemabesvarelse, ikke var underbygget af de oplysninger, der blev fundet i producentens lagerforvaltningssystem. Det så navnlig ud til, at fordelingen på stålsorter var forskellig i de to kilder. Kommissionen fastslog, at stålsorten er en afgørende faktor ved fastsættelsen af omkostningerne til den endelige vare, og at upålidelige oplysninger om stålsorten i alvorlig grad vil kunne forvride fastsættelsen af omkostninger og salgspriser for individuelle varetyper og derfor kan være misvisende, og gjorde den eksporterende producent opmærksom på denne vigtige betragtning ved forskellige lejligheder.
(29)
Som det fremgår af betragtning 31 i forordningen om midlertidig told, hævdede den eksporterende producent dog, at it-filerne med indkøb af råvarer, som Kommissionen havde fået under kontrolbesøget, var ufuldstændige, da andre enheder i virksomheden havde foretaget yderligere indkøb af råvarer, men ikke var blevet rapporteret og derfor ikke indgik i de it-filer, der var blevet indsamlet under kontrolbesøget og undersøgt af Kommissionen. Endvidere hævdede den eksporterende producent, at de konstaterede uoverensstemmelser i mængderne af stålsorter skyldtes det forhold, at nogle stålsorter delvist overlappede hinanden, og at nogle dele af produktionsprocessen ikke kunne spores tilbage til de enkelte stålsorter.
(30)
Kommissionen bemærkede imidlertid, jf. betragtning 32 i forordningen om midlertidig told, at ovennævnte påstande, som er fremsat af denne virksomhed i forbindelse med yderligere indkøb af råvarer, ikke var tilstrækkeligt underbyggede og under ingen omstændigheder kunne forklare de konstaterede uoverensstemmelser mellem de enkelte stålsorter. Kommissionen bemærkede desuden, at virksomheden havde påstået, at det ikke var muligt på alle stadier af produktionsprocessen at foretage en sporing tilbage til de enkelte stålsorter. Denne indrømmelse underminerede yderligere pålideligheden af rapporteringssystemet i forbindelse med stålsorter som helhed. Oplysningen om stålsorter blev derfor foreløbigt anset for vildledende.
(31)
I betragtning 33 i forordningen om midlertidig told mente Kommissionen dog, at den rapporterede fordeling af råvarer på stålsort ikke var pålidelig, og at den foreløbigt bør lades ude af betragtning, og at fastlæggelserne bør ske ud fra de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. Som følge af rapporteringssystemets generelle upålidelighed var det ikke muligt at foretage fastlæggelser ud fra de rapporterede stålsorter. Derfor blev det samlede forbrug af alle råvarer som helhed anvendt ved beregningen af en samlet dumpingmargen for alle varer, uden hensyntagen til fordelingen på stålsort.
(32)
Efter offentliggørelsen af de foreløbige konklusioner anfægtede virksomheden den midlertidige metode generelt, men var fortsat ikke i stand til at forelægge en en-til-en-sammenligning på grundlag af varekontrolnummer. Imidlertid tilbød virksomheden senere i undersøgelsen en tilstrækkelig grad af afstemning, når råvaren opdeles i de vigtigste af serier af rustfrie stålsorter i henhold til deres kemiske sammensætning (200-, 300- og 400-serien i AISI-klassifikationen). Virksomheden tilbød også en alternativ metode til kategorisering, hvor de endelige anvendelsesformål blev optaget som en supplerende opdelingsfaktor. Da de endelige anvendelsesformål ikke kan verificeres, foretog Kommissionen en ny beregning af dumpingmargenen på grundlag af stålsorter grupperet ved hjælp af deres kemiske sammensætning som anført i rækken af stålsorter (200-, 300- og 400-serierne i AISI-klassifikationen). Disse serier af stålsorter er et almindeligt anvendt, sagligt og kontrollerbart kriterium, hvorimod brugen af varekontrolnumre for denne virksomhed ikke gav mulighed for en fuld afstemning og derfor ikke ville give en retfærdig sammenligning på grundlag af de pålidelige data, jf. grundforordningens definition.
(33)
Da virksomhedens supplerende oplysninger imidlertid ikke kunne føre til en tilstrækkelig afstemning af de detaljerede data, der kræves til undersøgelse, blev den midlertidige konklusion om, at virksomhedens sporingssystem ikke var tilstrækkeligt pålideligt, opretholdt, og grundforordningens artikel 18 anvendes ved den endelige fastlæggelse af produktionsomkostningerne og beregningen af dumpingmargenen, som derfor baseres på den tilgang, der er nævnt i foregående betragtning.
(34)
For den tredje eksporterende producents vedkommende konstaterede Kommissionen i betragtning 34 i forordningen om midlertidig told under kontrolbesøget, at de strømme af råvarer, der var blevet indberettet i spørgeskemabesvarelsen, ikke var i overensstemmelse med de oplysninger, der var indeholdt i producentens regnskabssystem. Det så ud til, at fordelingen på stålsorter var forskellig i de to kilder.
(35)
Den eksporterende producent hævdede, jf. betragtning 35 i forordningen om midlertidig told, at forskellene i de samlede mængder af råvarer kunne afstemmes ved at tage højde for ændringerne i varebeholdningerne, selv om den pågældende indrømmede, at der var fejl i spørgeskemabesvarelsen. Imidlertid påstod virksomheden også, at delvist overlappende stålsorter gjorde det umuligt at foretage en nøjagtig afstemning alt efter den enkelte stålsort. I sine bemærkninger til de foreløbige konklusioner anførte virksomheden også, at den stålsort, der fremgår af salgsfakturaen, lejlighedsvis ikke stemte overens med den stålsort, der faktisk eksporteres. Virksomheden påstod desuden, at stålsorterne ikke blev anvendt nøjagtigt i industrien for rustfrit stål, og at der var variationer mellem den offentliggjorte kemiske sammensætning af stålsorterne og de faktiske produkter. Virksomheden påstod, at hvis der blev taget hensyn til disse forklaringer, ville de uoverensstemmelser, som Kommissionen havde identificeret, kun vedrøre en ubetydelig del af virksomhedens eksport.
(36)
Kommissionen fandt, at omfanget af de konstaterede afvigelser ikke kunne forklares ved lejlighedsvise unøjagtigheder. Tværtimod bidrog de fremførte argumenter til at undergrave troværdigheden af virksomhedens rapporteringssystem af stålsorter som helhed, navnlig i lyset af betydningen af stålsorter i forbindelse med fastlæggelsen af omkostningerne til den færdige vare.
(37)
Senere i undersøgelsen påstod virksomheden imidlertid, at hvis Kommissionen ikke godtog virksomhedens første rapportering af stålsorter, kan et mere nøjagtigt resultat opnås, hvis Kommissionen i stedet for at sammenlægge alle varekontrolnumre, således som det havde været tilfældet i den midlertidige fase, kun ville samle de særlige stålsorter, mellem hvilke der var identificeret uoverensstemmelser, eller alternativt samle stålsorterne i henhold til deres kemiske sammensætning udtrykt i rækken af stålkvaliteter (200-, 300- og 400-serierne i AISI-klassifikationen). Virksomheden tilbød også endnu en metode til yderligere at samle stålsorterne i 300-serien i mindre undergrupper.
(38)
Kommissionen har derfor genberegnet dumpingmargenen på grundlag af grupper af rustfrit stål baseret på den kemiske sammensætning som anført i serier af stålsorter (200-, 300- og 400-serien i AISI-klassifikationen) for at følge samme metode som beskrevet i betragtning 30. Disse serier af stålsorter er et almindeligt anvendt, sagligt og kontrollerbart kriterium, hvorimod brugen af varekontrolnumre for denne virksomhed ikke gav mulighed for en fuld afstemning og derfor ikke ville give en retfærdig sammenligning på grundlag af de pålidelige data, jf. grundforordningens definition.
(39)
Da virksomhedens supplerende oplysninger ikke kunne føre til en tilstrækkelig afstemning af de detaljerede data, der kræves til undersøgelsen, blev den midlertidige konklusion om, at virksomhedens sporingssystem ikke var tilstrækkeligt pålideligt, opretholdt, og grundforordningens artikel 18 anvendes ved den endelige fastlæggelse af produktionsomkostningerne og beregningen af dumpingmargenen, som derfor baseres på den tilgang, der er nævnt i foregående betragtning.
(40)
Klageren påstod, at en opdeling af den pågældende vare i stålsorter afholdt Kommissionen fra at udføre en korrekt afprøvning af fortjenesten med henblik på at fastsætte den normale værdi pr. varekontrolnummer.
(41)
Kommissionen gennemfører sine analyser på et niveau, der er konsistent med de eksporterendes producenters og EU-producenternes interne regnskabssystemer, hvilket giver mulighed for at begrunde de indsendte tal. Påstanden afvises derfor.
(42)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 37 og 38 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Normal værdi
(43)
For en eksporterende producent, som er underlagt anvendelsen af grundforordningens artikel 18, blev fastsættelsen af den normale værdi taget op til ny behandling som følge af den nye vurdering af virksomhedens produktionsomkostninger. I den endelige fase blev produktionsomkostningerne fastlagt på grundlag af de indberettede produktionsomkostninger, hvortil man lagde salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger, inkl. finansielle omkostninger, ved hjælp af en fordelingsmetode, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
(44)
For de tre nye eksporterende producenter i stikprøven og den eksporterende producent, som blev indrømmet en individuel undersøgelse, blev hjemmemarkedssalget generelt fundet repræsentativt, da det udgjorde mindst 5 % af virksomhedens samlede eksportmængde af den pågældende vare ved salg til Unionen. Det blev også undersøgt, om hver af de varetyper, der solgtes af de nye producenter i stikprøven på deres hjemmemarked, var repræsentative og sammenlignelige med de varetyper, der solgtes ved eksport til Unionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2.
