KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 793/2013
af 20. august 2013
om fastlæggelse af foranstaltninger for Færøerne med henblik på at sikre bevarelsen af bestanden af atlantisk-skandinavisk sild
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1026/2012 af 25. oktober 2012 om visse foranstaltninger med henblik på bevarelse af fiskebestande over for lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri (1), særlig artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bestanden af atlantisk-skandinavisk sild (også kaldet norsk forårsgydende sild) er den største sildebestand i verden. Den producerer fangster i størrelsesordenen 1-2 millioner tons. Voldsom udnyttelse som følge af overfiskeri førte imidlertid til, at bestanden kollapsede, og at al fiskeri ophørte i over to årtier i perioden fra starten af 1970'erne til midten af 1990'erne med store konsekvenser for de flåder, som udnyttede bestanden.
(2)
Efter at bestanden af atlantisk-skandinavisk sild var blevet genoprettet og fiskeriet var blevet genåbnet i 1996, blev bestanden forvaltet efter høringer blandt de fem parter, hvis eksklusive økonomiske zone denne fisk kommer igennem i sin migrationscyklus: Den Russiske Føderation, Norge, Færøerne, Island og Den Europæiske Union (i det følgende benævnt »kyststaterne«).
(3)
Siden 2007 har de aftaler, som blev indgået under høringerne af kyststaterne, omfattet endelige regler om fordelingen af den samlede tilladte fangstmængde (TAC) og et tilsagn om at fastholde relativt stabile andele i de kommende år. De aftalte andele for bestanden af atlantisk-skandinavisk sild var 5,16 % for Færøerne, 14,51 % for Island, 6,51 % for Unionen, 61 % for Norge og 12,82 % for Den Russiske Føderation. Endvidere har kyststaterne også haft en mangeårig aftale om, at de sammen skulle revurdere og revidere de fælles vedtagne forvaltningsordninger på grundlag af ny videnskabelig rådgivning og inden en bestemt dato.
(4)
For at gøre det lettere at fastsætte samlede tilladte fangstmængder havde kyststaterne på grundlag af den tilgængelige videnskabelige viden aftalt og gennemført en langsigtet forvaltningsplan i overensstemmelse med den præventive tilgang, som skulle holde fangsterne inden for sikre biologiske grænser og sikre bæredygtigt fiskeri.
(5)
Formålet med den langsigtede forvaltningsplan var at undgå, at bestanden skulle falde til et biomasseniveau på under 2 500 000 tons, og gøre alt for at holde den på over 5 000 000 tons, som er det niveau, som menes at give det maksimalt bæredygtige udbytte. Dette skulle ske ved at begrænse fangsterne, så de stemte overens med en fiskeridødelighed på 0,125. Det blev aftalt, at såfremt biomasseniveauet faldt til under 5 000 000 tons, skulle fiskeridødeligheden reduceres for at sikre en hurtig genopretning af bestanden.
(6)
I september 2012 anbefalede Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) i overensstemmelse med den præventive tilgang i forvaltningsplanen, at den samlede tilladte fangst (TAC) for de fem kyststater ikke måtte overstige 619 000 tons i 2013, hvilket svarer til et fald på 26 % sammenlignet med TAC'en for 2012.
(7)
I høringerne af kyststaterne, som blev afholdt fra oktober 2012 til januar 2013 for at forhandle aftalerne for 2013, afviste repræsentanterne for Færøerne gentagne gange konsekvent at fortsætte den aktuelle fordelingsaftale. Aftalerne for 2013 blev endeligt indgået den 18. januar 2013 af blot fire kyststater for så vidt muligt at bevare en koordineret forvaltning af bestanden i kyststaterne. Af aftalereferatet fra disse høringer af 23. januar 2013 fremgår det, at delegationerne udtrykte bekymring over, at Færøerne havde trukket sig fra kyststaternes aftale uden forudgående varsel. Eftersom det ikke var muligt at indgå en aftale med alle fem parter, fordi Færøerne havde trukket sig ud af høringerne, blev de resterende fire parter enige om at tage hensyn til Færøernes rettigheder ved at afsætte landets traditionelle andel, dvs. den andel, som Færøerne har haft siden aftalen i 2007, svarende til 31 000 tons (5,16 % af TAC'en).
(8)
Under kyststaternes høringer frem til den 23. januar 2013 fremsatte Færøerne ikke noget krav om en bestemt andel og heller ikke noget skriftligt eller mundtligt forslag om en ny fordelingsaftale, de forsøgte ikke at deltage sammen med de fire andre parter, og de gjorde sig ingen bestræbelser på at samarbejde om at drøfte aftalen for 2013.
(9)
Færøernes fiskeriminister bekendtgjorde i en erklæring af 26. marts 2013, at der ensidigt var fastsat en fangstgrænse på 105 230 tons for den færøske flåde, svarende til 17 % af den anbefalede TAC eller over tre gange så meget som den andel, som ville svare til at anvende de tidligere aftaler og en stigning på 145 % af deres andel i 2012. Denne ensidige bekendtgørelse skal ses i lyset af ovennævnte videnskabelige rådgivning om at reducere fangsterne i 2013 med 26 %. Med denne bekendtgørelse afviste Færøerne reelt også den fælles aftalte forvaltningsplan.
