KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 134/2014
af 16. december 2013
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 168/2013 for så vidt angår krav til miljøpræstationer og fremdriftsydelse og ændring af bilag V hertil
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 168/2013 af 15. januar 2013 om godkendelse og markedsovervågning af to- og trehjulede køretøjer samt quadricykler (1), særlig artikel 18, stk. 3, artikel 23, stk. 12, artikel 24, stk. 3 og artikel 74, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Betegnelsen »køretøjer i klasse L« dækker en lang række køretøjstyper med to, tre eller fire hjul, f.eks. to- og trehjulede knallerter, to- og trehjulede motorcykler, motorcykler med sidevogn og lette firhjulede køretøjer (quadricykler), som f.eks. on-road-quads, terrængående quads og quadrikøretøjer.
(2)
Forordning (EU) nr. 168/2013 foreskriver mulighed for at anvende regulativer fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) med henblik på EU-typegodkendelse af hele køretøjer. I henhold til nævnte forordning anses typegodkendelse i henhold til FN/ECE-regulativer, som er obligatoriske, for EU-typegodkendelse.
(3)
Den obligatoriske anvendelse af FN/ECE-regulativer gør det muligt at undgå overlapning - ikke kun med hensyn til tekniske forskrifter, men også med hensyn til certificering og administrative procedurer. Desuden vil en typegodkendelse, der er direkte baseret på internationalt anerkendte standarder, kunne forbedre markedsadgangen i tredjelande, navnlig de lande, der har undertegnet overenskomsten under FN's Økonomiske Kommission for Europa om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter (»overenskomst af 1958 som revideret«), som Unionen har tiltrådt ved Rådets afgørelse 97/836/EF (2), og dermed øge EU-industriens konkurrenceevne. Der foreligger imidlertid ikke tilstrækkelige FN/ECE-regulativer, eller også er de foreliggende forældede, og det er derfor nødvendigt at omarbejde og ajourføre disse til den tekniske udvikling.
(4)
Forordning (EU) nr. 168/2013 foreskriver derfor ophævelse af flere direktiver vedrørende godkendelse af køretøjer i klasse L samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder, som er beregnet til disse køretøjer, for så vidt angår krav til miljøpræstationer og fremdriftsydelse. Med henblik på EU-typegodkendelse bør disse direktiver i første omgang erstattes af bestemmelserne i denne forordning. På længere sigt kan teksten i denne forordning erstattes af henvisninger til de tilsvarende FN/ECE-regulativer, når arbejdet med at omarbejde disse er afsluttet på FN-plan.
(5)
FN/ECE-regulativ nr. 41 om støjemissioner fra motorcykler i klasse L3e og L4e blev opdateret i 2011 for at tage hensyn til den tekniske udvikling. FN/ECE-regulativ nr. 41 bør derfor gøres obligatorisk i EU-typegodkendelseslovgivningen og erstatte bilag III til kapitel 9 i direktiv 97/24/EF (3), således at motorcykler kun skal overholde ét sæt støjkrav, som er anerkendt på verdensplan af de kontraherende parter i overenskomsten af 1958 som revideret. FN/ECE-regulativ nr. 85 om måling af nettoeffekt af elektriske motorer bør ligeledes gøres obligatorisk med det samme mål om gensidig anerkendelse mellem de kontraherende parter i overenskomsten af 1958 som revideret, for så vidt angår krav til fremdriftsydelse for elektriske motorer.
(6)
Euro 4- og Euro 5-miljøgrænseværdierne er foranstaltninger, der har til formål at nedbringe emissioner af partikler og ozonprækursorer som f.eks. nitrogenoxid og carbonhydrider. Der er behov for en betydelig reduktion af emissioner af carbonhydrider fra køretøjer i klasse L for at forbedre luftkvaliteten og sikre, at det typegodkendte udstødningssystem overholder grænseværdierne for forurenende stoffer, ikke blot med henblik på direkte reduktion af de uforholdsmæssigt høje udstødningsemissioner af carbonhydrider fra disse køretøjer, men også for at bidrage til reduktion af antallet af flygtige partikler i byområder og eventuelt smog.
(7)
En af de foranstaltninger, som har til formål at reducere uforholdsmæssigt høje emissioner af carbonhydrider fra køretøjer i klasse L, vedrører sænkning af de grænseværdier for fordampningsemission af carbonhydrider, der er fastlagt i bilag VI(C) til forordning (EU) nr. 168/2013. Med henblik herpå skal der udføres en prøvningstype IV ved typegodkendelse for at måle køretøjets fordampningsemissioner. Et af kravene i forbindelse med en prøvningstype IV i et forseglet hus til bestemmelse af fordampning (SHED-prøvning) er enten at montere en hurtigt ældet adsorptionsbeholder eller alternativt at anvende en additiv forringelsesfaktor, når der er monteret en »degreened« adsorptionsbeholder. I forbindelse med den i artikel 23, stk. 4, i forordning (EU) nr. 168/2013 omhandlede miljøundersøgelse vil det blive undersøgt, om det er omkostningseffektivt at fastholde denne forringelsesfaktor som et alternativ til montering af en repræsentativ og hurtigt ældet adsorptionsbeholder. Hvis undersøgelsen viser, at denne metode ikke er omkostningseffektiv, vil der i god tid blive fremsat et forslag med henblik på at slette dette alternativ, som bør finde anvendelse efter Euro 5.
(8)
Der er behov for en standardiseret metode for måling af køretøjers energieffektivitet (brændstofforbrug eller elektrisk energiforbrug, carbondioxidemissioner samt elektrisk rækkevidde) for at sikre, at der ikke forekommer tekniske hindringer for handlen mellem medlemsstater og for desuden at sikre, at forbrugerne og brugerne modtager objektive og præcise oplysninger.