(45)
Ved at fastslå andelen af rentabelt salg til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i UP undersøgte Kommissionen endvidere, om hjemmemarkedssalget fra de nye eksporterende producenter i stikprøven og den eksporterende producent, der blev indrømmet en individuel undersøgelse, kunne anses for at have fundet sted i normal handel i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 4.
(46)
I forbindelse med en af de nye eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, blev virksomhedens oprindelige omkostningsfordeling betragtet som utilstrækkelig, eftersom den så bort fra trådens tykkelse, som er en betydelig omkostningsfaktor. Efter aftale med virksomheden blev omkostningsfordelingsmetoden justeret.
(47)
For så vidt angik en anden ny eksporterende producent i stikprøven blev en fejl i beregningen af dumpingmargenen rettet. Endvidere anmodede producenten Kommissionen om at foretage yderligere justeringer af rentabilitetskontrollen og af priserne. Disse påstande blev fundet uberettigede.
(48)
Hvad angår den eksporterende producent, der var blevet indrømmet en individuel undersøgelse, blev en yderligere fejl i beregningerne rettet. Den samme eksporterende producent fremsatte påstande vedrørende Kommissionens fastsættelse af niveauet for salgs- og administrationsomkostninger samt andre generalomkostninger og de indenlandske transportomkostninger og anmodede om en justering for fysiske forskelle i den pågældende vare mellem hjemmemarkedet og eksportmarkederne. Disse påstande blev afvist, idet beregningerne var baseret på de omkostninger, som virksomheden havde fremlagt, og som var blevet verificeret under kontrolbesøget, og da påstanden vedrørende fysiske forskelle ikke var begrundet.
(49)
Som følge heraf bekræftes metoden i betragtning 39-48 i forordningen om midlertidig told, og den anvendes for de tre nye eksporterende producenter i stikprøven og den eksporterende producent, der blev indrømmet en individuel undersøgelse.
3. Eksportpris
(50)
For en eksporterende producent blev en række fejl som følge af virksomhedens påstande om lejlighedsvis brug af en forkert valutakurs og den fejlagtige medregning af visse interne salgstransaktioner i dumpingberegningen rettet.
(51)
For en anden eksporterende producent blev salget gennem en forretningsmæssigt forbundet virksomhed i Unionen inkluderet i dumpingberegningen.
(52)
En af de nye eksporterende producenter i stikprøven påstod, at virksomhedens fordele under subsidieordningerne DEPS og DDS burde lægges til eksportprisen.
(53)
En anden af de nye eksporterende producenter i stikprøven indberettede sine fordele under subsidieordningen DDS som negative prisjusteringer, hvilket kunstigt øgede eksportpriserne.
(54)
Kommissionen analyserede de to virksomheders prisadfærd på EU-markedet og traf sine konklusioner som følge af anvendelsen af grundforordningens artikel 2, stk. 8, og foretog derfor ingen yderligere justeringer. Førstenævnte virksomheds påstand blev derfor afvist, og der blev set bort fra sidstnævnte virksomheds indberettede justering.
(55)
En af de nye eksporterende producenter i stikprøven påstod, at virksomhedens eksportpriser burde opjusteres for at bringe dem på linje med hjemmemarkedspriserne, idet hjemmemarkedssalget forgik under eget varemære og tiltrak højere priser. Virksomheden kunne dog ikke fremlægge bevis for, at de fakturaer, som påstanden vedrørte, faktisk omhandlede varemærkesalg, og påstanden blev derfor afvist.
(56)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 50-52 i forordningen om midlertidig told.
4. Sammenligning
(57)
En eksporterende producent påstod, at da alle varekontrolnumre blev lagt sammen med henblik på at fastlægge virksomhedens produktionsomkostninger, burde eksportpriserne behandles på samme måde, og der burde kun have været anvendt én eksportpris med henblik på sammenligningen med den normale værdi.
(58)
I sin undersøgelse søgte Kommissionen at beregne omkostningerne og eksportprisen på PCN-basis, men modtog ikke den nødvendige afstemning fra den pågældende virksomhed, som ville have gjort det muligt at identificere pålidelige produktionsomkostninger på PCN-basis. Undersøgelsen viste imidlertid ingen mangler vedrørende eksportprisniveauet på PCN-basis, og det ville derfor ikke have været hensigtsmæssigt at anvende grundforordningens artikel 18 med henblik på at fastlægge de faktiske eksportpriser. Idet Kommissionen ikke mente, at det ville være hensigtsmæssigt at mindske oplysningsniveauet for de indberettede priser sammenholdt med standarderne for undersøgelser med henblik på at foretage en rimelig sammenligning, blev påstanden afvist.
(59)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 53 til 55 i forordningen om midlertidig told.
5. Dumpingmargener
(60)
For hver stikprøveudtagen virksomhed blev den normale værdi, der var beregnet som et vejet gennemsnit og fastsat for samme vare, sammenlignet med det vejede gennemsnit af eksportprisen for den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.
(61)
I henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 6, og da grundforordningens artikel 18 blev anvendt for to af de tre eksporterende producenter, der oprindeligt indgik i stikprøven, fastlægges dumpingmargenen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven, på grundlag af den gennemsnitlige dumpingmargen for den ene eksporterende producent, der oprindeligt indgik i stikprøven, for hvilken grundforordningens artikel 18 ikke længere finder anvendelse, og de to nye virksomheder i stikprøven med dumpingmargener, der ikke er under bagatelgrænsen. På dette grundlag blev den beregnede dumpingmargen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, midlertidigt fastsat til 8,4 %.
(62)
For alle de andre eksporterende producenter i det berørte lands vedkommende bestemte Kommissionen først graden af samarbejde. I den forbindelse blev der foretaget en sammenligning mellem den samlede eksportmængde, der var angivet i spørgeskemabesvarelserne, og den samlede import fra det berørte land, som anført i Eurostats importstatistikker. Da samarbejdsgraden var høj, blev restdumpingmargenen fastsat til niveauet for den højeste dumpingmargen, der var fastslået for de stikprøveudtagne eksporterende producenter. Ud fra dette blev den landsdækkende dumping fastsat til 16,2 %.
(63)
Følgelig udgør de vejede gennemsnitlige dumpingmargener følgende i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet:
Virksomhed
Endelig dumpingmargen
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus Group
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
8,4 %
Alle andre virksomheder
16,2 %
D. EU-ERHVERVSGRENEN
1. EU-erhvervsgrenen
(64)
Nogle brugere anfægtede antallet af EU-producenter i betragtning 63 i forordningen om midlertidig told. De påstod, at antallet af producenter var fejlagtigt vurderet, og at der i virkeligheden var færre producenter på EU-markedet.
(65)
Kommissionen påpegede, at ovennævnte påstand ikke var understøttet af beviser. Kommissionen undersøgte antallet af EU-producenter, som fremgik af klagen, i forbindelse med undersøgelsen af situationen og i løbet af undersøgelsen. Kommissionen kontaktede alle 27 kendte EU-producenter i den forbindelse. Undersøgelsen bekræftede, at 27 EU-producenter fremstillede samme vare i Unionen i UP. Påstanden afvises derfor, og betragtning 63 i forordningen om midlertidig told bekræftes.
2. EU-produktion og stikprøveudtagning af EU-producenter
(66)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 64-67 i forordningen om midlertidig told.
E. SKADE
1. EU-forbruget
(67)
Nogle brugere hævdede, at skadeanalysen burde have set bort fra data for 2009, fordi finanskrisen, der indtraf det år, havde forvridende virkninger navnlig på EU-forbruget. Men selv hvis 2009 blev udelukket fra analysen, ville der stadig være tale om en stigende tendens for forbruget (+ 5 %), hvilket er et tegn på en forbedring af markedet. Desuden blev de negative virkninger af finanskrisen anerkendt i betragtning 68 i forordningen om midlertidig told. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 68 i forordningen om midlertidig told.
2. Importen til Unionen fra det pågældende land
(68)
Dumpingmargenen for den eksporterende producent, Macro Bars and Wires, ligger under bagatelgrænsen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 3. Det kan derfor antages, at denne eksporterende producent ikke har foretaget dumping som omhandlet i grundforordningens artikel 1, stk. 2, i undersøgelsesperioden. Som følge heraf blev importmængderne udelukket fra den midlertidigt fastsatte mængde af dumpingimport fra det berørte land. En anden eksporterende producent, nemlig Venus-gruppen, gjorde gældende, at visse transaktioner fejlagtigt blev talt med to gange. Kommissionen var enig med den eksporterende producent og justerede den samlede dumpingimportmængde ved at fjerne disse transaktioner.
(69)
Følgelig blev mængden, markedsandelen og den gennemsnitlige pris på dumpingimporten revideret.
(70)
Dumpingimportens omfang og markedsandel:
2009
2010
2011
UP
Mængde
15 826
27 291
34 494
33 252
Indeks (2009 = 100)
100
172
218
210
Markedsandel
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Indeks (2009 = 100)
100
121
146
140
Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser
(71)
Macro Bars and Wires eksporterede begrænsede mængder af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, og Venus-gruppens transaktioner nævnt ovenfor udgjorde også begrænsede mængder, følgelig medfører fradraget af disse importmængder fra den samlede mængde af dumpingimport fra det berørte land ikke væsentlige ændringer i de tendenser, der er beskrevet i betragtning 69 og 71 i forordningen om midlertidig told. Derfor blev disse betragtninger i forordningen om midlertidig told bekræftet.
