KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2015/514
af 18. december 2014
om de oplysninger, der af de kompetente myndigheder skal fremlægges for Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed i henhold til artikel 67, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (1), særlig artikel 67, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det er nødvendigt at fastlægge indholdet af de oplysninger, som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne kvartalsvis skal fremlægge for Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), jf. artikel 67, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU, så ESMA kan vurdere, hvordan markedsføringspasset for EU's forvaltere af alternative investeringsfonde (EU-FAIF, der forvalter eller markedsfører EU-baserede alternative investeringsfonde (EU-AIF'er) i Unionen) fungerer, såvel som de vilkår, der gælder for AIF'er og deres forvaltere, når de udøver deres aktivitet, samt den mulige virkning af en udvidelse af markedsføringspasset.
(2)
Det er vigtigt at sikre, at oplysningerne fra de kompetente myndigheder er relevante og kan bruges som grundlag for en informeret vurdering. Alle kompetente myndigheder bør derfor give oplysninger, der gør det muligt at sikre en ensartet vurdering i hele Unionen, samtidig med at de bevarer muligheden for også at give eventuelle yderligere oplysninger, som de måtte anse for nyttige for en generel vurdering af, hvordan EU-markedsføringspasset og de nationale regler for private placements fungerer, såvel som en vurdering af enhver potentiel virkning af en udvidelse af passet til også at omfatte fonde og forvaltere fra tredjelande. For at sikre, at der gælder ét ensartet sæt rapporteringskrav direkte for alle kompetente myndigheder, er det nødvendigt i form af en forordning at fastsætte bestemmelser om de oplysninger, som ESMA skal forsynes med.
(3)
Med henblik på at vurdere brugen af EU-markedsføringspasset er det vigtigt at indsamle kvantitative oplysninger om FAIF'er og AIF'er, der anvender markedsføringspassene, jf. artikel 32 og 33 i direktiv 2011/61/EU, og oplysninger om de jurisdiktioner, hvor der finder grænseoverskridende aktiviteter sted, samt om typerne af disse grænseoverskridende aktiviteter.
(4)
Et effektivt samarbejde mellem de kompetente myndigheder er centralt for, om EU-markedsføringspasset fungerer overordnet set. For at vurdere effektiviteten er det vigtigt at indsamle oplysninger om samarbejdet mellem de kompetente myndigheder, når de udfører deres opgaver i henhold til artikel 45 og 50 i direktiv 2011/61/EU. Det indebærer en bedømmelse af de situationer, hvor forskellige kompetencer har gjort sig gældende, af de foranstaltninger, der er blevet truffet, og af effektiviteten af samarbejdet med hensyn til timing, relevans og detaljeringsgrad.
(5)
EU-markedsføringspasset er baseret på anmeldelsesordningen i artikel 32 og 33 i direktiv 2011/61/EU. De kompetente myndigheder bør derfor give oplysninger om, hvordan en sådan ordning fungerer, navnlig med hensyn til dens timing og smidighed, de rapporterede oplysningers kvalitet og eventuelle uoverensstemmelser i relation til ordningens anvendelse.
(6)
For at give mulighed for en objektiv vurdering bør de kompetente myndigheder være forpligtede til at give oplysninger om, hvordan markedsføringspasset fungerer også ud fra en investorsynsvinkel, navnlig med hensyn til virkningerne for investorbeskyttelse. De kompetente myndigheder bør også give oplysninger om klager fra investorer over FAIF'er eller AIF'er, som er etableret i andre medlemsstater end den medlemsstat, hvor investor er hjemmehørende, om henvendelser fra investorer vedrørende kompetencefordelingen mellem de kompetente myndigheder fra forskellige medlemsstater og om eventuelle markedsføringsrelaterede spørgsmål.
(7)
Vurderingen af, hvordan markedsføringspasset fungerer, skal tage behørigt hensyn til ESMA's rolle i forbindelse med bilæggelsen af uoverensstemmelser mellem de kompetente myndigheder, hvad angår grænseoverskridende forvaltning eller markedsføring. De kompetente myndigheder bør derfor kommunikere deres synspunkter om nytteværdi, timing, kvalitet eller andre spørgsmål i forbindelse med ESMA's deltagelse.
(8)
For at vurdere, hvordan de nuværende nationale ordninger fungerer, i henhold til hvilke ikke-EU-FAIF'er og ikke-EU-AIF'er opererer i de enkelte medlemsstater, er det nødvendigt at have fuldt kendskab til de nærmere detaljer i de juridiske rammer, som de enkelte medlemsstater har vedtaget, deres særlige kendetegn og forskelle i forhold til de bestemmelser, der gælder for EU-FAIF'er og EU-AIF'er. Det er også vigtigt at indsamle kvantitative oplysninger om antallet af ikke-EU-AIF'er, der markedsføres i medlemsstaterne, og ikke-EU-FAIF'er, der forvalter eller markedsfører AIF'er i medlemsstaterne. Sådanne oplysninger bør også indeholde oplysninger om håndhævelse og tilsyn samt yderligere oplysninger, der efter anmodning er modtaget fra tilsynsmyndigheder uden for Unionen.