(10)
Færøerne har dermed undladt at samarbejde med Unionen og de andre kyststater om at forvalte en bestand af fælles interesse, nemlig bestanden af atlantisk-skandinavisk sild, og har ikke overholdt forpligtelserne i henhold til artikel 61, stk. 2, artikel 63, stk. 1 og 2, og artikel 118, 119 og 300 i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (UNCLOS) og artikel 5 og 6 og artikel 8, stk. 1 og 2, i De Forenede Nationers aftale om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskearter (UNFSA).
(11)
Hvis de fangstgrænser, som de fire kyststater og Færøerne har fastsat, nås, vil den samlede fangstmængde nå op på 692 290 tons, hvilket vil være overfiskeri sammenlignet med den anbefalede TAC. Ifølge de vurderinger og fangstprognoser, som ICES kom med i sin rådgivning om forvaltningen af fiskerisæsonen 2013 (2), ville en sådan fangstmængde medføre en gydebiomasse (SSB) i starten af 2014 på 4 200 000 tons, hvilket er langt under de 5 000 000 tons, som ventes at give det maksimalt bæredygtige udbytte.
(12)
Endvidere bekræfter nyligt offentliggjorte videnskabelige beviser fra ICES i maj 2013 (3), at den langsigtede forvaltningsplan i sin nuværende form (med målet om en fiskeridødelighed på 0,125) er præventiv, mens en stigning i målet for fiskeridødelighed til en værdi på 0,15, som netop svarer til den værdi, som fremkommer som følge af stigningen af Færøernes andel, gør planen ikke-præventiv med deraf følgende øget risiko for, at bestanden kollapser.
(13)
Ifølge artikel 3 i forordning (EU) nr. 1026/2012 kan et land identificeres som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, hvis: a) det undlader at samarbejde om forvaltningen af en bestand af fælles interesse i fuld overensstemmelse med bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (UNCLOS) og De Forenede Nationers aftale om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskearter af 4. august 1995 (UNFSA) eller enhver anden international aftale eller folkeretlig norm, og b) det enten: i) undlader at vedtage de nødvendige foranstaltninger for fiskeriforvaltningen, eller ii) vedtager foranstaltninger for fiskeriforvaltningen uden behørig hensyntagen til andre landes og Unionens rettigheder, interesser og pligter, og disse foranstaltninger for fiskeriforvaltningen, når de sammenholdes med foranstaltninger truffet af andre lande og Unionen, fører til fiskeriaktiviteter, der kunne resultere i, at bestanden kommer i en ikke-bæredygtig tilstand.
(14)
Som følge af ovenstående overvejelser opfylder Færøerne alle kriterierne for at blive identificeret som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, og Kommissionen kan derfor vedtage foranstaltningerne i forordning (EU) nr. 1026/2012.
(15)
Kommissionen besluttede i medfør af artikel 6 i forordning (EU) nr. 1026/2012 ved beslutning af 17. maj 2013 (4) og skrivelse af samme dato at meddele Færøernes landsstyre og den danske regering, at den havde til hensigt at identificere Færøerne som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, med oplysninger om årsagerne til denne identificering og de mulige foranstaltninger, der kan træffes i henhold til forordningen. Færøernes landsstyre bekræftede modtagelse af skrivelsen samme dag.
(16)
Færøernes landsstyre svarede på meddelelsen inden den 17. juni 2013 og afviste Kommissionens argumenter med sine egne argumenter, nemlig at de ikke havde trukket sig ud af høringerne, at de fortsat bestræbte sig på at finde en forhandlet løsning på fordelingen af bestanden, og at EU ikke havde ret til at bruge tvangsforanstaltninger. De udtrykte imidlertid heller ikke nogen hensigt om at ændre beslutningen om ikke-bæredygtige fangstgrænser for 2013, ligesom de ikke gav nogen tydelige begrundelser for deres høje fangstgrænse for 2013 ud over en ikke-begrundet påstand om en øget forekomst af denne bestand inden for de seneste år i de havområder, som er under færøsk jurisdiktion.
(17)
Kommissionen undersøgte den eksisterende videnskabelige litteratur om emnet og fandt kun udtalelser, som pegede på, at der i løbet af en sæson ind imellem forekom sild i færøske farvande i længere tid, men fandt ingen henvisninger, der tillod at fortolke dette fænomen som en stabil eller permanent stigning i mængden. Med hensyn til Færøernes argument om, at bestanden under alle omstændigheder og ikke som følge af deres øgede ensidige andel vil falde til under det maksimale bæredygtige udbytte (MSY) i 2014, bemærkes det, at bestanden ifølge den seneste videnskabelige rådgivning (se betragtning 12 ovenfor) igen kan stige til det maksimale bæredygtige udbytte, men vil ligge under dette niveau i længere tid og med større risiko for, at bestanden kollapser, hvis det nuværende mål for fiskeridødelighed øges til en værdi, som svarer til den værdi, der følger af den større færøske andel.
(18)
Kommissionen konkluderede efter en detaljeret analyse af det færøske landsstyres argumenter, at disse ikke modbeviser årsagerne i Kommissionens meddelelse eller giver nogen objektiv begrundelse for landets manglende samarbejde. Som følge af denne konklusion og den manglende vilje til at korrigere de ensidige fangstgrænser for 2013 konkluderer Kommissionen, at Færøerne fortsat opfylder kriterierne for at blive identificeret som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri.
(19)
Kommissionen mener derfor, at det er nødvendigt at vedtage foranstaltninger i henhold til artikel 4 i forordning (EU) nr. 1026/2012.
(20)
Disse foranstaltninger skal være effektive og forholdsmæssigt afpassede i forhold til at nå målet om bevarelse og bør forhindre Færøerne i at udnytte Unionens markeder, havne og faciliteter til at opretholde sit ikke-bæredygtige fiskeri efter sild.