(72)
Gennemsnitspriserne på dumpingimporten:
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitspris
2 380
2 811
3 259
3 207
Indeks (2009 = 100)
100
118
137
135
Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser
(73)
Justeringen af dumpingimportmængden medfører ingen væsentlige ændringer i gennemsnitspriserne på den indiske dumpingimport eller beregningerne af underbudsmargenen. Den vejede gennemsnitlige underbudsmargen er på 15 %, hvilket bekræfter konklusionerne i forordningen om midlertidig told.
(74)
En eksporterende producent fra Indien påstod, at EU-salgspriserne forekom højst usandsynlige og sandsynligvis var fordrejede. Det skal dog understreges, at de priser, der anvendtes til underbudsberegningen blev indsamlet og efterprøvet under kontrolbesøg hos EU-producenterne i stikprøven.
(75)
Konklusionerne i forbindelse med undersøgelsesresultaterne i betragtning 75-77 i forordningen om midlertidig told bekræftes hermed.
3. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(76)
Visse parter hævdede, at EU-erhvervsgrenens resultater burde betragtes som relativt positive i forbindelse med den globale økonomiske krise, og at med undtagelse af en skadesindikator, nemlig markedsandelen, tydede ingen af de øvrige indikatorer på, at der forekom skade.
(77)
En af parterne hævdede, at de gennemsnitlige salgspriser for EU-erhvervsgrenen steg med ca. 34 %, hvilket er langt mere end produktionsomkostningerne, som steg med 13 % i samme periode. I den forbindelse skal det bemærkes, at ved begyndelsen af den betragtede periode, dvs. i 2009, solgte EU-erhvervsgrenen til priser under produktionsomkostningerne og var først i stand til at sælge over produktionsomkostningerne fra 2011 og fremefter.
(78)
Det fremgik af undersøgelsen, at selv om nogle skadesindikatorer, f.eks. produktionsmængde og kapacitetsudnyttelse, fulgte en positiv tendens, eller forblev stabile, f.eks. beskæftigelse, fulgte en række andre indikatorer for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation, f.eks. rentabilitet, likviditet, investering og investeringsafkast, ikke en tilfredsstillende tendens i den betragtede periode. Mens indikatoren for investeringer blev forbedret i 2010, faldt den i 2011 og i undersøgelsesperioden til under niveauet for 2009. Trods en forbedring af investeringsafkastet fra 2009 til 2011, hvor det nåede op på 6,7 %, faldt det igen til 0,8 % i undersøgelsesperioden. På samme måde forbedredes indikatorerne for rentabilitet og likviditet indtil 2011, og de begyndte igen at blive dårligere i UP. Det kan derfor konkluderes, at EU-erhvervsgrenen begyndte at genrejse sig efter 2009, men dens genrejsning blev efterfølgende bremset på grund af dumpingimporten fra det berørte land.
(79)
Efter anmodning fra en interesseret part bekræftes det, at lagerbeholdningerne, der var blevet fastslået i betragtning 100 i forordningen om midlertidig told, vedrørte de stikprøveudvalgte EU-virksomheders aktivitet.
(80)
EU-erhvervsgrenen hævdede, at målfortjenstmargenen på 5 %, der var blevet fastsat i den foreløbige fase, var for lav. Parten underbyggede ikke sin påstand i tilstrækkeligt omfang. I betragtning 95 i forordningen om midlertidig told forklares baggrunden for valget af denne fortjenstmargen, og undersøgelsen afslørede ikke andre grunde til at ændre den. Derfor opretholdes målfortjenesten på 5 % i forbindelse med de endelige undersøgelsesresultater.
(81)
En eksporterende producent påstod, at EU-erhvervsgrenens vanskeligheder i vidt omfang skyldes strukturelle problemer, og at målfortjenstmargenen på 5 % derfor var urealistisk.
(82)
Der mindes om, at ifølge retspraksis (8) har institutionerne behov for at fastsætte en fortjenstmargen, som EU-erhvervsgrenen med rimelighed kunne forventes at have under normale konkurrencevilkår i en situation uden subsidieret import. I 2007 var fortjenstmargenen på 3,7 %; fra 2008 blev den som følge af den finansielle og økonomiske krise negativ. I klagen blev det gjort gældende, og det fremgik af undersøgelsen, at dumpingimporten begyndte at komme til EU-markedet fra 2007, da importmængden steg fra 17 727 ton i 2006 til 24 811 ton. Det var derfor ikke muligt at fastlægge en målfortjenstmargen ud fra den fortjeneste, der med rimelighed kunne forventes af EU-producenterne af samme vare. Kommissionen konkluderede derfor, jf. artikel 95 i forordningen om midlertidig told, at det ikke var hensigtsmæssigt at anvende målfortjenesten på 5 % ud fra den reelle fortjeneste i andre dele af stålindustrien, som ikke har lidt under dumpingimport og subsidieret import, således som det er sket i andre nylige undersøgelse om lignende varer i samme sektor (9). Det skal desuden bemærkes, at fortjenstmargenen på 3,7 % i 2007 i mange tilfælde også betragtes som for lav på grund af den stigende tilstedeværelse af dumpingimport. Målfortjenesten på 5 % blev derfor opretholdt med henblik på de endelige konklusioner.
4. Konklusion om skade
(83)
Kommissionen konkluderer derfor, at erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 5. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 78-105 i forordningen om midlertidig told.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Dumpingimportens virkninger
(84)
En eksporterende producent hævdede, at forordningen om midlertidig told ikke tog højde for, at EU-erhvervsgrenen siden 2009 havde været i stand til at drage fordel af stigningen i forbruget, og at Kommissionen ikke kan antage, at EU-erhvervsgrenen vil være i stand til at bevare sin markedsandel på ubestemt tid.
(85)
Som reaktion på disse argumenter skal det bemærkes, at undersøgelsen viste, at markedsandelen for den indiske dumpingimport steg i et hurtigere tempo end forbruget på EU-markedet. Mængden af den indiske dumpingimport steg med 110 %, mens forbruget steg med 50 % i samme periode. Det fremgik også af undersøgelsen, at de gennemsnitlige indiske priser konstant var lavere end EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige pris i samme periode, at de underbød EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige pris med 15 % i undersøgelsesperioden. Følgelig kunne EU-erhvervsgrenen, som faktisk til en vis grad nød godt af det øgede forbrug og også kunne øge sin salgsmængde med 40 %, ikke bevare sin markedsandel, som det kunne forventes med markedsvilkår, der var under forbedring, og i betragtning af EU-erhvervsgrenens ledige produktionskapacitet.
2. Andre faktorers indvirkning
2.1. Den ikke-dumpede import
(86)
I den betragtede periode var udviklingen i den ikke-dumpede import og de ikke-dumpede priser sammenligneligt med udviklingen i dumpingimporten og -priserne. Desuden var priserne på dumpingimporten på stort set samme niveau som priserne på den ikke-dumpede import, idet de gennemsnitlige ikke-dumpede priser var 0,4 % lavere. Derudover udgør mængden af ikke-dumpet import mindre end 6 % af den samlede import fra det berørte land og kun lidt over 1 % af markedsandelen. Derfor konkluderede Kommissionen, at den skade, der er forårsaget af den ikke-dumpede import fra det berørte land, ikke bryder årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra det berørte land og den væsentlige skade, der er påført EU-erhvervsgrenen i UP.
2.2. Import fra tredjelande
(87)
To indiske eksporterende producenter og de indiske myndigheder fastholdt deres påstand om, at importen af tråd af rustfrit stål fra Folkerepublikken Kina (»Kina«) burde have været omfattet af undersøgelsen, og at indvirkningen af importen fra Kina på EU-markedet og EU-erhvervsgrenen var undervurderet.
(88)
Da der siden indledningsfasen, jf. betragtning 115 i forordningen om midlertidig told, ikke er fremlagt bevis for dumping, der forvolder EU-erhvervsgrenen skade, og som kunne have berettiget indledningen af en antidumpingundersøgelse af importen med oprindelse i Kina, afvises påstanden om, at Kina burde have været omfattet af undersøgelsen, derfor som ubegrundet.
(89)
Importen fra Kina udviste dog en stigende tendens i den betragtede periode og nåede en markedsandel på 8,3 % i UP, jf. betragtning 113 i forordningen om midlertidig told. Endvidere var de kinesiske importpriser lavere end EU-erhvervsgrenens priser og de indiske eksporterende producenters priser på EU-markedet. Det blev derfor også undersøgt, om importen fra Folkerepublikken Kina kunne have bidraget til den skade, EU-erhvervsgrenen har lidt, og om den har brudt årsagssammenhængen mellem skaden og den indiske dumpingimport.
(90)
De foreliggende oplysninger i den midlertidige fase tydede på, at varesammensætningen for den kinesiske import var forskellig, og at de områder, hvor der fandtes kinesiske produkter, var forskellige i forhold til de varer, som EU-erhvervsgrenen solgte, eller endog i forhold til de indiske varer, der blev solgt på EU-markedet.