(9)
De kompetente myndigheder bør give oplysninger om eventuelle samarbejdsaftaler med tredjelandes tilsynsmyndigheder, som ikke allerede er kendt af ESMA efter myndighedens deltagelse i forhandlingerne om multilaterale aftalememoranda. For at kunne vurdere, hvordan samarbejdsaftalerne virker, er det vigtigt at indsamle oplysninger om effektiviteten af sådanne samarbejdsaftaler, som f.eks. kvantitative og kvalitative oplysninger om anvendelsen af de forskellige beføjelser, der er fastsat i disse aftaler. Dette omfatter anmodninger om oplysninger, besøg på stedet og informationsudveksling. Effektiviteten af samarbejdet bør vurderes med hensyn til relevans, detaljeringsgrad, timing og fuldstændighed i relation til den modtagne støtte.
(10)
De kompetente myndigheder bør give oplysninger om eventuelle forhold vedrørende tredjelandsordningen, som retligt eller faktisk skaber hindringer eller vanskeligheder for, at den kompetente myndighed i en medlemsstat kan udøve sin tilsynsfunktion, eller for den direkte modtagelse af oplysninger fra enheder uden for EU. Desuden bør der indsamles oplysninger om klager fra investorer samt foranstaltninger, der er truffet af de kompetente myndigheder som svar på sådanne klager.
(11)
Vurderingen af samspillet mellem de to ordninger, der er etableret til forvaltning eller markedsføring af AIF'er, bør baseres på dokumentation, der afspejler den generelle situation på det indre marked, samt på kortsigtede og langsigtede vurderinger af markedsudviklingen, herunder eventuelle markedsforstyrrelser eller konkurrencefordrejninger. Vurderingerne bør foretages på grundlag af beviser for, om der er lige vilkår mellem medlemsstaterne og de enkelte tredjelande, f.eks. med hensyn til reguleringsmæssige byrder, konkurrencevilkår eller tilsyn. De kompetente myndigheder bør tilvejebringe konkrete oplysninger om generelle eller specifikke spørgsmål vedrørende de enkelte tredjelande og angive kilden til sådanne spørgsmål.
(12)
Ved indberetning af oplysninger om eventuelle markedsforstyrrelser og konkurrencefordrejninger bør de kompetente myndigheder medregne alle institutter for kollektiv investering (CIU'er) og deres forvaltere. Det er vigtigt at afgøre, om og i hvilket omfang både EU-AIF'er og institutter for kollektiv investering i værdipapirer, der er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (2), samt deres forvaltere eventuelt berøres af indførelsen af tredjelandsmarkedsføringspasset. Dette er navnlig vigtigt i lyset af, at definitionen på ikke-EU-FAIF'er i direktiv 2011/61/EU omfatter alle CIU'er, der er etableret i tredjelande, herunder dem, der ville have været omfattet af direktiv 2009/65/EF, hvis de havde været etableret i en medlemsstat. For at kunne vurdere den samlede virkning på markedet er det endvidere nødvendigt at identificere den potentielle indvirkning på andre formidlere, der opererer i sektoren for kapitalforvaltning, som f.eks. depositarer eller tjenesteudbydere -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
De kompetente myndigheder forsyner i henhold til artikel 67, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) med følgende oplysninger:
a)
oplysninger om, hvordan EU-markedsføringspasset for EU-forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF'er), der forvalter og/eller markedsfører EU-baserede alternative investeringsfonde (AIF'er), fungerer, jf. artikel 2-7
b)
oplysninger om, hvordan EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne i henhold til de gældende nationale ordninger, fungerer, jf. artikel 8-13
c)
oplysninger om, hvilken indvirkning de i litra a) og b) i nærværende stykke omhandlede ordninger har, jf. artikel 14.