(21)
Kommissionen har endvidere evalueret de miljømæssige, handelsmæssige, økonomiske og sociale konsekvenser på kort og lang sigt af de foranstaltninger, som kan vedtages i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1026/2012 samt den administrative byrde i forbindelse med foranstaltningernes gennemførelse.
(22)
På grundlag af denne evaluering forekommer det hensigtsmæssigt indledningsvist at vedtage visse foranstaltninger i henhold til artikel 4, stk. 1, litra c), d), e), og i), i forordning (EU) nr. 1026/2012. Såfremt disse foranstaltninger viser sig at være ineffektive, og såfremt Færøerne fortsat tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, kan der vedtages yderligere foranstaltninger.
(23)
Det færøske fiskeri efter sild med flydetrawl kan være direkte fiskeri i årets koldeste måneder, men er blandet fiskeri i det sene forår og om sommeren, hvor der fanges lige store mængder sild og makrel. Begge arter kan fanges med det samme fartøj i samme træk, på den samme fangstrejse eller på de samme fangstpladser i løbet af sæsonen. Makrel er dermed som art knyttet til sild. Ved fortsat at fange og eksportere makrel vil Færøerne således også forsætte med at fange store mængder sild som en nødvendig bifangst, selv om sild ikke kan eksporteres til Unionen. Hvis foranstaltningerne således ikke også omfatter makrelimport, undermineres effektiviteten af et forbud mod import af sild som et middel til at forhindre yderligere skade på sildebestandens bæredygtighed. Makrel lever sammen med sild i et sådant omfang, at der i forbindelse med fiskeri efter makrel under Færøernes kontrol altid er en risiko for at fange sild. Der er således en risiko for, at al makrel, der fanges under Færøernes kontrol, er fanget sammen med sild. For at sikre effektive handelsmæssige foranstaltninger bør de derfor omfatte både sild og makrel.
(24)
I forbindelse med sin vurdering af, om foranstaltningerne er forholdsmæssige, og navnlig i forbindelse med beslutningen om, hvorvidt begrænsningerne for handelen med de vigtigste arter, som fanges under sildefiskeriet, bør begrænses til en bestemt mængde, eller om al import bør forbydes, undersøgte Kommissionen, om der fandtes andre alternative foranstaltninger end et totalt forbud mod import af alle produkter, som fremstilles af eller indeholder sild eller makrel, og som kunne være mere forholdsmæssige foranstaltninger. Tre mulige alternativer blev vurderet: i) en kvantitativ begrænsning for alle produkter, der begrænser import til den traditionelle handel, ii) et totalt forbud mod frisk og frossen fisk og fisk på dåse, men ikke mere detaljerede produkter som fiskemel og -olie og iii) et importforbud begrænset udelukkende til sild og sildeprodukter. Den første af disse tre muligheder kan være yderst effektiv i lyset af den store betydning af Færøernes eksport af fiskemel til EU, men den anses på dette tidspunkt for at være alt for byrdefuld, navnlig i lyset af at den på den ene side kan påvirke sektorer af den færøske fiskeriindustri, som ikke er direkte knyttet til den pelagiske fangstsektor, og på den anden side vil skabe en stor administrativ byrde i forbindelse med, at fiskemel og -olie skal analyseres i specialiserede laboratorier for at fastslå den artsmæssige sammensætning. Det tredje alternativ anses som nævnt ovenfor for at være ineffektivt, så længe de økonomiske konsekvenser let kan udlignes af makreleksporten. Det andet alternativ giver således den bedste balance mellem midlerne og de ønskede virkninger, og der findes ikke nogen mindre byrdefulde foranstaltninger med henblik på at opnå det nødvendige resultat.
(25)
I sin vurdering af forholdsmæssigheden undersøgte Kommissionen endvidere, om der er behov for andre foranstaltninger end importbegrænsninger og navnlig begrænsninger for brug af havne. Da havne rutinemæssigt og nødvendigvis anvendes til aktiviteter i forbindelse med fangst af sild som påfyldning af brændstof, landing af fisk, udskiftning af besætning, reparationer og hvile, konkluderede Kommissionen, at sådanne foranstaltninger også er nødvendige, og at der ikke findes alternative, mindre restriktive foranstaltninger for at undgå, at Færøernes flåde udnytter EU's faciliteter, med hensyn til at retsforfølge ubæredygtigt sildefiskeri.
(26)
I vurderingen af de miljømæssige, handelsmæssige, økonomiske og sociale konsekvenser af foranstaltningerne på kort og lang sigt samt den administrative byrde i forbindelse med foranstaltningernes gennemførelse kan det konkluderes, at foranstaltningerne er rimelige og ikke vil have en uacceptabel virkning eller skabe en uforholdsmæssig byrde. Foranstaltningernes miljømæssige konsekvenser er fornuftige, eftersom de ventes at bidrage til at forbedre sildebestandens bæredygtighed. Deres handelsmæssige konsekvenser vil være moderate, selv om der ventes umiddelbare økonomiske konsekvenser, og selv om der på mellemlang sigt kan findes alternative udvekslingsmekanismer og i sidste ende ikke ventes nogen mangel på forsyninger i EU. De økonomiske og sociale konsekvenser ventes at være moderate på kort sigt, eftersom de vil være knyttet til de handelsmæssige konsekvenser, men vil på mellemlang og lang sigt, såfremt foranstaltningerne opnår den ønskede virkning, nødvendigvis være meget positive, navnlig for en række flåder, som i høj grad er økonomisk afhængige af pelagisk fiskeri. Den administrative byrde som følge af foranstaltningerne vil være relativt lille, i betragtning af at de fleste kontrolmidler, herunder personale, som er nødvendige for at håndhæve foranstaltningerne i medlemsstaterne, allerede eksisterer.