(91)
Efter offentliggørelsen af de midlertidige foranstaltninger modtog Kommissionen flere påstande om, at den kinesiske lavprisimport i UP muligvis brød årsagssammenhængen mellem den dumpede indiske import og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(92)
Det fremgik af den analyse, der er foretaget på grundlag af importstatistikker vedrørende de to KN-koder, der er omfattet af undersøgelsen, at 29 % af den kinesiske import fandt sted i den lavere ende af markedet (under KN-kode 7223 00 99). Dette forklarer til dels, hvorfor de kinesiske priser i gennemsnit er lavere end EU-erhvervsgrenens og de indiske eksporterende producenters priser. Statistikkerne for KN-kode 7223 00 99 viste også, at de kinesiske producenters kunder var koncentreret i Det Forenede Kongerige, hvor EU-erhvervsgrenen grundlæggende ikke producerede.
Gennemsnitspris (EUR pr. ton)
2009
2010
2011
UP
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Kilde: Eurostat
(93)
Hvad angår KN-kode 7223 00 19 fremgik det af analyserne ud fra PCN, at både EU-erhvervsgrenen og de indiske producenter især konkurrerede i den øverste ende af markedet, hvor priserne kunne være op til fire gange højere end priserne i den laveste ende under samme KN-kode. (10) Undersøgelsen viste også, at prisudsving generelt er knyttet til varetypen og til nikkelindholdet.
(94)
For så vidt angår prisniveauet for importen fra Folkerepublikken Kina skal det bemærkes, at fra 2009 til UP lå gennemsnitsprisen for den kinesiske import over prisen på dumpingeksporten af den pågældende vare fra Indien, som det fremgår af følgende tabel, der viser den gennemsnitlige pris på den kinesiske eksport, der henhører under KN-kode 7223 00 19.
Gennemsnitspris (EUR pr. MT)
2009
2010
2011
UP
UP + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Kilde: Eurostat
(95)
I undersøgelsesperioden faldt de gennemsnitlige kinesiske importpriser for første gang til under den indiske dumpingimportpris. Dette forhold blev dog anset for at være af midlertidig karakter, da det kinesiske prisniveau i året efter undersøgelsesperioden steg og igen var højere end de indiske priser.
(96)
Desuden viste sammenligningen mellem importmængden fra det berørte land og importmængden fra Folkerepublikken Kina, at på et hvilket som helst tidspunkt i den betragtede periode og navnlig i undersøgelsesperioden var importen fra Folkerepublikken Kina på et meget lavere niveau end importen fra Indien. Importmængderne for Folkerepublikken Kina udgjorde grundlæggende mindre end halvdelen af den samlede import fra Indien.
(97)
Selv hvis importen fra Folkerepublikken Kina derfor kunne have bidraget til EU-erhvervsgrenens skade, kunne den ikke have påvirket EU-erhvervsgrenens situation i det omfang, at den bryder årsagssammenhængen mellem dumpingimport fra det berørte land og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. Derfor bekræftes betragtning 113 i forordningen om midlertidig told.
2.3. Konkurrence fra andre EU-producenter
(98)
En af parterne hævdede, at EU-producenternes ringe økonomiske resultater kunne være forvoldt af konkurrence fra andre EU-producenter, som ikke var klagere eller ikke havde givet udtryk for deres støtte til undersøgelsen ved sagens indledning.
(99)
Markedsandelen for andre EU-producenter udviklede sig som følger:
2009
2010
2011
UP
Andre EU-producenters salg i EU (ton)
34 926
55 740
55 124
55 124
Indeks (2009 = 100)
100
160
158
158
Andre producenters markedsandel i Unionen
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Kilde: Eurostat Kilde: klagen og spørgeskemabesvarelser
(100)
De EU-producenter, som ikke klagede, og som ikke specifikt gav udtryk for tilslutning til undersøgelsen, tegnede sig for 44 % af det samlede EU-salg som anført i betragtning 86 i forordningen om midlertidig told. Deres salg steg med 58 % fra ca. 34 926 ton i 2009 til 55 124 ton i den betragtede periode. Men denne vækst er relativt beskeden i forhold til væksten i dumpingimporten fra det berørte land i samme periode (+ 110 %). Endvidere forblev markedsandelen for disse EU-producenter relativt stabil i den betragtede periode, og det blev ikke konstateret, at deres priser var lavere end priserne hos EU-producenterne i stikprøven. Det konkluderes derfor, at deres salg på EU-markedet ikke havde bidraget til den skade, EU-erhvervsgrenen havde lidt.
3. Konklusion om årsagssammenhæng
(101)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 121-124 i forordningen om midlertidig told.
G. UNIONENS INTERESSER
1. Generelle betragtninger
(102)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 125 i forordningen om midlertidig told.
2. EU-erhvervsgrenens interesser
(103)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 126-133 i forordningen om midlertidig told.
3. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers interesser
(104)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 142-144 i forordningen om midlertidig told.
4. Brugernes interesser
(105)
Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger tog syv brugere og en brugersammenslutning kontakt til Kommissionen og viste interesse for at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen. Efter deres anmodning fik de tilsendt spørgeskemaer i april 2013. Der var dog kun to brugere, der indsendte en fuldstændig spørgeskemabesvarelse, og generelt set tegnede de samarbejdsvillige brugere sig for 12 % af den samlede import fra det berørte land i undersøgelsesperioden og for 2,5 % af det samlede EU-forbrug, selv om de havde 32 personer direkte beskæftiget med fremstilling af færdige varer, der omfatter den pågældende vare. Den økonomiske indvirkning af foranstaltningerne på brugerne blev taget op til fornyet vurdering på grundlag af de nye oplysninger i spørgeskemabesvarelserne, og der blev aflagt besøg hos to brugere for at kontrollere de afgivne oplysninger.
(106)
Brugerne hævdede, at et fortjenstniveau på 9 %, som anført i betragtning 136 i forordningen om midlertidig told, var for højt og ikke repræsentativt for brugerindustrien. Efter modtagelsen af supplerende spørgeskemabesvarelser blev den gennemsnitlige fortjeneste for alle samarbejdsvillige brugere beregnet igen og fastsat til 2 % af omsætningen.
(107)
Det blev også konstateret, at for så vidt angår de samarbejdsvillige brugere udgjorde indkøb fra det berørte land i gennemsnit 44 % af det samlede indkøb af den pågældende vare, og det berørte land var den eneste forsyningskilde for to samarbejdsvillige brugere. I undersøgelsesperioden udgjorde omsætningen af den vare, der indeholder den pågældende vare, gennemsnitligt 14 % af den samlede omsætning hos de samarbejdsvillige brugere.
(108)
Selv hvis man går ud fra det værst tænkelige scenarie for EU-markedet, dvs. at der ikke kan videregives potentielle prisstigninger til distributionskæden, og brugerne fortsætter med at købe de hidtidige mængder i det berørte land, vil virkningen af tolden på brugernes rentabilitet, der stammer fra aktiviteter, hvor den pågældende vare anvendes, eller hvori den indgår, betyde et fald til et tabsgivende niveau, hvor brugerne vil have en (negativ) fortjeneste på -0,6 %.
(109)
Kommissionen erkender, at virkningen på kort og mellemlang sigt bliver mere udtalt på individuelt plan for de brugere, der får deres samlede import fra Indien. Det er dog forholdsvis få rent talmæssigt (to af de samarbejdsvillige brugere). De har desuden muligheden, forudsat at deres indiske producent samarbejder, for at anmode om tilbagebetaling af told, jf. grundforordningens artikel 11, hvis alle betingelser for en sådan tilbagebetaling er opfyldt.
(110)
Visse brugere gentog deres bekymring for, at foranstaltningerne ville ramme visse typer tråd, der ikke produceres i Europa, nemlig typer fra den såkaldte »serie 200« som beskrevet i betragtning 139 i forordningen om midlertidig told. Ifølge brugerne skyldes den manglende EU-produktion den begrænsede efterspørgsel og den særlige produktionsproces.
(111)
Undersøgelsen viste dog, at denne type tråd af rustfrit stål fremstilles af EU-erhvervsgrenen, og at den udgør en begrænset andel af EU-markedet. For brugerne findes der også alternative leveringskilder fra lande, der ikke er omfattet af antidumping- eller antisubsidieforanstaltninger. Endvidere kan andre typer tråd af rustfrit stål anvendes til de samme formål. Følgelig kan indførelsen af foranstaltningerne ikke få en mærkbar indflydelse på EU-markedet og på disse brugere. Påstanden afvises derfor.
(112)
Visse brugere fremhævede den længere leveringstid for samme vare fra EU-producenterne i forhold til leveringstiden for den pågældende vare fra Indien. Muligheden for, at de handlende og forhandlerne kan oplagre varer og disponere over disse hurtigt, underminerer dog ikke de faktiske beviser for de negative virkninger af dumpingimporten. Påstanden måtte derfor afvises.
(113)
Hvis man tager ovenstående i betragtning, konkluderes det, at EU-markedet generelt vil drage fordel af indførelsen af foranstaltningerne, selv om nogle brugere sandsynligvis påvirkes negativt af foranstaltningerne over for importen fra det berørte land mere end andre. Det konkluderes navnlig, at genoprettelsen af rimelige handelsvilkår på EU-markedet vil give EU-erhvervsgrenen mulighed for at tilpasse sine priser til produktionsomkostningerne; opretholde produktionen og beskæftigelsen; genvinde tidligere tabte markedsandele og udnytte stordriftsfordelene. Det burde give erhvervsgrenen mulighed for at opnå fornuftige fortjenstmargener, der vil gøre det muligt at operere effektivt på mellemlang og lang sigt. Sideløbende vil erhvervsgrenen forbedre sin overordnede finansielle situation. Desuden fremgik det af undersøgelsen, at foranstaltningerne generelt vil få begrænset indvirkning på brugerne og på ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Det konkluderes derfor, at de samlede fordele af foranstaltningerne synes at opveje virkningerne for brugerne af den pågældende vare på EU-markedet.