Artikel 2
Med hensyn til anvendelsen af markedsføringspasset giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
antallet af EU-FAIF'er, der er meddelt tilladelse i henhold til artikel 7 i direktiv 2011/61/EU
b)
antallet af EU-FAIF'er, der markedsfører andele eller kapitalandele i EU-AIF'er i henhold til artikel 32 i direktiv 2011/61/EU, antallet af EU-AIF'er og afdelinger af AIF'er, der markedsføres i henhold til artikel 32 i direktiv 2011/61/EU, og fordelingen mellem hjem- og værtsland
c)
antallet af EU-FAIF'er, der forvalter EU-AIF'er i henhold til artikel 33 i direktiv 2011/61/EU, antallet af EU-AIF'er, der forvaltes i henhold til artikel 33 i direktiv 2011/61/EU, og fordelingen mellem hjem- og værtsland
d)
antallet af EU-FAIF'er, der forvalter EU-AIF'er, der er etableret i andre medlemsstater gennem oprettelsen af en filial, og, jf. artikel 33 i direktiv 2011/61/EU, antallet af EU-FAIF'er, som direkte forvalter EU-AIF'er, der er etableret i andre medlemsstater, jf. artikel 33 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 3
Med hensyn til problemer, der er opstået i forbindelse med det effektive samarbejde mellem kompetente myndigheder, meddeler de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
antallet af tilfælde, hvor en kompetent myndighed har underrettet den kompetente myndighed i en FAIF's hjemland om en situation som beskrevet i artikel 45, stk. 5, i direktiv 2011/61/EU, med angivelse af situationens art
b)
antallet af tilfælde, hvor en kompetent myndighed efter at være blevet underrettet af den kompetente myndighed i værtslandet, jf. artikel 45, stk. 5, i direktiv 2011/61/EU, har truffet de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 45, stk. 5, i nævnte direktiv, med angivelse af, hvilken type foranstaltninger der er truffet
c)
antallet af tilfælde, hvor en kompetent myndighed efter at have underrettet den kompetente myndighed i en FAIF's hjemland om en situation som beskrevet i artikel 45, stk. 5, i direktiv 2011/61/EU har truffet de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 45, stk. 6, i nævnte direktiv, med angivelse af, hvilken type foranstaltninger der er truffet
d)
antallet af tilfælde, hvor en kompetent myndighed har underrettet den kompetente myndighed i en FAIF's hjemland om en situation som beskrevet i artikel 45, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU, med angivelse af situationens art
e)
antallet af tilfælde, hvor en kompetent myndighed efter at være blevet underrettet, jf. artikel 45, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU, af den kompetente myndighed i værtslandet har truffet de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 45, stk. 7, i nævnte direktiv, med angivelse af, hvilken type foranstaltninger der er truffet
f)
antallet af tilfælde, hvor en kompetent myndighed efter at have underrettet den kompetente myndighed i en FAIF's hjemland om en situation som beskrevet i artikel 45, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU, har truffet de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 45, stk. 8, i nævnte direktiv, med angivelse af, hvilken type foranstaltninger der er truffet
g)
antal meddelelser, der er sendt og modtaget i henhold til artikel 50, stk. 5, i direktiv 2011/61/EU, med angivelse af, hvilke foranstaltninger der er truffet som følge af meddelelsen
h)
for så vidt angår anmodningerne om bistand fra den kompetente myndighed:
-
antallet og arten af anmodninger
-
antallet af afslåede anmodninger samt årsagerne til afslaget
-
graden af tilfredshed med den modtagne bistand og de vanskeligheder, der er opstået
-
den gennemsnitlige svartid
i)
for så vidt angår anmodninger om bistand, som den kompetente myndighed har modtaget fra kompetente myndigheder i andre medlemsstater:
-
antallet og arten af anmodninger
-
antallet af afslåede anmodninger samt årsagerne til afslaget
-
den gennemsnitlige svartid
j)
antallet af kontroller på stedet eller undersøgelser, som den kompetente myndighed har foretaget i en anden medlemsstat i henhold til artikel 54, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, og antallet af anmodninger om kontrol på stedet eller undersøgelser i en anden medlemsstat, som er blevet afvist.
Artikel 4
Med hensyn til problemer, der er opstået i forbindelse med den effektive drift af anmeldelsesordningen i artikel 32 og 33 i direktiv 2011/61/EU, meddeler de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
den gennemsnitlige tid mellem modtagelsen af det fuldstændige anmeldelsesdokument fra en FAIF og det tidspunkt, hvor den modtagende kompetente myndighed underretter den kompetente myndighed i værtslandet
b)
den gennemsnitlige tid for meddelelsen fra den kompetente myndighed i hjemlandet til FAIF'en om, at denne kan påtage sig grænseoverskridende aktiviteter, beregnet fra datoen for fremsendelsen af anmeldelsesdokumentet til den kompetente myndighed i værtslandet
c)
antallet af anmodninger om præciseringer fra den kompetente myndighed i værtslandet i forbindelse med meddelelsen
d)
antallet af tvister, der involverer de kompetente myndigheder i hjemlandet og i værtslandet i forbindelse med anmeldelsesprocessen.
Artikel 5
Med hensyn til spørgsmål om investorbeskyttelse i forbindelse med AIF'er, der markedsføres eller forvaltes fra en anden medlemsstat, samt AIF'er, der markedsføres i henhold til artikel 43 i direktiv 2011/61/EU, meddeler de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
antallet og typen af klager fra investorer til den kompetente myndighed i forbindelse med AIF'er, der markedsføres eller forvaltes af en FAIF, der er etableret i en anden medlemsstat, de begrundelser, der er gjort gældende, og hvordan sådanne klager er blevet behandlet
b)
oplysninger om, hvorvidt der blandt investorerne hersker klarhed om fordelingen af tilsynsopgaver mellem de kompetente myndigheder i hjemlandet og værtslandet
c)
eventuelle spørgsmål om, hvordan ordninger der er indført af FAIF'en for markedsføring af AIF'er fungerer, og de foranstaltninger, der er truffet for at forhindre, at andele eller kapitalandele i AIF'en markedsføres til detailinvestorer, jf. litra h) i bilag IV til direktiv 2011/61/EU.