(27)
Endelig undersøgte Kommissionen foranstaltningernes forenelighed med international ret og konkluderede, at de vedrører bevarelse af en udtømmelig fiskebestand og har til formål effektivt at undgå overudnyttelse af bestanden, eftersom foranstaltningerne har til formål at opretholde bestanden af atlantisk-skandinaviske sild inden for sikre biologiske grænser. Foranstaltningerne benyttes sammen med Unionens egne bevaringsforanstaltninger (artikel 5, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1026/2012. Unionen har navnlig reduceret sine fangster med 26 % på linje med anbefalingen fra Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES), og Unionen anvender fuldt ud betingelserne og begrænsningerne i den langsigtede forvaltningsplan, som blev vedtaget af kystaterne i 1999 og har været anvendt siden da, og som igen blev bekræftet af ICES i maj 2013 som værende i overensstemmelse med den præventive tilgang og som den rette forvaltningstilgang til at kunne holde fangsterne inden for sikre biologiske grænser. Desuden er der ikke noget afgørende videnskabeligt bevis for, at Færøerne skulle have ret til en højere andel af fiskeriet af atlantisk-skandinavisk sild; derfor ville en reduktion af deres fangster som anbefalet af ICES for 2013 have været rimeligt.
(28)
De foranstaltninger, der indledningsvis skal vedtages, bør derfor omfatte: a) forbud mod import af sild og makrel fra atlantisk-skandinaviske bestande samt af fiskeriprodukter, som indeholder eller er fremstillet af sådanne fisk, og b) begrænsninger for anvendelsen af Unionens havne for fartøjer, der fisker efter bestande af atlantisk-skandinavisk sild og makrel under Færøernes kontrol, og for fartøjer, der transporterer fisk eller fiskeriprodukter, som stammer fra sådant fiskeri. For at fremme håndhævelsen af foranstaltningerne vedrørende fartøjer, der fisker efter de pågældende bestande af sild eller makrel eller transporterer fisk eller fiskeriprodukter, som stammer fra disse bestande, bør der gives lister over disse fartøjer til medlemsstaterne. For at fastslå, om sild eller makrel er fanget under Færøernes kontrol, bør ordningen for fangstattester, som fremgår af kapitel III i Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999 (5), anvendes.
(29)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Fiskeri og Akvakultur -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
I denne forordning identificeres Færøerne som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri efter bestanden af atlantisk-skandinavisk sild, og der træffes foranstaltninger over for Færøerne for at sikre bevarelsen af bestanden på lang sigt.
Artikel 2
Anvendelsesområde og mål
Denne forordning finder anvendelse på fiskeri efter atlantisk-skandinavisk sild under Færøernes kontrol. Den har til formål at sikre bæredygtigheden af bestanden af atlantisk-skandinavisk sild på lang sigt.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»bestand af atlantisk-skandinavisk sild«: bestanden af sild (Clupea harengus) i Det Internationale Havundersøgelsesråds (ICES's) delområde I, II, V, XII og XIV (6)
b)
»atlantisk-skandinavisk sild«: fisk fra bestanden af atlantisk-skandinavisk sild
c)
»makrel«: fisk af arten Scomber scombrus, som er fanget i de områder, hvor atlantisk-skandinavisk sild findes
d)
»fanget under Færøernes kontrol«: fanget af fartøjer, som fører Færøernes flag, eller af fartøjer, som fører en anden stats flag, som har tilladelse til at fiske i Færøernes eksklusive økonomiske zone, eller som er chartret af en færøsk virksomhed eller af færøske myndigheder.
Artikel 4
Identifikation
Færøerne identificeres som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri efter bestanden af atlantisk-skandinavisk sild.
Artikel 5
Foranstaltninger
1. Det forbydes at indføre de i bilaget anførte fisk og fiskeriprodukter, som består af, er fremstillet af eller indeholder atlantisk-skandinavisk sild eller makrel, som er fanget under Færøernes kontrol, på Unionens område, herunder med henblik på omladning i havne.
2. Fartøjer, der fører Færøernes flag, og som fisker efter atlantisk-skandinavisk sild eller makrel, og fartøjer, der transporterer fisk eller fiskeriprodukter, der stammer fra atlantisk-skandinavisk sild eller makrel, som er fanget enten af fartøjer, der fører landets flag, eller fartøjer, som er godkendt af landet, men fører et andet lands flag, forbydes at anvende Unionens havne. Dette forbud gælder ikke i tilfælde af force majeure eller nød inden for betydningen af artikel 18 i De Forenede Nationers havretskonvention (1982) for tjenester, som er strengt nødvendige for at afhjælpe sådanne situationer.
Artikel 6
Gennemførelse
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal benytte ordningen for fangstattester i henhold til kapitel III i forordning (EF) nr. 1005/2008 til at identificere produkter, som er omfattet af forbuddet i artikel 5, stk. 1, i denne forordning.
2. For at fremme gennemførelsen af forbuddet i artikel 5, stk. 2, gives medlemsstaterne vejledende lister over de fartøjer, som ifølge pålidelige datakilder har fisket eller aktuelt fisker efter atlantisk-skandinavisk sild eller makrel under Færøernes kontrol.