5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(114)
På baggrund af ovenstående bekræftes vurderingen i betragtning 145 og 146 i forordningen om midlertidig told.
H. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(115)
For en eksporterende producent blev skadestærsklen nedjusteret efter virksomhedens påstand om, at der var foretaget fejl på grund af en forveksling mellem valutasatsen på visse transaktioner og indregningen af visse interne salgstransaktioner i beregningen. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 148-151 i forordningen om midlertidig told.
(116)
Samme eksporterende producent påstod, at den indiske eksport til Unionen foregår til grossister, og at EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet foregår til slutbrugerne, og at Kommissionen derfor ikke foretog sammenligningen i det rette handelsled. Undersøgelsen viste dog, at de indiske eksporterende producenter sælger til begge kategorier af kunder, og at de konkurrerer med EU-producenterne om de samme kategorier af kunder.
2. Konklusion om skadestærskel
(117)
Der blev ikke beregnet en individuel skademargen for Macro Bars and Wires, da denne virksomheds endelige dumpingmargen lå på bagatelgrænsen, jf. betragtning 51.
(118)
Den metode, der anvendes i forordningen om midlertidig told, bekræftes.
3. Endelige foranstaltninger
(119)
På baggrund af ovenstående og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 4, bør der indføres en endelig antidumpingtold på et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af dumpingimporten, under hensyntagen til den konstaterede subsidiemargen i Kommissionens forordning (EU) nr. 419/2013.
(120)
Den endelige antidumpingtold blev således fastlagt ved at sammenligne skadestærsklerne og dumpingmargenerne under hensyntagen til subsidiemargenerne ved i fuldt omfang at trække dem fra den relevante dumpingmargen. Den endelige antidumpingtold bør derfor være som følger:
Virksomhed
Dumpingmargen
Udligningstold
Skadesmargen
Endelig antidumpingtold
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus-gruppen
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Alle andre virksomheder
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
De antidumpingtoldsatser for de enkelte virksomheder, der er anført i denne forordning, blev fastsat ud fra konklusionerne i denne undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der i forbindelse med undersøgelsen blev konstateret for disse virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i Indien, der er fremstillet af de nævnte specifikke retlige enheder. Importvarer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(122)
En eksporterende producent i det berørte land afgav et pristilsagn indhold til grundforordningens artikel 8, stk.1.
(123)
I de senere år har den pågældende vare været udsat for markante prisudsving, og det er derfor ikke hensigtsmæssigt at afgive et fast pristilsagn for denne vare. For at løse dette problem tilbød den indiske eksporterende producent en indekseringsklausul baseret på råvareomkostningerne. Det skal i den forbindelse bemærkes, at der ikke er nogen direkte og præcis sammenhæng mellem prisudsvingene og udsvingene i indekset, og at indeksering derfor ikke findes hensigtsmæssig. Desuden har undersøgelsen vist, at der findes forskellige typer af den pågældende vare, som ikke nemt kan adskilles og derfor har betydelige prisforskelle.
(124)
Desuden producerer den eksporterende producent en række varer af rustfrit stål og kan sælge disse varer til de samme kunder i Unionen gennem sine handelsselskaber. Dette kunne skabe en alvorlig risiko for krydskompensation og gøre det yderst vanskeligt at føre effektivt tilsyn med pristilsagnet.
(125)
Ud fra ovenstående konkluderede Kommissionen, at pristilsagnet ikke kan godtages.
(126)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel antidumpingtoldsats for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen (11) med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen om indførelse af den endelige antidumpingtold blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
4. Endelig opkrævning af midlertidig antidumpingtold
(127)
På grund af størrelsen af de konstaterede dumpingmargener og omfanget af den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med en vægtprocent på:
-
nikkel på 2,5 % og derover, undtagen tråd med indhold af nikkel på 28 % og derover, men ikke over 31 %, og af krom på 20 % og derover, men ikke over 22 %
-
nikkel på 2,5 % og derunder, undtagen tråd med indhold af krom på 13 % og derover, men ikke over 25 %, og aluminium på 3,5 % eller derover, men ikke over 6 %
i øjeblikket henhørende under KN-kode 7223 00 19 og 7223 00 99 og med oprindelse i Indien.
2. Den endelige antidumpingtold på nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af nedenstående virksomheder fastsættes til følgende:
Virksomhed
Told (%)
Taric-tillægskode
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana and Pune, Maharashtra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, New Delhi
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra
0,7
B933
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd., Thane, Maharashtra and Mumbai, Maharashtra
6,8
B780
Virksomheder anført i bilaget
5,0
B781
Alle andre virksomheder
12,5
B999
3. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Hvis en eksporterende producent i Indien over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at
a)
virksomheden ikke eksporterede de varer, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, med oprindelse i Indien i undersøgelsesperioden (1. april 2011-31. marts 2012)
b)
virksomheden ikke er forretningsmæssigt forbundet med en eksportør eller producent, som er omfattet af foranstaltningerne i denne forordning, og
c)
virksomheden hverken har eksporteret de pågældende varer eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen efter udløbet af undersøgelsesperioden
kan artikel 1, stk. 2, ændres ved at tilføje den nye eksporterende producent til listen i bilaget.
Artikel 3
Beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 418/2013 på importen af tråd af rustfrit stål med indhold af:
-
nikkel på 2,5 % og derover, undtagen tråd med indhold af nikkel på 28 % og derover, men ikke over 31 %, og af krom på 20 % og derover, men ikke over 22 %
-
nikkel på 2,5 % og derunder, undtagen tråd med indhold af krom på 13 % og derover, men ikke over 25 %, og aluminium på 3,5 % eller derover, men ikke over 6 %
i øjeblikket henhørende under KN-kode 7223 00 19 og 7223 00 99 og med oprindelse i Indien opkræves endeligt. De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. november 2013.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1106/2013
ze dne 5. listopadu 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 3. května 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 418/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie (dále jen „dotčená země“) do Evropské unie (dále jen „Unie“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců v Unii, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antisubvenčním šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (3) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a nařízením (EU) č. 861/2013 (4) konečné vyrovnávací clo.
2. Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců a výrobců v Unii. V prozatímní fázi se počítalo také s výběrem vzorku v případě dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva ze tří dovozců vybraných do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné výběr vzorků u dovozců použít. Proto byly pro konečná zjištění použity všechny dostupné informace týkající se všech spolupracujících dovozců, zejména pokud jde o zájem Unie.
(5)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že jelikož nebyl pro určení újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zohledněn prodej od výrobců, kteří nejsou žadateli, nelze vybraný vzorek výrobců v Unii považovat za reprezentativní. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože vzorek byl vybrán na základě odpovědí obdržených od všech spolupracujících výrobců v Unii bez ohledu na jejich podporu stížnosti ve fázi stanovení reprezentativnosti, a byl proveden na základě objemu výroby.
(6)
Jeden vyvážející výrobce, který je ve spojení s výrobcem v Unii, podal proti podnětu námitku a požádal o individuální zjišťování, protože kvůli malému objemu vývozu nebyl do vzorku vyvážejících výrobců zařazen. Do vzorku výrobního odvětví Unie nebyl z důvodu malého objemu výroby zahrnut ani samotný výrobce v Unii. Komise s individuálním zjišťováním souhlasila, avšak vyvážející výrobce svou žádost stáhl.
(7)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální zjišťování. Dva z nich odpověděli na dotazník a pět nikoli. Jeden ze dvou vyvážejících výrobců, kteří odpovědi zaslali, svoji žádost o individuální zjišťování stáhl. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku, totiž:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(8)
V prozatímní fázi nebylo u žádného z původně vybraných vyvážejících výrobců shledáno, že předložili dostatečně spolehlivé informace, a proto byl použit článek 18 základního nařízení. Komise se rozhodla rozšířit vzorek o tři společnosti, a to na základě objemu jejich vývozu a jejich ochoty spolupracovat, jakou vyjádřily po zahájení řízení. V důsledku toho Komise přešetřila odpovědi na dotazník a provedla inspekce na místě v prostorách následujících indických vyvážejících výrobců:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána,
-
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra,
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra.
(9)
S výhradou výše uvedených skutečností se 4. až 7. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují.
3. Období šetření a posuzované období
(10)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
4. Následný postup
(11)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to tři vyvážející výrobci, jeden vyvážející výrobce, který stáhl svou žádost o individuální zjišťování, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(12)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, na jejichž základě zamýšlela doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(13)
Po obdržení připomínek k poskytnutí konečných informací Komise informovala zúčastněné strany o změnách ve zjištěních týkajících se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců. Všem stranám byla znovu poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí dodatečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu. Jedna zúčastněná strana, žadatel, kritizovala skutečnost, že zjištění týkající se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců byla pozměněna na základě nových údajů a připomínek obdržených po poskytnutí předběžných informací a v konečné fázi šetření. Rovněž uvedla, že byla porušena její procesní práva.
(14)
Komise se ovšem domnívala, že musí vzít informace předložené zúčastněnými stranami v úvahu a případně pozměnit zjištění, jestliže jsou připomínky odůvodněné. V žádném z těchto případů nebyly nové neověřené údaje použity ke stanovení dumpingu. Kromě toho procesní práva všech zúčastněných stran byla dodržena, neboť strany byly řádně a včas informovány a byly jim poskytnuty stejné lhůty k podání připomínek.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(15)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli obsahující:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiné než dráty obsahující 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z dotčené země.