Artikel 6
Med hensyn til mægling foretaget af ESMA giver de kompetente myndigheder oplysninger om graden af tilfredshed med ESMA's mægling i spørgsmål om, hvordan markedsføringspasset for EU-FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører EU-AIF'er, fungerer.
Artikel 7
Med hensyn til effektiviteten af indsamlingen og udvekslingen af oplysninger vedrørende overvågning af systemiske risici giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
antallet af tilfælde, hvor den kompetente myndighed har modtaget oplysninger fra en anden kompetent myndighed vedrørende overvågning af systemiske risici, idet der skelnes mellem:
-
tilbagevendende oplysninger, der stilles til rådighed i henhold til artikel 25, stk. 2, første punktum, i direktiv 2011/61/EU
-
bilaterale oplysninger om vigtige kilder til modpartsrisiko, der stilles til rådighed i henhold til artikel 25, stk. 2, andet punktum, i direktiv 2011/61/EU
-
ad hoc-oplysninger, der deles på bilateral basis i henhold til artikel 53 i direktiv 2011/61/EF
b)
antallet af tilfælde, hvor den kompetente myndighed har delt oplysninger med en anden kompetent myndighed vedrørende overvågning af systemiske risici, idet der skelnes mellem:
-
oplysninger, der rapporteres i henhold til artikel 25 i direktiv 2011/61/EF
-
ad hoc-oplysninger, der deles på bilateral basis i henhold til artikel 53 i direktiv 2011/61/EF.
Artikel 8
Med hensyn til EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er, jf. artikel 36, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
de retlige bestemmelser, i henhold til hvilke en sådan markedsføring er tilladt, herunder en beskrivelse af de specifikke gældende betingelser
b)
antallet af EU-FAIF'er med tilladelse fra den kompetente myndighed til at markedsføre ikke-EU-AIF'er i deres jurisdiktion, jf. artikel 36 i direktiv 2011/61/EU, og antallet af markedsførte ikke-EU-AIF'er
c)
antallet af anmodninger om oplysninger fra den kompetente myndighed til EU-FAIF'er i relation til markedsføring af ikke-EU-AIF'er
d)
håndhævelses- eller tilsynsforanstaltninger eller sanktioner, der er pålagt EU-FAIF'er i relation til markedsføring af ikke-EU-AIF'er.
Artikel 9
Med hensyn til ikke-EU-FAIF'ers markedsføring af AIF'er i henhold til artikel 42, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
de retlige bestemmelser, i henhold til hvilke en sådan markedsføring er tilladt, herunder en beskrivelse af de specifikke gældende betingelser
b)
antallet af ikke-EU-FAIF'er, som markedsfører AIF'er i den kompetente myndigheds jurisdiktion i henhold til artikel 42, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, og antallet af markedsførte AIF'er
c)
antallet af anmodninger om oplysninger, som den kompetente myndighed har rettet til ikke-EU-FAIF'er i forbindelse med markedsføring af AIF'er i henhold til artikel 42, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU
d)
håndhævelses- eller tilsynsforanstaltninger eller sanktioner, der er pålagt af den kompetente myndighed over for ikke-EU-FAIF'er i relation til forpligtelserne i artikel 22, 23, 24 og 26-30 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 10
Med hensyn til ikke-EU-FAIF'ers forvaltning af EU-AIF'er i overensstemmelse med gældende nationale ordninger giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
de retlige bestemmelser, i henhold til hvilke en sådan markedsføring er tilladt, herunder en beskrivelse af de specifikke gældende betingelser
b)
antallet af ikke-EU-FAIF'er, der forvalter EU-AIF'er i den kompetente myndigheds jurisdiktion, og antallet af forvaltede EU-AIF'er
c)
antallet af anmodninger om oplysninger, som den kompetente myndighed har rettet til EU-FAIF'er i relation til forvaltningen af EU-AIF'er.