Artikel 7
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. august 2013.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 793/2013
ze dne 20. srpna 2013,
kterým se stanoví opatření ve vztahu k Faerským ostrovům, jež mají zajistit zachování populace atlantsko-skandinávského sledě obecného
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 ze dne 25. října 2012 o některých opatřeních za účelem zachování populací ryb ve vztahu k zemím, které umožňují neudržitelný rybolov (1), a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Populace atlantsko-skandinávského sledě obecného (též uváděného jako sleď obecný, s jarním třením v norských vodách) je největší populací sledě obecného na světě. Z této populace pochází odlovy v řádu jednoho až dvou milionů tun. Intenzivní využívání populace v důsledku nadměrného rybolovu nicméně vedlo k jejímu vyčerpání a mezi počátkem 70. let a polovinou 90. let minulého století byl na více něž dvě desetiletí ukončen veškerý rybolov, což mělo pro loďstva lovící uvedenou populaci velmi závažné důsledky.
(2)
Od obnovy populace a opětovného zahájení rybolovu v roce 1996 podléhá populace sledě obecného řízení na základě konzultací pěti stran, v jejichž výlučné hospodářské zóně se tato ryba během svého migračního cyklu vyskytuje: jde o Ruskou federaci, Norsko, Faerské ostrovy, Island a Evropskou unii (dále jen „pobřežní státy“).
(3)
Od roku 2007 zahrnovala ujednání dohodnutá při konzultacích pobřežních států konečná pravidla pro rozdělení celkového přípustného odlovu a závazek k zachování relativní stability uvedených podílů pro budoucí roky. Pro populaci atlantsko-skandinávského sledě činily dohodnuté podíly pro Faerské ostrovy 5,16 %, pro Island 14,51 %, pro Unii 6,51 %, pro Norsko 61 % a pro Ruskou federaci 12,82 %. Pobřežní státy se navíc dlouhodobě domluvily na tom, že společně dohodnutá ujednání budou přezkoumávat i revidovat pouze společně, a to na základě nových vědeckých doporučení a k danému datu.
(4)
Aby se usnadnilo stanovení celkových přípustných odlovů, pobřežní státy se na základě dostupných vědeckých poznatků dohodly na dlouhodobém plánu řízení a provedly jej, přičemž daný plán byl v souladu s preventivním přístupem, měl zachovat odlov v rámci bezpečných biologických limitů a byl určen k zajištění udržitelného rybolovu.
(5)
Tento dlouhodobý plán řízení měl zamezit tomu, aby úroveň biomasy u uvedené populace klesla pod 2 500 000 tun, a zároveň bylo třeba vynaložit veškeré úsilí k udržení dané populace nad 5 000 000 tun, což je úroveň, u níž se předpokládá maximální udržitelný výnos. K tomu mělo dojít omezením odlovu způsobem, jenž by odpovídal úmrtnosti způsobené rybolovem na úrovni 0,125. Bylo dohodnuto, že pokud by úroveň biomasy klesla pod úroveň 5 000 000 tun, míra úmrtnosti by měla být snížena, aby se zajistila rychlá obnova dané populace.
(6)
V září 2012 doporučila Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v souladu s preventivním přístupem stanoveným v plánu řízení, že celkový přípustný odlov (TAC) pro pět pobřežních států by měl v roce 2013 činit maximálně 619 000 tun, což představuje oproti TAC stanovenému na rok 2012 pokles o 26 %.
(7)
Při konzultacích pobřežních států, které se za účelem ujednání na rok 2013 konaly od října 2012 do ledna 2013, se zástupci Faerských ostrovů důsledně a opakovaně vyjadřovali odmítavě k pokračování stávajícího ujednání o rozdělení podílů. Ujednání na rok 2013 byla nakonec uzavřena dne 18. ledna 2013 pouze čtyřmi pobřežní státy, aby se v nejvyšší možné míře udrželo koordinované řízení populace pobřežními státy. Ve schváleném záznamu z těchto konzultací ze dne 23. ledna 2013 se uvádí, že: „Delegace vyjádřily obavu, že Faerské ostrovy odstoupily od dohody pobřežních států bez předchozího oznámení“. Vzhledem k odstoupení Faerských ostrovů z konzultací není možné, aby se na ujednáních dohodlo všech pět smluvních stran, a proto se zbývající čtyři strany dohodly na zohlednění rybolovných zájmů Faerských ostrovů tím, že jim vyhradí jejich tradiční podíl, tj. podíl, který Faerským ostrovům příslušel od ujednání na rok 2007 a jenž odpovídal 31 000 tunám (5,16 % celkového přípustného odlovu).
(8)
Během konzultací pobřežních států konaných do 23. ledna 2013 nevznesli zástupci Faerských ostrovů žádný požadavek ohledně přesného podílu, nepřednesli žádný písemný ani ústní návrh nového ujednání o podílech, nezapojili se do jednání čtyř dalších stran ani nevyvinuli snahu o spolupráci při diskuzi o ujednáních na rok 2013.
(9)
Ministr pro odvětví rybolovu Faerských ostrovů oznámil v prohlášení ze dne 26. března 2013, že pro loďstvo Faerských ostrovů bylo jednostranně stanoveno omezení odlovu ve výši 105 230 tun, což představuje 17 % doporučeného celkového přípustného odlovu neboli víc než třikrát větší podíl, než by odpovídal uplatňovanému podílu z předchozích ujednání, a zvýšení podílu Faerských ostrovů oproti roku 2012 o 145 %. Uvedené jednostranné prohlášení je třeba posoudit s ohledem na výše uvedené vědecké doporučení snížit odlov v roce 2013 o 26 %. Tímto prohlášením se Faerské ostrovy též de facto zřekly společně dohodnutého plánu řízení.