(16)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo bylo odvozeno z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (5) a v prozatímním nařízení.
(17)
Jedna strana zopakovala své tvrzení, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Z toho důvodu by měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (6) se pro určení toho, zda jsou výrobky obdobné do té míry, že jsou součástí stejného typu výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný poměr mezi cenou a kvalitou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi. Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které uvedená strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o výrobky z nerezavějící oceli, dráty, jejichž výrobní postup je podobný a při jejichž výrobě se používají podobné stroje, takže výrobci mohou podle poptávky střídavě vyrábět různé varianty výrobku. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(18)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí v souvislosti s otázkou, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou v 17. bodě odůvodnění. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (7) má Komise při vymezování produktu široký prostor jednat podle vlastního uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudem. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, poukazovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana se tudíž mylně domnívá, že aby mohly typy výrobku spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(19)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé, skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je jeho výrobní postup takový, že by výrobci v Unii mohli výrobu daného typu výrobku kdykoli zahájit. Za druhé, v případě vysoce technických drátů bylo zjištěno, že tyto typy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Rovněž tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od dotčeného výrobku nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(21)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Úvod
(22)
Během inspekcí na místě v prostorách tří indických vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku a následné analýzy shromážděných informací bylo zjištěno, že tyto společnosti poskytly některé informace, které nelze považovat za spolehlivé. Komise dále pokračovala v šetření a v analýze všech informací předložených v reakci na poskytnutí prozatímních informací a následná slyšení.
(23)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě jednoho vyvážejícího výrobce dospěla Komise k závěru, že náklady uvedené v odpovědi na dotazník nemohly být odsouhlaseny s údaji uvedenými v interním účetním systému výrobce. Společnost uvedla, že nemožnost odsouhlasení byla způsobena chybami v registraci a metodou oceňování zásob, která je v případě interního účetního systému výrobce jiná než v případě údajů zveřejněných v ročních účetních závěrkách.
(24)
Jak je vysvětleno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli údaje obsažené v interním účetním systému byly v souladu s auditovanými finančními výkazy na celopodnikové úrovni, nebylo možné srovnat údaje vygenerované interním systémem vykazování nákladů pro divizi výroby drátů s nákladovými tabulkami, které společnost výslovně vyhotovila pro účely odpovědi na dotazník v rámci šetření. V souladu s článkem 18 základního nařízení se proto usuzovalo, že by se pro účely antidumpingového šetření měly použít informace zjištěné v interním systému vykazování nákladů.
(25)
Z tohoto důvodu Komise prozatímně upravila údaje o nákladech, které vyvážející výrobce poskytl ve své odpovědi na dotazník, pomocí údajů dostupných v interním systému vykazování nákladů.
(26)
Jak je uvedeno v 27. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce uvedl, že údaje v interním systému vykazování nákladů nejsou spolehlivé a pro účely šetření by se neměly použít. Společnost poukázala na řadu chyb a koncepčních problémů týkajících se interně vykazovaných údajů, které Komise použila pro úpravu nákladů. Společnost tvrdila, že Komise by měla ve své analýze vycházet z nákladů uvedených v odpovědi na dotazník. Kromě toho společnost v pozdější fázi po zavedení prozatímních opatření poskytla odsouhlasení mezi interně vykazovanými nákladovými údaji divize a odpovědí na dotazník. Na základě výše uvedeného a s ohledem na důkazy shromážděné během inspekce na místě by určité výrobní náklady, které uvedená společnost původně vykázala ve své odpovědi na dotazník, mohly být přijaty.
(27)
Nicméně na základě důkazů, které jsou k dispozici, nelze rozdělení určitých nákladů, jako jsou režijní a finanční náklady, vykázaných společností v odpovědi na dotazník považovat pro účely šetření za spolehlivé. Komise měla za to, že tyto náklady by měly být rozděleny na základě celkového obratu společnosti a nákladů na prodané zboží v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Na základě výše uvedených skutečností by většina nákladů uvedených v odpovědi na dotazník mohla být přijata a rozdělení na základě obratu bylo společností v konečné fázi šetření schváleno. Výše dumpingového rozpětí se snížila v návaznosti na přezkoumání nákladů na balení a některých režijních nákladů. Má se tudíž za to, že článek 18 základního nařízení by se pro účely stanovení dumpingového rozpětí v případě tohoto vyvážejícího výrobce neměl dále používat.
(28)
Jak je stanoveno v 30. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě druhého vyvážejícího výrobce Komise zjistila, že nákupy a spotřeba surovin uvedené v odpovědi společnosti na dotazník nebyly doloženy údaji zjištěnými v systému výrobce pro řízení zásob. Zejména se ukázalo, že rozdělení jakostních tříd oceli se v jednotlivých zdrojích liší. Komise stanovila, že jakostní třída oceli je klíčovým faktorem při určování nákladů konečného výrobku a že nespolehlivé informace o jakostní třídě oceli by mohly vážně zkreslit stanovení nákladů a prodejní ceny jednotlivých typů výrobku, a mohly by být proto zavádějící, a vyvážejícího výrobce na tuto zásadní úvahu při různých příležitostech upozornila.
(29)
Jak je uvedeno v 31. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce však uvedl, že počítačové soubory obsahující údaje o nákupech surovin, které Komise získala během inspekce na místě, nebyly úplné, jelikož jiná oddělení ve společnosti uskutečnila dodatečné nákupy surovin, tyto nákupy však nebyly vykázány a zahrnuty v počítačových souborech získaných během inspekce na místě a přezkoumaných Komisí. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že zjištěné rozdíly v množství jednotlivých jakostních tříd oceli byly zapříčiněny skutečností, že některé jakostní třídy oceli se částečně překrývaly s jinými a že některé části výrobního procesu není možné sledovat na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli.
(30)
V 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení však Komise podotkla, že výše uvedená tvrzení společnosti týkající se dodatečných nákupů surovin nebyla podložená a v žádném případě nepostačují k vysvětlení zjištěných rozdílů na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli. Komise rovněž podotkla, že společnost tvrdila, že není možné přesné sledování podle jednotlivých jakostních tříd oceli ve všech fázích výrobního procesu. Toto tvrzení dále narušilo spolehlivost celého systému vykazování jakostních tříd oceli. Poskytnuté informace o jakostních třídách oceli proto byly předběžně považovány za zavádějící.
(31)
V 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise vyjádřila domněnku, že nahlášené rozdělení surovin podle jakostních tříd oceli není spolehlivé a nemělo by se prozatím brát v potaz a že by zjištění měla v souladu s článkem 18 základního nařízení vycházet z dostupných údajů. Kvůli nespolehlivosti celého systému vykazování nebylo možné učinit zjištění na základě nahlášených jakostních tříd oceli. Při výpočtu celkového dumpingového rozpětí u všech výrobků byla proto použita celková spotřeba všech surovin bez přihlédnutí k rozdělení podle jakostních tříd oceli.
(32)
Po zveřejnění prozatímních zjištění společnost podala proti tomuto prozatímnímu přístupu obecné námitky, ale nadále nebyla schopna nabídnout srovnání jednotlivých výrobků se stejným PCN. Společnost však v pozdější fázi šetření nabídla dostatečnou úroveň odsouhlasení, kdy jsou suroviny seskupeny do hlavních řad jakostních tříd nerezavějící oceli podle jejich chemického složení (řady 200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla alternativní způsob seskupování, kdy bylo jako další faktor seskupování zahrnuto konečné použití. Protože však konečné použití nelze ověřit, přepočítala Komise dumpingové rozpětí na základě tříd oceli seskupených podle chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(33)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a článek 18 základního nařízení se použije pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí, který tudíž vychází z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(34)
Jak je uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě třetího vyvážejícího výrobce Komise během inspekce na místě zjistila, že toky surovin uvedené v odpovědi na dotazník nejsou v souladu s údaji obsaženými v účetním systému výrobce. Zdálo se, že rozdělení podle jakostních tříd oceli se v každém z těchto dvou zdrojů liší.
(35)
Jak je uvedeno v 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce sice připustil určité chyby ve své odpovědi na dotazník, tvrdil však, že rozdíly v celkovém množství surovin lze odsouhlasit s přihlédnutím ke změnám zásob. Společnost však také tvrdila, že částečně se překrývající jakostní třídy oceli znemožňují přesné odsouhlasení podle jednotlivých jakostních tříd oceli. Ve svých připomínkách předložených po sdělení prozatímních zjištění společnost rovněž uvedla, že jakostní třída oceli uvedená na prodejní faktuře občas neodpovídá skutečné jakostní třídě oceli, která byla vyvezena. Kromě toho společnost tvrdila, že ve výrobním odvětví nerezavějící oceli se nepoužívají přesně jakostní třídy oceli, ale že se namísto toho zveřejněná chemická složení jakostních tříd oceli a chemické složení skutečných výrobků liší. Společnost namítala, že i při zohlednění těchto vysvětlení by se nesrovnalosti zjištěné Komisí týkaly pouze zanedbatelné části jejího vývozu.
(36)
Komise měla za to, že objem zjištěných nesrovnalostí nemohl být vysvětlen příležitostnými nepřesnostmi. Naopak předložené argumenty přispěly ke snížení důvěryhodnosti celého systému společnosti pro vykazování jakostních tříd oceli, zejména s ohledem na rozhodující váhu jakostních tříd oceli při určování nákladů konečného výrobku.