Artikel 11
Med hensyn til eksistensen og effektiviteten af samarbejdsaftaler med henblik på overvågning af systemiske risici mellem en medlemsstats kompetente myndighed og tilsynsmyndigheden i tredjelandet giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
eksistensen af bilaterale samarbejdsaftaler mellem den kompetente myndighed og tilsynsmyndighederne i andre tredjelande end dem, der er forhandlet og truffet aftale om inden for rammerne af ESMA og de berørte tredjelande
b)
vedrørende anmodninger om oplysninger eller bistand, som den kompetente myndighed har rettet til myndighederne i et tredjeland i overensstemmelse med samarbejdsaftaler:
-
antallet og arten af anmodninger
-
antallet af afslåede anmodninger samt årsagerne til afslaget
-
graden af tilfredshed med den modtagne bistand og de vanskeligheder, der er opstået
-
den gennemsnitlige svartid
c)
antallet af besøg på stedet, som den kompetente myndighed har anmodet tilsynsmyndigheden i et tredjeland om på sine vegne at foretage i overensstemmelse med samarbejdsaftaler, samt antallet af anmodninger om besøg på stedet, som blev afslået
d)
antallet af tilfælde, hvor der i overensstemmelse med samarbejdsaftaler uopfordret blev modtaget oplysninger fra tilsynsmyndigheden i et tredjeland om:
-
en kendt væsentlig begivenhed, som kunne få en negativ indvirkning på en tilsynsbelagt enhed
-
håndhævelse eller reguleringsforanstaltninger eller sanktioner, herunder tilbagekaldelse, suspension eller ændring af de relevante tilladelser eller registreringer, der vedrører eller har tilknytning til ikke-EU-FAIF'er, som markedsfører eller forvalter AIF'er i den kompetente myndigheds jurisdiktion
e)
antallet af tilfælde, hvor den kompetente myndighed har delt oplysninger med andre kompetente myndigheder, som er modtaget fra tredjelandes tilsynsmyndigheder med henblik på overvågning af systemiske risici i overensstemmelse med samarbejdsaftaler.
Artikel 12
Med hensyn til spørgsmål vedrørende investorbeskyttelse i forbindelse med markedsføring og forvaltning i henhold til de gældende nationale ordninger giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
antallet og typen af klager stilet til den kompetente myndighed fra investorer i forbindelse med AIF'er, som markedsføres i den pågældende jurisdiktion i henhold til den gældende nationale ordning
b)
håndhævelses- eller reguleringsforanstaltninger eller sanktioner, der er pålagt af den kompetente myndighed, herunder tilbagekaldelse, suspension eller ændring af de relevante tilladelser eller registreringer, der vedrører eller har tilknytning til ikke-EU-FAIF'er, som markedsfører eller forvalter AIF'er i den pågældende jurisdiktion, eller ikke-EU-AIF'er, der markedsføres af EU-FAIF'er i den pågældende jurisdiktion.
Artikel 13
Med hensyn til de elementer i tredjelandes rammer for regulering og tilsyn, som kunne forhindre den kompetente myndighed i effektivt at udøve sit tilsynshverv, giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
problemer eller forhindringer i relation til anvendelsen af rammen for regulering og tilsyn, som den kompetente myndighed har oplevet ved udøvelsen af sine tilsynsopgaver på ikke-EU-FAIF'er eller ikke-EU-AIF'er
b)
problemer med at indhente oplysninger direkte fra ikke-EU-FAIF'er.
Artikel 14
Med hensyn til, hvordan de ordninger, der er omhandlet i artikel 1, litra a) og b), fungerer, giver de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a)
dokumentation for, at FAIF'er, der var etableret inden for deres jurisdiktion, er flyttet til tredjelande, med angivelse af de samlede tal for antallet af AIF'er og de forvaltede aktiver pr. tredjeland og årsagerne til en sådan flytning
b)
detaljerede oplysninger om eventuelle identificerede eller forventede markedsforstyrrelser eller konkurrencefordrejninger mellem (CIU'er) fra EU og tredjelande samt mellem forvaltere af kollektive investeringsvirksomheder fra EU og tredjelande
c)
dokumentation for, at EU-forvaltere af kollektive investeringsvirksomheder, der er godkendt i deres jurisdiktion, er stødt på problemer eller begrænsninger i forbindelse med deres etablering eller markedsføring af kollektive investeringsvirksomheder, som de forvalter i tredjelande, med angivelse af tredjelandet
d)
dokumentation for eksisterende vanskeligheder eller begrænsninger i tredjelande, der har en afskrækkende virkning på EU-forvalterne af kollektive investeringsvirksomheder, der er meddelt tilladelse i deres jurisdiktion, for så vidt angår beslutningen om at etablere sig eller markedsføre kollektive investeringsvirksomheder, som de forvalter i tredjelande, med angivelse af tredjelandet
e)
oplysninger om andre generelle eller specifikke vanskeligheder, som EU-forvaltere af kollektive investeringsvirksomheder måtte støde på i forbindelse med deres etablering eller markedsføring af kollektive investeringsvirksomheder, som de forvalter i tredjelande, med angivelse af tredjelandet.
Artikel 15
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 2014.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/514
ze dne 18. prosince 2014
o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1) a zejména s ohledem na čl. 67 odst. 5 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Je nezbytné upřesnit obsah informací, které příslušné orgány členských států musí čtvrtletně podávat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU, aby tak tento orgán mohl posoudit, jak funguje pas pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy v Unii, podmínky provozování činnosti pro alternativní investiční fondy a jejich správce a případný dopad rozšíření působnosti pasu.