(10)
Uvedenými kroky Faerské ostrovy zhatily spolupráci s Unií a ostatními pobřežními státy při řízení populace společného zájmu, atlantsko-skandinávského sledě obecného, a nedodržely závazky podle čl. 61 odst. 2, čl. 63 odst. 1 a 2, článků 118, 119 a 300 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a článků 5 a 6 a čl. 8 odst. 1 a 2 Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací (UNFSA).
(11)
Pokud by bylo dosaženo omezení odlovu stanovených čtyřmi pobřežními státy a Faerskými ostrovy, činil by celkový odlov 692 290 tun, což by oproti doporučenému TAC představovalo nadměrný odlov. Podle posouzení a prognóz odlovu, které rada ICES vypracovala v rámci poradenství pro řízení rybolovného období 2013 (2), by takovýto odlov vedl na začátku roku 2014 k biomase reprodukující se populace na úrovni 4 200 000 tun, což je pod úrovní 5 000 000 tun, u níž se očekává maximální udržitelný výnos.
(12)
Nové veřejně dostupné vědecké důkazy poskytnuté radou ICES v květnu 2013 (3) navíc potvrzují, že dlouhodobý plán řízení ve své stávající podobě (s cílem úmrtnosti způsobené rybolovem v míře 0,125) je preventivní povahy, zatímco zvýšením cíle úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu 0,15, jež je rovnocenná hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, plán tuto preventivní povahu ztratí a souvisí s tím zvýšené nebezpečí vyčerpání stavu této populace.
(13)
Podle článku 3 nařízení (EU) č. 1026/2012 může být země označena za zemi umožňující neudržitelný rybolov v případě, že: a) nespolupracuje na řízení populace společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (UNFSA) nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva a b) buď: i) nepřijala potřebná opatření na řízení rybolovu, nebo ii) přijala opatření na řízení rybolovu bez náležitého ohledu na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a tato opatření na řízení rybolovu, posuzovaná ve spojení s opatřeními přijatými jinými zeměmi a Unií, vedou k rybolovné činnosti, která by u populace mohla mít za následek vznik neudržitelného stavu.
(14)
Na základě výše uvedených hledisek splňují Faerské ostrovy všechna kritéria, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov, a Komise tak může přijmout opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1026/2012.
(15)
Podle článku 6 nařízení (EU) č. 1026/2012 se Komise rozhodnutím ze dne 17. května 2013 (4) a dopisem z téhož dne odhodlala oznámit autonomní vládě Faerských ostrovů a vládě Dánska svůj záměr označit Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov a uvedla důvody pro uvedené označení a popis možných opatření, která lze podle uvedeného nařízení přijmout. Autonomní vláda Faerských ostrovů potvrdila přijetí uvedeného dopisu téhož dne.
(16)
Autonomní vláda Faerských ostrovů odpověděla na oznámení dne 17. června 2013, přičemž tvrzení přeložená Komisí zpochybnila vlastními argumenty, jimiž bylo, že Faerské ostrovy neodstoupily z procesu konzultací, jsou i nadále odhodlány nalézt projednané řešení ohledně rozdělení dané populace a EU nemá právo používat donucovací opatření. Vláda nicméně nikterak nevyjádřila úmysl změnit své rozhodnutí ohledně neudržitelného omezení odlovu na rok 2013, ani neposkytla žádné jasné odůvodnění svého vysokého omezení odlovu na rok 2013, s výjimkou nepodloženého tvrzení o „zvýšeném výskytu této populace v posledních letech v námořních oblastech spadajících pod jurisdikci Faerských ostrovů“.
(17)
Komise prověřila v dané záležitosti stávající vědeckou literaturu a nalezla pouze tvrzení ukazující na příležitostný delší výskyt sledě obecného ve vodách Faerských ostrovů v daném období, ovšem neshledala žádný odkaz, jenž by umožňoval výklad tohoto jevu jakožto stabilní nebo trvalé zvýšení množství této populace. Pokud jde o argument Faerských ostrovů, že v roce 2014 stav populace poklesne tak pod úroveň maximálního udržitelného výnosu v každém případě, a nikoli v důsledku jejich jednostranně navýšeného podílu, je třeba poznamenat, že podle nejnovějších vědeckých doporučení (viz výše 12. bod odůvodnění) se populace sice může obnovit na úroveň maximálního udržitelnému výnosu, dojde-li však ke zvýšení stávající cílové úrovně úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu rovnocennou hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, bude tato populace setrvávat pod úrovní maximálního udržitelnému výnosu po delší dobu a nebezpečí vyčerpání stavu této populace bude vyšší.
(18)
Na základě podrobného rozboru argumentů autonomní vlády Faerských ostrovů došla Komise k závěru, že tyto argumenty nevyvracejí důvody z oznámení Komise, ani nepředstavují objektivní důvod ospravedlňující nedostatečnou spolupráci této země. Tento závěr společně s neochotou k nápravě jednostranných omezení odlovů na rok 2013 vedou Komisi k závěru, že Faerské ostrovy nadále splňují kritéria pro to, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov.
(19)
Komise má tudíž za to, že je nutné přijmout opatření podle článku 4 nařízení (EU) č. 1026/2012.