(37)
Nicméně později v průběhu šetření společnost tvrdila, že pokud Komise nepřijme původní vykazování jakostních tříd oceli, které společnost poskytla, mohl by být přesnější výsledek získán tak, že by Komise místo sloučení všech PCN, což bylo učiněno v prozatímní fázi, seskupila pouze ty konkrétní třídy oceli, mezi nimiž byly zjištěny nesrovnalosti, nebo by alternativně seskupila jakostní třídy oceli podle jejich chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla další způsob rozdělení jakostních tříd oceli v řadě 300 do menších podskupin.
(38)
Komise následně přepočítala dumpingové rozpětí na základě skupin nerezavějící oceli podle chemického složení vyjádřeného v řadě tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI) za použití stejné metody, jaká byla popsána v 30. bodě odůvodnění výše. Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(39)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí se použije článek 18 základního nařízení a rozpětí tudíž bude vycházet z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(40)
Žadatel namítal, že seskupování dotčeného výrobku do jakostních tříd oceli Komisi zabránilo správně provést test ziskovosti pro určení běžné hodnoty podle PCN.
(41)
Komise provádí svou analýzu na úrovni, která je v souladu s vnitřními účetními systémy vyvážejících výrobců a výrobců v Unii, jež umožňují odůvodnění vykázaných údajů. Toto tvrzení se tedy zamítá.
(42)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 37. a 38. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
(43)
Pro jednoho vyvážejícího výrobce, u kterého se použil článek 18 základního nařízení, bylo v návaznosti na přehodnocení jeho výrobních nákladů přezkoumáno určení běžné hodnoty. V konečné fázi byly výrobní náklady určeny na základě vykázaných výrobních nákladů, k nimž byly na základě metody rozdělení stanovené v čl. 2 odst. 5 základního nařízení připočteny prodejní, správní a režijní náklady, včetně nákladů na financování.
(44)
V případě tří vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku a vyvážejícího výrobce, kterému bylo přiznáno individuální zjišťování, bylo zjištěno, že objemy prodeje na domácím trhu byly celkově reprezentativní a představovaly nejméně 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie, zaznamenaného danou společností. V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení byla stejná zkouška reprezentativnosti provedena rovněž pro každý typ výrobku prodávaný výrobci nově zařazenými do vzorku na jejich domácích trzích a bylo zjištěno, že dotčené typy výrobku jsou srovnatelné s typy výrobku prodávanými na vývoz do Unie.
(45)
Stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření Komise dále přezkoumala, zda by domácí prodej každého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování, mohl být považován za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(46)
V případě jednoho z vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku bylo zjištěno, že rozdělení nákladů původně předložené společností je nedostatečné, neboť nepřihlíželo k tloušťce drátu, což je významná nákladová položka. Se souhlasem společnosti byla metoda rozdělení nákladů upravena.
(47)
V případě druhého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku byla opravena administrativní chyba ve stanovení dumpingového rozpětí. Kromě toho výrobce požadoval, aby Komise provedla dodatečné úpravy testu ziskovosti a cenových úprav. Tato tvrzení nebyla shledána jako oprávněná.
(48)
V případě vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální posouzení, byla opravena administrativní chyba ve výpočtech. Tentýž vyvážející výrobce uvedl další tvrzení o stanovení úrovně prodejních, správních a režijních nákladů a nákladů na vnitrostátní dopravu Komisí a požadoval úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech dotčeného výrobku mezi domácím a vývozním trhem. Tato tvrzení byla odmítnuta, protože výpočty byly provedeny na základě údajů o nákladech předložených společností, které byly ověřeny během inspekce na místě, a protože tvrzení týkající se fyzických rozdílů nebylo nijak odůvodněno.
(49)
V důsledku toho se metodika pro určení běžné hodnoty, jak bylo popsáno v 39. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje a byla použita na tři vyvážející výrobce nově zařazené do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování.
3. Vývozní cena
(50)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byly v návaznosti na jeho námitky opraveny určité administrativní chyby týkající se příležitostného použití nesprávného směnného kurzu a mylného zahrnutí určitého vnitroskupinového prodeje při výpočtu dumpingu.
(51)
U druhého vyvážejícího výrobce byl do výpočtu dumpingu zahrnut prodej uskutečněný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem v Unii.
(52)
Jeden vyvážející výrobce, který byl do vzorku nově zařazen, tvrdil, že výhody, které získal v rámci režimů subvencí DEPBS a DDS, musí být přičteny k vývozním cenám.
(53)
Jiný vyvážející výrobce, nově zařazený do vzorku, podal zprávu o tom, že výhodami, které získal v rámci režimu subvencí DDS, byly záporné cenové úpravy, které vývozní ceny uměle navyšovaly.
(54)
Komise analyzovala cenové chování obou společností na trhu Unie a dospěla k závěrům, které vyplývají z použití čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a tudíž nevyžadují další úpravy. Tvrzení první společnosti bylo proto zamítnuto a údajná cenová úprava druhé společnosti nebyla brána v potaz.
(55)
Jeden vyvážející výrobce, který byl nově zařazen do vzorku, tvrdil, že jeho vývozní ceny by měly být upraveny směrem nahoru tak, aby byly v souladu s jeho cenami na domácím trhu, protože domácí prodej byl uskutečňován v rámci vlastní značky, což zvýšilo ceny. Společnost však nedokázala doložit, že faktury, které byly předmětem jejího tvrzení, se skutečně týkaly značkového prodeje, a proto byla žádost zamítnuta.
(56)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 50. až 52. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Srovnání
(57)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že s ohledem na sloučení všech PCN za účelem stanovení výrobních nákladů by se k vývozním cenám mělo přistupovat stejně a pro srovnání s běžnou hodnotou by měla být použita i jedna vývozní cena.
(58)
Komise však ve svém šetření zaměřeném na získání údajů o nákladech a o vývozních cenách na základě PCN neobdržela od dotčené společnosti nezbytná srovnání, která by umožnila stanovení spolehlivých výrobních nákladů na základě PCN. Šetřením však nebyly zjištěny žádné nedostatky v úrovních vývozních cen vykázaných podle PCN, a proto by nebylo vhodné použít k určení skutečných vývozních cen článek 18 základního nařízení. Jelikož v porovnání se standardy šetření nepovažuje Komise snížení úrovně podrobnosti oznamovaných cen v zájmu zajištění spravedlivého srovnání za vhodné, bylo tvrzení zamítnuto.
(59)
Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 53. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
5. Dumpingová rozpětí
(60)
Jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení, byla pro každou společnost zařazenou do vzorku vážená průměrná běžná hodnota stanovená pro obdobný výrobek srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou dotčeného výrobku.
(61)
V souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení, z důvodu použití článku 18 základního nařízení u dvou ze tří vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku, se dumpingové rozpětí pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří nebyli zařazeni do vzorku, stanoví na základě průměrného dumpingového rozpětí jednoho vyvážejícího výrobce, který byl původně zařazen do vzorku a u kterého se článek 18 základního nařízení dále nepoužívá, a dvou společností nově zařazených do vzorku, jejichž dumpingová rozpětí nejsou de minimis. Na tomto základě bylo dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku stanoveno ve výši 8,4 %.
(62)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v dotčené zemi, Komise nejprve stanovila úroveň spolupráce. Za tímto účelem se porovnal celkový objem vývozu uvedený v odpovědích na dotazník k výběru vzorku a celkový dovoz z dotčené země odvozený z dovozních statistik Eurostatu. Jelikož úroveň spolupráce byla vysoká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Na tomto základě byla celostátní úroveň dumpingu stanovena na 16,2 %.
(63)
Na základě toho činí vážená průměrná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Unie před proclením:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus Group
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(64)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie působí méně výrobců.
(65)
Komise poukazuje na to, že výše uvedené tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy. Při ověřování reprezentativnosti a rovněž v průběhu šetření Komise ověřila počet výrobců v Unii uvedený v podnětu. Komise kvůli tomu kontaktovala všech 27 známých výrobců v Unii. Šetření potvrdilo, že během období šetření vyrábělo v Unii obdobný výrobek 27 výrobců v Unii. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(66)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 64. až 67. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
E. ÚJMA
1. Spotřeba v Unii
(67)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+ 5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Dovoz z dotčené země do Unie
(68)
Dumpingové rozpětí stanovené pro společnost Macro Bars and Wires nedosahuje hodnoty de minimis, kterou uvádí čl. 9 odst. 3 základního nařízení. Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce neuplatňoval během období šetření dumpingové ceny ve smyslu čl. 1 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu prozatímně stanoveného dumpingového dovozu z dotčené země. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise souhlasila s vyvážejícím výrobcem a upravila celkový objem dumpingového dovozu tím, že tyto dotčené transakce odstranila.
(69)
Objem, podíl na trhu a průměrná cena dumpingového dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(70)
Objem dumpingového dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
Období šetření
Objem
15 826
27 291
34 494
33 252
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(71)
Společnost Macro Bars and Wires vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce společnosti Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu dumpingového dovozu z dotčené země nic neměnilo na trendech popsaných v 69. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(72)
Průměrná cena dumpingového dovozu:
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrná cena
2 380
2 811
3 259
3 207
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(73)
Úprava objemu dumpingového dovozu nemá za následek významné změny průměrných cen dumpingového dovozu z Indie nebo výpočtů míry cenového podbízení. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení činí 15 %, což potvrzuje zjištění v prozatímním nařízení.