(2)
Je důležité zajistit, aby informace podávané příslušnými orgány byly věcné a umožňovaly provést informované posouzení. Všechny příslušné orgány by proto měly podávat informace, které umožňují soudržné posouzení v celé Unii, a zároveň by měla být zachována možnost poskytnout také jakékoli další informace, které by mohly považovat za užitečné, pokud jde o hodnocení celkového fungování pasu EU, vnitrostátních pravidel upravujících neveřejné nabízení a rovněž možného dopadu rozšíření působnosti pasu na fondy a správce ze třetích zemí. Aby bylo zajištěno, že se jednotný soubor požadavků na podávání zpráv uplatní přímo na všechny příslušné orgány, je nezbytné stanovit pravidla pro informace, jež mají být poskytovány orgánu pro cenné papíry a trhy, formou nařízení.
(3)
V zájmu posouzení využívání pasu EU je důležité shromažďovat kvantitativní údaje o správcích alternativních investičních fondů a o alternativních investičních fondech, jež využívají pasy uvedené v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, údaje o jurisdikcích, v nichž dochází k přeshraničním činnostem, a rovněž o druzích přeshraničních činností.
(4)
Nezbytným prvkem celkového fungování pasu EU je účinná spolupráce mezi příslušnými orgány. Pro posouzení účinnosti je nezbytné shromáždit informace o spolupráci mezi příslušnými orgány při výkonu jejich pravomocí v souladu s články 45 a 50 směrnice 2011/61/EU. To znamená posouzení případů, kdy se překrývají různé pravomoci, přijatých opatření v reakci na tuto situaci a rovněž účinnosti spolupráce, pokud jde o načasování, věcnost a důkladnost.
(5)
Pas EU je založen na systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU. Příslušné orgány by proto měly podávat informace o provozování tohoto systému, zvláště pokud jde o načasování, bezproblémovost, kvalitu oznámených informací a případné odchylky při jeho uplatňování.
(6)
Aby bylo možné provést objektivní posouzení, měly by mít příslušné orgány povinnost podávat informace o fungování pasu také z hlediska investorů, zvláště pokud jde o dopady na jejich ochranu. Příslušné orgány by měly také podávat informace o stížnostech, které podali investoři v souvislosti se správci alternativních investičních fondů nebo s těmito fondy usazenými v jiném členském státě, než ve kterém má investor bydliště, o dotazech investorů týkajících se rozdělení pravomocí mezi příslušnými orgány z různých členských států a o jakýchkoli záležitostech, které vyvstaly v souvislosti s opatřeními ohledně nabízení fondů.
(7)
Při posouzení fungování pasu je nutno náležitě zohledňovat úlohu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy při odstraňování rozdílného přístupu příslušných orgánů k přeshraniční správě a nabízení fondů. Příslušné orgány by proto měly sdělovat své názory na užitečnost, načasování, kvalitu a jakékoli další záležitosti týkající se zapojení orgánu pro cenné papíry a trhy.
(8)
V zájmu posouzení fungování nynějších vnitrostátních režimů, které umožňují mimounijním správcům a mimounijním alternativním investičním fondům působit v jednotlivých členských státech, je třeba znát beze zbytku podrobnosti týkající se právních rámců přijatých těmito jednotlivými členskými státy, jejich specifické rysy a odlišnosti ve srovnání s pravidly, jež se uplatňují na unijní správce a unijní alternativní investiční fondy. Rovněž je důležité shromažďovat kvantitativní informace o počtu mimounijních alternativních investičních fondů nabízených v členských státech a mimounijních správců, kteří v členských státech spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy. Tyto informace by měly rovněž obsahovat údaje o opatřeních v oblasti prosazování práva a dohledu a rovněž o doplňujících informacích, které dodaly mimounijní orgány dohledu na základě žádosti.
(9)
Příslušné orgány by poté, co se zapojí do vyjednávání mnohostranných memorand o porozumění, měly sdělovat informace o všech dohodách o spolupráci uzavřených s orgány dohledu třetích zemí, o nichž Evropský orgán pro cenné papíry a trhy dosud neví. Aby bylo možné posoudit fungování dohod o spolupráci, je důležité shromažďovat informace o účinnosti těchto dohod, např. kvantitativní i kvalitativní informace o využívání různých pravomocí stanovených v těchto dohodách. Mezi tyto informace patří i požadavky na informace, inspekce na místě a sdílení informací. Účinnost spolupráce by měla být posuzována z hlediska významnosti, důkladnosti, načasování a úplnosti poskytované pomoci.
(10)
Příslušné orgány by měly podávat informace o veškerých prvcích režimu třetí země, které de facto nebo de iure způsobují omezení nebo obtíže při výkonu dohledových funkcí příslušného orgánu členského státu nebo s ohledem na přímé přijímání informací od mimounijních subjektů. Kromě toho by měly být shromažďovány informace o stížnostech ze strany investorů, jakož i o opatřeních, jež příslušné orgány v reakci na tyto stížnosti přijaly.