(20)
Tato opatření musí být účinná a přiměřená pro dosažení cíle ochrany a měla by Faerským ostrovům zabránit v tom, aby k pokračování neudržitelného rybolovu sledě obecného využívaly trhy, přístavy a zařízení Unie.
(21)
Kromě toho Komise zhodnotila ekologické, obchodní, hospodářské a sociální účinky daných opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, která mohou být přijata podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1026/2012, jakož i administrativní zátěž související s jejich prováděním.
(22)
Na základě tohoto hodnocení se zdá být vhodné přijmout jako první krok některá opatření uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. c), d), e) a i) nařízení (EU) č. 1026/2012. Pokud by se tato opatření ukázala jako neúčinná a Faerské ostrovy by i nadále umožňovaly neudržitelný rybolov, lze zavést i další opatření.
(23)
Faerský rybolov sledě obecného provozovaný plavidly lovícími pomocí vlečných sítí pelagické druhy může být v chladnějších měsících roku cíleným rybolovem, ale koncem jara a v létě, kdy jsou sledi obecní a makrely obecné loveny v obdobném množství, je rybolovem smíšeným. Oba druhy může během rybolovného období odlovit stejné plavidlo při stejném vytažení sítě v rámci téhož rybářského výjezdu nebo v tomtéž lovišti. Makrela obecná je tak přidruženým druhem sledě obecného. Dalším odlovem a vývozem nakrely obecné by proto byly Faerské ostrovy vedeny k dalšímu odlovu vysokého množství sledě obecný, jenž je nevyhnutelným vedlejším úlovkem, a to i v případě, že by sleď obecný nemohl být do Unie vyvážen. Proto pokud by se do opatření nezahrnul dovoz makrely obecné, byla by oslabena účinnost zákazu dovozu sledě obecného jako prostředku, který má k zabránit dalším škodám ve vztahu k udržitelnosti populace sledě obecného. Makrela obecná žije natolik na stejném teritoriu jako sleď obecný, že při lovu makrely obecné v lovištích pod kontrolou Faerských ostrovů vždy hrozí riziko, že dojde i k odlovu sledě obecného. Z tohoto důvodu existuje u všech makrel obecných pod kontrolou Faerských ostrovů pravděpodobnost, že by mohly být uloveny společně se sleděm obecným. V důsledku této skutečnosti by se v zájmu účinnosti měla obchodní opatření vztahovat jak na sledě obecného, tak na makrelu obecnou.
(24)
Při posuzování přiměřenosti opatření, a zejména při rozhodování o tom, zda by se omezení obchodu s hlavními druhy ulovenými při rybolovu sledě obecného měla týkat jen určitého množství, nebo zda by měl být zakázán veškerý dovoz, Komise zkoumala, zda by jako přiměřenější opatření mohla být oproti úplnému zákazu dovozu všech produktů vyrobených ze sledě obecného nebo makrely obecné nebo produktů obsahujících tyto ryby zamýšlena i jiná alternativní opatření. Posuzovány byly tři možné varianty: i) množstevní omezení všech produktů, jimiž by se dovoz omezil na tradiční obchodní výměny, ii) úplný zákaz pouze čerstvých, zmrazených nebo konzervovaných ryb, kromě složitějších výrobků, jako je rybí moučka a tuk a iii) zákaz dovozu omezený pouze na sledě obecného a produkty z něj. Zatímco první z těchto tří variant by mohla být vzhledem ke značnému významu vývozu rybí moučky z Faerských ostrovů do EU velmi účinnou, považuje se v této fázi za příliš zatěžující, zejména přihlédne-li se ke skutečnosti, že tento krok může jednak ovlivnit ta odvětví rybolovu Faerských ostrovů, která přímo nesouvisí s odvětvím pelagického rybolovu, a zároveň vytvoří vysokou administrativní zátěž v souvislosti s rozbory vzorků rybí moučky a tuku ve specializovaných laboratořích za účelem určení jejich druhového složení. Třetí varianta, jak je uvedeno výše, se považuje za neúčinnou, pokud mohou být její případné hospodářské důsledky snadno kompenzovány vývozem makrely obecné. Z tohoto důvodu skýtá největší rovnováhu mezi prostředky a jejich žádoucími účinky druhá alternativa, přičemž k dosažení potřebného výsledku neexistují žádná jiná méně obtížná opatření.
(25)
Při posuzování přiměřenosti Komise rovněž zkoumala, zda nejsou zapotřebí i jiná opatření než omezení dovozu, zejména pak omezení vztahující se na využívání přístavů. Jelikož jsou přístavy využívány pro doplňování paliva, vykládku, výměnu posádky, opravy a odpočinek posádky, a představují tak běžné a nezbytné činnosti spojené s lovem sledě obecného, dospěla Komise k závěru, že tato opatření jsou rovněž nezbytná a neexistují žádná jiná, méně omezující opatření, jimiž by se za účelem postihu neudržitelného lovu sledě obecného loďstvům Faerských ostrovů zabránilo využívat zařízení EU.