(74)
Indický vyvážející výrobce tvrdil, že ceny prodeje do Unie se zdají být velmi nevěrohodné a že jsou zřejmě zkreslené. Je však třeba zdůraznit, že ceny použité ve výpočtech cenového podbízení byly výsledkem informací shromážděných a ověřených v šetřeních na místě v prostorách výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(75)
Závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných v 75. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
3. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(76)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by k újmě docházelo.
(77)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(78)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Zatímco ukazatel týkající se investic se v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření se snížil pod úroveň roku 2009. I když je pravda, že se návratnost investic od roku 2009 do roku 2011 zlepšila a dosáhla 6,7 %, v období šetření opět poklesla na 0,8 %. Podobně se do roku 2011 zlepšovaly ukazatele týkající se ziskovosti a peněžních toků a v období šetření se začaly opět zhoršovat. Proto lze učinit závěr, že se stav výrobního odvětví Unie začal po roce 2009 zlepšovat, avšak jeho zotavování bylo následně zpomaleno dumpingovým dovozem z dotčené země.
(79)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(80)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotčená strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. V 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(81)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že problémy výrobního odvětví Unie jsou z velké části způsobeny strukturálními problémy, a že tedy cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % je nereálné.
(82)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (8) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Unie mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez dumpingového dovozu. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že dumpingové výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811 t), což se šetřením potvrdilo. Proto nebylo možné stanovit cílové ziskové rozpětí na základě zisku, se kterým by mohli výrobci v Unii počítat v případě obdobného výrobku. V důsledku toho, jak bylo vysvětleno v 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné použít ziskové rozpětí ve výši 5 % na základě skutečných zisků zaznamenaných v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem, což již bylo provedeno v jiných nedávných šetřeních týkajících se podobných výrobků ve stejném odvětví (9). Kromě toho je třeba poznamenat, že ziskové rozpětí 3,7 %, které bylo zaznamenáno v roce 2007, se v každém případě považuje kvůli přítomnosti a zvýšení dumpingového dovozu za příliš nízké. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
4. Závěr ohledně újmy
(83)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 78. až 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(84)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(85)
K těmto tvrzením je třeba poznamenat, že podle šetření podíl dumpingového indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem dumpingového indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Šetření kromě toho ukázalo, že průměrné indické ceny byly trvale nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a byly nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie o 15 % v období šetření. Z toho plyne, že ačkoliv výrobní odvětví Unie skutečně do určité míry mělo prospěch ze zvýšené spotřeby a rovněž mohlo zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo si udržet svůj podíl na trhu, jaký mohl být za zlepšujících se podmínek na trhu a vzhledem k volné výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie předpokládán.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Nedumpingový dovoz
(86)
Během posuzovaného období byl vývoj nedumpingového dovozu a cen srovnatelný s vývojem dumpingového dovozu a cen. Kromě toho ceny dumpingového dovozu byly v zásadě na stejné úrovni jako ceny nedumpingového dovozu, kdy průměrné dovozní ceny bez dumpingu byly nižší o 0,4 %. Kromě toho je objem nedumpingového dovozu nižší než šest procent celkového dovozu z dotčené země a o něco vyšší než jedno procento podílu na trhu. Komise se domnívá, že újma způsobená nedumpingovým dovozem z dotčené země tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z dotčené země a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
2.2 Dovoz ze třetích zemí
(87)
Dva indičtí vyvážející výrobci a indická vláda zopakovali tvrzení, že do šetření by měl být zahrnut dovoz drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“) a že dopad dovozu z ČLR na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(88)
Jak je uvedeno ve 115. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, od počáteční fáze dosud nebyly předloženy žádné důkazy o dumpingu působícím újmu výrobnímu odvětví Unie, které by mohly odůvodňovat zahájení antidumpingového šetření dovozu pocházejícího z ČLR. Tvrzení, že by ČLR měla být zahrnuta do rozsahu šetření, se proto zamítá jako neopodstatněné.
(89)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z ČLR nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z ČLR mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým dumpingovým dovozem.
(90)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z dovozu z ČLR se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(91)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(92)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo nižšího segmentu trhu (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není činné.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj: Eurostat
(93)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (10). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu.
(94)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny dumpingového dovozu dotčeného výrobku z Indie, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny dumpingového čínského vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
Období šetření + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj: Eurostat.
(95)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu dumpingového indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(96)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z dotčené země a z ČLR vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z ČLR na mnohem nižší úrovni než dovoz z dotčené země. Objem dovozu z ČLR představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(97)
Ačkoli tedy dovoz z Čínské lidové republiky přispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 113. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(98)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(99)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
Období šetření
Prodej ostatních výrobců v Unii do Unie (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj: podnět a průběžné odpovědi
(100)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem dumpingového dovozu z dotčené země během téhož období (+ 110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 121. až 124. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Obecné poznámky
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 125. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 126. až 133. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 142. až 144. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(105)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevili zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník, a na spolupracující uživatele tak připadalo 12 % celkového dovozu z dotčené země během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie, přičemž zaměstnávali 32 osob zapojených do výroby hotových výrobků, jejichž součástí je dotčený výrobek. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(106)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(107)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z dotčené země představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že dotčená země byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % celkového obratu spolupracujících uživatelů.
(108)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z dotčené země v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal pokles na hodnotu, kdy by se uživatelé dostali do ztráty a dosáhli (záporné hodnoty) ziskovosti - 0,6 %.
(109)
Komise si je vědoma, že střednědobý i dlouhodobý dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Navíc mají možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 11 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(110)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábějí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábějí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(111)
Šetření však ukázalo, že tento typ drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Tento požadavek se proto zamítá.
(112)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků dumpingového dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(113)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na dovoz z dotčené země budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít celkově na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(114)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 145. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(115)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byl výpočet odstranění újmy upraven směrem dolů v reakci na jeho tvrzení, že došlo k administrativním chybám z důvodu záměny směnného kurzu u některých transakcí a zahrnutí transakcí uvnitř skupiny při výpočtu. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 148. až 151. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(116)
Tentýž vyvážející výrobce tvrdil, že indický vývoz do Unie je uskutečňován pro velkoobchodníky a že prodej výrobního odvětví Unie na trhu Unie je určen pro konečné uživatele, a že Komise tudíž neprováděla srovnání na vhodné úrovni obchodu. Šetření však ukázalo, že indičtí vyvážející výrobci prodávají oběma kategoriím zákazníků a že si u stejných kategorií zákazníků s výrobci v Unii konkurují.
2. Závěr ohledně úrovně pro odstranění újmy
(117)
Pro společnost Macro Bars and Wires nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné antidumpingové rozpětí této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 51. bod odůvodnění).
(118)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
3. Konečná opatření
(119)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené dumpingovým dovozem s přihlédnutím k subvenčnímu rozpětí uloženému nařízením Komise (EU) č. 419/2013.
(120)
Proto byly sazby antidumpingového cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a dumpingových rozpětí, přičemž byla zohledněna subvenční rozpětí jejich odečtením v plné výši od příslušného dumpingového rozpětí. Konečné antidumpingové clo se proto stanoví takto:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Vyrovnávací clo
Rozpětí újmy
Konečná sazba antidumpingového cla
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus group
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
Antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení byly určeny na základě zjištění v současném šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou použitelné výlučně na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(122)
Jeden vyvážející výrobce v dotčené zemi nabídl cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(123)
V posledních letech vykazoval dotčený výrobek značnou cenovou nestabilitu, a pevný cenový závazek proto v tomto případě není vhodný. Pro odstranění této překážky nabídl indický vyvážející výrobce ustanovení o indexaci na základě nákladů na suroviny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že mezi kolísáním cen dotčeného výrobku a kolísáním indexu nebylo možné stanovit žádnou přímou a přesnou souvislost, a indexace se proto nepovažuje za vhodné řešení. Kromě toho se šetřením zjistilo, že existují různé typy dotčeného výrobku, které nelze snadno rozlišit a jejichž ceny se výrazně liší.
(124)
Vyvážející výrobce kromě toho vyrábí řadu výrobků z nerezavějící oceli a je možné, že je prodává stejným zákazníkům v Unii prostřednictvím obchodních společností ve spojení. To by vedlo k vážnému riziku křížové kompenzace a krajně by to ztížilo účinné sledování dodržování závazku.
(125)
Na základě výše uvedeného dospěla Komise k závěru, že nabídnutý závazek nelze přijmout.
(126)
Každou žádost o použití individuální antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (11) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(127)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána a Pune, Maháráštra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, Nové Dillí
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra
0,7
B933
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd., Tháné, Maháráštra a Mumbaí, Maháráštra
6,8
B780
Společnosti uvedené v příloze
5,0
B781
Všechny ostatní společnosti
12,5
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Pokud vyvážející výrobce z Indie předloží Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
během období šetření (od 1. dubna 2011 do 31. března 2012) nevyvážel zboží popsané v čl. 1 odst. 1 pocházející z Indie;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem, na něž se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
po skončení období šetření buď vyvezl dotčené zboží do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného zboží do Unie,
může být čl. 1 odst. 2 pozměněn přidáním nového vyvážejícího výrobce na seznam v příloze.
Článek 3
Částky zajištěné v podobě prozatímních antidumpingových cel uložených podle nařízení Komise (EU) č. 418/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie, se s konečnou platností vybírají. Vybrané částky přesahující konečné sazby antidumpingového cla budou uvolněny.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. listopadu 2013.