(11)
Posouzení vzájemného působení mezi oběma systémy zavedenými pro správu nebo nabízení alternativních investičních fondů by mělo vycházet z důkazů, které odrážejí celkovou situaci na vnitřním trhu, a také z krátkodobých i dlouhodobých posouzení vývoje na trhu, včetně možných narušení trhu či hospodářské soutěže. Posouzení, zda mají členské státy a jednotlivé třetí země rovné podmínky, například pokud jde o regulační zátěž, podmínky hospodářské soutěže nebo dohled, by měla být založena na důkazech. Příslušné orgány by měly podávat konkrétní informace o obecných nebo konkrétních záležitostech týkajících se třetích zemí a uvádět jejich příčiny.
(12)
Příslušné orgány by měly při podávání informací o možných narušeních trhu a hospodářské soutěže zohledňovat veškeré subjekty kolektivního financování a jejich správce. Je důležité určit, zda a do jaké míry jsou unijní alternativní investiční fondy a subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů zavedené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (2) a jejich správci potenciálně dotčeni zavedením pasu třetí země. Je to významné zvláště s ohledem na to, že se definice mimounijních správců alternativních investičních fondů ve směrnici 2011/61/EU vztahuje na všechny subjekty kolektivního investování usazené v třetích zemích, včetně těch, na které by se jinak vztahovala směrnice 2009/65/ES, pokud by byly usazeny v některém členském státě. Aby bylo možné zhodnotit celkový dopad na trh, je kromě toho nezbytné určit potenciální dopad na další zprostředkovatele působící v odvětví správy majetku, jako jsou depozitáři nebo poskytovatelé služeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příslušné orgány podávají Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU tyto informace:
a)
informace o fungování pasu EU pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy, jak je stanoveno v článcích 2 až 7;
b)
informace o fungování nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v členských státech a o správě nebo nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v členských státech v souladu s příslušnými vnitrostátními režimy, jak je stanoveno v článcích 8 až 13;
c)
informace o dopadu fungování systémů uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce, jak je stanoveno v článku 14.
Článek 2
V souvislosti s využíváním pasu podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet unijních správců alternativních investičních fondů povolených podle článku 7 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet unijních správců, kteří nabízejí podílové jednotky nebo akcie unijních alternativních investičních fondů podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů a jejich podfondů, které jsou nabízeny podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
c)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy podle článku 33 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů spravovaných podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
d)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiných členských státech prostřednictvím pobočky podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě přímo podle článku 33 směrnice 2011/61/EU.
Článek 3
Pokud jde o problémy, které vyvstanou v souvislosti s účinnou spoluprací mezi příslušnými orgány, podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
b)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 5 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
c)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 6 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
d)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření v souladu v čl. 45 odst. 7 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
f)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 8 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
g)
počet zaslaných a přijatých oznámení podle čl. 50 odst. 5 směrnice 2011/61/EU a uvedení opatření přijatých v důsledku oznámení;
h)
pokud jde o žádosti o pomoc vydané příslušným orgánem:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí a obtíže, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
i)
pokud jde o žádosti o pomoc, které obdržel příslušný orgán od příslušných orgánů v jiných členských státech:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
průměrná doba do vydání odpovědi;
j)
počet ověření na místě nebo šetření, která příslušný orgán provedl v jiném členském státě v souladu s čl. 54 odst. 1 směrnice 2011/61/EU a počet žádostí o ověření na místě nebo šetření v jiném členském státě, které byly zamítnuty.
Článek 4
Pokud jde o problémy, jež vyvstaly v souvislosti s účinným fungováním systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
průměrná doba, která uplyne mezi přijetím oznámení se všemi nezbytnými dokumenty od správce alternativního investičního fondu a okamžikem, kdy přijímající příslušný orgán podá oznámení příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
b)
průměrná doba, která uplyne, než příslušný orgán domovského členského státu správce alternativního investičního fondu tomuto správci oznámí, že může provádět přeshraniční činnosti; tato doba se počítá od data předání oznámení s dokumenty příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
c)
počet žádostí příslušného orgánu hostitelské země o objasnění skutečností, které se týkají oznámení;
d)
počet sporů příslušných orgánů domovského a hostitelského členského státu týkajících se postupu oznamování.
Článek 5
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů týkající se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných z jiného členského státu a rovněž alternativních investičních fondů nabízených podle článku 43 směrnice 2011/61/EU, podají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu týkajících se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných správcem usazeným v jiném členském státě, uváděné důvody a způsob, jakým byly tyto stížnosti vyřízeny;
b)
důkazy o nejasnostech ze strany investorů, pokud jde o rozdělení úkolů dohledu mezi příslušné orgány domovské a hostitelské země;
c)
veškeré záležitosti týkající se fungování opatření přijatých správcem a týkajících se nabízení alternativních investičních fondů a opatření, která byla přijata, aby se zabránilo nabízení podílových jednotek nebo akcií alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, jak je požadováno v příloze IV písm. h) směrnice 2011/61/EU.
Článek 6
Pokud jde o zprostředkování ze strany orgánu pro cenné papíry a trhy, příslušné orgány podají informace o míře spokojenosti se zprostředkováním provedeným tímto orgánem ve věcech týkajících se fungování pasu pro unijní správce spravující nebo nabízející unijní alternativní investiční fondy.