(26)
Při hodnocení ekologických, obchodních, hospodářských a sociálních účinků opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, jakož i administrativní zátěže související s prováděním těchto opatření lze dospět k závěru, že opatření jsou přiměřená a nebudou mít nepřijatelné účinky ani nevytvoří nepatřičnou zátěž. Opatření jsou šetrná vůči životnímu prostředí, neboť se předpokládá, že přispějí k lepší udržitelnosti populace sledě obecného. Obchodní účinky opatření budou mírné, neboť jakkoli lze očekávat bezprostřední hospodářský dopad, ve střednědobém horizontu bude možné nalézt alternativní mechanismy obchodní výměny a neočekává se, že by v rámci EU byly nakonec problémy se zásobováním. Hospodářské a sociální účinky by měly být v krátkodobém horizontu mírné, neboť budou souviset s obchodními účinky; ovšem ve střednědobém a dlouhodobém horizontu budou, pakliže se opatřeními dosáhne požadovaných dopadů, tyto účinky nevyhnutelně velmi příznivé, a to zvláště pro loďstva, která z hospodářského hlediska značně závisejí na lovu pelagických ryb. Administrativní zátěž v souvislosti s danými opatřeními bude poměrně nízká, uvážíme-li, že většinou kontrolních prostředků (včetně personálu) potřebných k prosazování opatření již členské státy disponují.
(27)
Na závěr Komise přezkoumala slučitelnost opatření s mezinárodním právem a došla k závěru, že se týkají vyčerpatelné populace ryb a mají zamezit nadměrnému využívání populace, jelikož cílem těchto opatření je udržet populaci atlantsko-skandinávského sledě obecného v rámci bezpečných biologických limitů. Tato opatření platí ve spojení s vlastními opatřeními Unie pro zachování zdrojů (čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1026/2012). Unie zejména v souladu s doporučením Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) snížila svůj odlov o 26 % a v plném rozsahu uplatňuje podmínky a omezení dlouhodobého plánu řízení, na němž se pobřežní státy dohodly a uplatňují jej od roku 1999 a který rada ICES v květnu 2013 opětovně potvrdila jako plán, jenž je v souladu s preventivním přístupem, i jako správný řídicí přístup pro zachování odlovu v rámci bezpečných biologických limitů. Kromě toho pro nárok Faerských ostrovů na větší podíl na rybolovu atlantsko-skandinávského sledě obecného neexistují nezvratné vědecké důkazy a z tohoto důvodu by bylo vhodné odlov Faerských ostrovů snížit ve smyslu doporučení rady ICES na rok 2013.
(28)
V důsledku uvedených skutečností by jako první krok měla být přijata opatření, která by zahrnovala: a) zákaz dovozu sledě obecného a makrely obecné z atlantsko-skandinávských populací a produktů rybolovu obsahujících tyto ryby nebo produktů z nich vyrobených a b) omezení využívání přístavů Unie plavidly provozujícími rybolov populací atlantsko-skandinávského sledě obecného a makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z uvedeného rybolovu. Za účelem snazšího prosazování opatření vztahujících se na plavidla, která provozují lov příslušných populací sledě obecného nebo makrely obecné či která přepravují ryby a produkty rybolovu pocházející z těchto populací, by členským státům měly být poskytnuty seznamy těchto plavidel. Aby bylo možné určit, zda byly sleď obecný či makrela obecná uloveny pod kontrolou Faerských ostrovů, měl by se využívat systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (5).
(29)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení označuje Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného a stanoví ve vztahu k Faerským ostrovům opatření k zajištění dlouhodobého zachování této populace.
Článek 2
Oblast působnosti a cíle
Toto nařízení se použije na rybolov atlantsko-skandinávského sledě obecného provozovaný pod kontrolou Faerských ostrovů. Má za cíl zajistit dlouhodobou udržitelnost populace atlantsko-skandinávského sledě obecného.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„populací atlantsko-skandinávského sledě obecného“ se rozumí populace sledě obecného (Clupea harengus) v podoblastech ICES (Mezinárodní rady pro průzkum moří) I, II, V, XII a XIV (6);
b)
„atlantsko-skandinávským sleděm obecným“ se rozumí ryba z populace atlantsko-skandinávského sledě obecného;
c)
makrela obecná je rybou druhu Scomber scombrus, která byla ulovena v oblastech výskytu atlantsko-skandinávského sledě obecného;
d)
výrazem „uloven pod kontrolou Faerských ostrovů“ se rozumí uloven plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů nebo plavidly plujícími pod vlajkou jiného státu, které mají povolení k rybolovu ve výlučné hospodářské zóně Faerských ostrovů nebo byly pronajaty faerskou společností či faerskými orgány.
Článek 4
Označení
Faerské ostrovy se označují za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávské sledě obecného.
Článek 5
Opatření
1. Na území Unie, včetně za účelem překládky v přístavech, se zakazuje vstup ryb nebo produktů rybolovu stanovených v příloze, které sestávají ze sledě obecného nebo makrely obecné ulovených pod kontrolou Faerských ostrovů, které jsou z nich vyrobeny nebo které je obsahují.
2. Zakazuje se využívání přístavů Unie plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů lovícími populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné, které byly uloveny plavidly plujícími pod vlajkou uvedené země nebo plavidly, jež mají od uvedené země povolení a plují pod vlajkou jiného státu. Tento zákaz se nepoužije v případě vyšší moci nebo nouze ve smyslu článku 18 Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1982 o mořském právu, pokud jde o služby, které jsou nezbytně nutné pro nápravu těchto situací.
Článek 6
Provádění
1. Příslušné orgány členských států využijí systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení (ES) č. 1005/2008, aby určily všechny produkty, na které se vztahuje zákaz uvedený v čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Pro snazší provádění zákazu stanoveného v čl. 5 odst. 2 obdrží členské státy orientační seznamy plavidel, jež dle spolehlivých zdrojů údajů provozovaly nebo v současnosti provozují rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. srpna 2013.