Článek 7
Pokud jde o účinnost shromažďování a sdílení informací o sledování systémových rizik, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán obdržel informaci od jiného příslušného orgánu, která se týkala sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
opakované informace poskytované v souladu s první větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace získané na dvoustranném základě o významných zdrojích rizika u protistrany předané v souladu s druhou větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet situací, kdy příslušný orgán sdílel s jiným příslušným orgánem informace, které se týkaly sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
informace podávané pravidelně podle článku 25 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU.
Článek 8
Pokud jde o nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v souladu s čl. 36 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet unijních správců, jimž příslušný orgán povolil nabízet ve své jurisdikci mimounijní alternativní investiční fondy v souladu s článkem 36 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených mimounijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán unijním správcům ohledně nabízení mimounijních alternativních investičních fondů;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené unijním správcům v souvislosti s nabízením mimounijních alternativních investičních fondů.
Článek 9
Pokud jde o nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří nabízejí alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně nabízení alternativních investičních fondů podle čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené příslušným orgánem mimounijním správcům alternativních investičních fondů v souvislosti s povinnostmi stanovenými v článcích 22, 23, 24 a 26 až 30 směrnice 2011/61/EU.
Článek 10
Pokud jde o správu unijních alternativních investičních fondů mimounijními správci na základě příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je taková správa povolena, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu, a počet spravovaných unijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně správy unijních alternativních investičních fondů.
Článek 11
Pokud jde o existenci a účinnost dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem členského státu a orgánem dohledu mimounijní země pro účely dohledu nad systémovými riziky, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
existence dvoustranných dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem a orgány dohledu v třetích zemích jiných než těch, které byly sjednány a schváleny pod záštitou Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy a dotčených třetích zemí;
b)
pokud jde o žádosti o informace nebo pomoc, které podá příslušný orgán orgánům třetí země v souladu s dohodami o spolupráci:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí, včetně obtíží, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
c)
počet návštěv na místě, o jejichž vykonání svým jménem požádal příslušný orgán v souladu s dohodami o spolupráci orgán dohledu třetí země, a rovněž počet žádostí o inspekce na místě, které byly zamítnuty;
d)
počet situací, kdy orgán dohledu třetí země podal v souladu s dohodami o spolupráci nevyžádanou informaci ohledně:
-
jakékoli významné události, která by mohla mít negativní vliv na subjekt, nad nímž je vykonáván dohled,
-
vymáhání nebo regulačních opatření či sankcí, včetně zrušení, přerušení nebo úpravy příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán sdílel s jinými příslušnými orgány informaci, kterou obdržel v souladu s dohodami o spolupráci od orgánů dohledu třetí země pro účely sledování systémového rizika.
Článek 12
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů ve vztahu k nabízení a správě fondů podle příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu, které se týkají alternativních investičních fondů nabízených v dané jurisdikci podle příslušného vnitrostátního režimu;
b)
vymáhání nebo regulační opatření či sankce uložené příslušným orgánem, včetně zrušení, pozastavení nebo změny příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v dané jurisdikci, nebo k mimounijním alternativním investičním fondům nabízeným v dané jurisdikci unijními správci.
Článek 13
Pokud jde o vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly bránit účinnému výkonu dohledových pravomocí příslušného orgánu, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
problémy nebo překážky při uplatňování regulačního a dohledového rámce, se kterými se příslušný orgán setkal při výkonu svých dohledových pravomocí nad mimounijními správci alternativních investičních fondů nebo mimounijními alternativními investičními fondy;
b)
problémy při získávání informací přímo od mimounijních správců alternativních investičních fondů.
Článek 14
Pokud jde o dopad fungování systémů uvedených v čl. 1 písm. a) a b), příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
důkazy, že správci alternativních investičních fondů, kteří byli usazeni v jejich jurisdikci, se přesunuli do třetích zemí, přičemž upřesní souhrnné údaje o počtu alternativních investičních fondů a majetku ve správě za každou třetí zemi a důvody tohoto přesunu;
b)
podrobné informace o jakémkoli zjištěném nebo očekávaném narušení trhu nebo hospodářské soutěže mezi unijními a mimounijními subjekty kolektivního investování a rovněž unijními a mimounijními správci těchto subjektů;
c)
důkazy, že unijní správci subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci se setkali s obtížemi nebo omezeními při usazování nebo při nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v jakékoliv třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
d)
důkazy, že v třetích zemích existují obtíže nebo omezení, jež ve svém důsledku odrazují unijní správce subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci od rozhodnutí usadit se nebo nabízet subjekty kolektivního investování, které spravují, v jakékoli třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
e)
informace uvádějící jakékoli všeobecné nebo konkrétní obtíže, s nimiž se unijní správci subjektů kolektivního investování setkávají při usazování nebo nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v třetích zemích, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.