(9)
Metoderne for måling af fremdriftsydelse, herunder konstruktivt bestemt maksimalhastighed, maksimalt drejningsmoment og maksimal kontinuerlig totaleffekt for køretøjer i klasse L, er forskellige i de enkelte medlemsstater, og dette kan udgøre en hindring for samhandlen i EU. Det er derfor nødvendigt at fastlægge harmoniserede krav til metoderne for måling af fremdriftsydelse for køretøjer i klasse L for at sikre, at den korrekte godkendelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder finder anvendelse på hver type køretøj.
(10)
Funktionelle sikkerheds- og miljøkrav gør det nødvendigt at opstille begrænsninger for indgreb på visse typer af køretøjer i klasse L. Disse begrænsninger bør udelukkende vedrøre indgreb, der i betydelig grad ændrer køretøjets miljøpræstationer og fremdriftsydelse og dets funktionelle sikkerhed i en negativ retning, således at begrænsningerne ikke står i vejen for ejerens vedligeholdelse og reparation af køretøjet. Da skadelige indgreb på køretøjets drivaggregat påvirker både dets miljøpræstationer og funktionelle sikkerhed, bør de detaljerede bestemmelser om fremdriftsydelse og støjbegrænsning, der er fastsat i denne forordning, ligeledes anvendes til at håndhæve forbud mod indgreb på drivaggregatet.
(11)
I del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013 henvises der til de otte prøvningstyper, som muliggør vurdering af miljøpræstationer for køretøjer i klasse L med henblik på godkendelse. Der bør fastlægges detaljerede prøvningskrav i denne delegerede retsakt, og bilag V (A) til forordning (EU) nr. 168/2013 bør ændres ved at koble de prøvningsgrænseværdier, der er vedtaget af Rådet og Europa-Parlamentet, til de detaljerede prøvningsprocedurer og tekniske krav, som er fastsat i denne forordning. Som led i de ændringer, der er fastsat i bilag XII til denne forordning, bør der indføres en henvisning til denne forordnings detaljerede prøvningsprocedurer og krav i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
Formål
I denne forordning fastlægges de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer vedrørende miljøpræstationer og fremdriftsydelse med henblik på godkendelse af køretøjer i klasse L samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder beregnet til sådanne køretøjer i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 168/2013, og der opstilles en liste over de relevante FN/ECE-regulativer og ændringer hertil.
Artikel 2
Definitioner
Definitionerne i forordning (EU) nr. 168/2013 finder anvendelse. Derudover finder følgende definitioner anvendelse:
(1)
»WMTC, etape 1«: den på verdensplan harmoniserede prøvningscyklus for motorcykler som defineret af FN/ECE i den globale tekniske forskrift nr. 2 (4), og som siden 2006 har været anvendt som en alternativ type I-emissionsprøvningscyklus til den europæiske kørecyklus for motorcykler i klasse L3e
(2)
»WMTC, etape 2«: den på verdensplan harmoniserede prøvningscyklus for motorcykler som defineret af FN/ECE i den ændrede globale tekniske forskrift nr. 2 (5), og som anvendes som en obligatorisk type I-emissionsprøvningscyklus ved godkendelse af køretøjer i (under)klasse L3e, L4e, L5e-A og L7e-A, som er i overensstemmelse med Euro 4
(3)
»WMTC, etape 3«: den ændrede WMTC, som er nævnt i bilag VI(A) til forordning (EU) nr. 168/2013 og svarer til den på verdensplan harmoniserede prøvningscyklus for motorcykler som defineret af FN/ECE i den ændrede globale tekniske forskrift nr. 2 (6), og som er tilpasset køretøjer med en lav konstruktivt bestemt maksimalhastighed og anvendes som obligatorisk type I-emissionsprøvningscyklus ved godkendelse af køretøjer i klasse L, som er i overensstemmelse med Euro 5
(4)
»konstruktivt bestemt maksimalhastighed«: køretøjets maksimalhastighed som bestemt i overensstemmelse med artikel 15 i denne forordning
(5)
»udstødningsemissioner«: emissioner fra udstødningen af forurenende gasser og partikler
(6)
»partikelfilter«: filter, der er monteret i køretøjets udstødningssystem med henblik på at nedbringe emissioner af partikler fra udstødningsstrømmen
(7)
»forsvarligt vedligeholdt og benyttet«: at et udvalgt prøvekøretøj opfylder kriterierne for godkendelse af et bestemt køretøj med hensyn til en tilstrækkelig grad af vedligeholdelse og almindelig anvendelse i henhold til køretøjsfabrikantens anvisninger
(8)
»motorens brændstofkrav«: den brændstoftype, som normalt anvendes af motoren:
a)
benzin (E5)
b)
flydende gas (LPG)
c)
NG/biomethan (naturgas)
d)
enten benzin (E5) eller LPG
e)
enten benzin (E5) eller NG/biomethan
f)
dieselolie (B5)
g)
blanding af ethanol (E85) og benzin (E5) (blandingsbrændstof - flex fuel)
h)
blanding af biodiesel og diesel (B5) (blandingsbrændstof - flex fuel)
i)
hydrogen (H2) eller en blanding (H2NG) af NG/biomethan og hydrogen
j)
enten benzin (E5) eller hydrogen (dobbeltbrændstof - bi-fuel)
(9)
»typegodkendelse af et køretøj med hensyn til miljøpræstationer«: godkendelse af en køretøjstype, variant eller version for så vidt angår følgende betingelser:
a)
overensstemmelse med del A og B i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013
b)
tilhørende den samme fremdriftsfamilie i henhold til kriterierne i bilag XI
(10)
»køretøjstype med hensyn til miljøpræstationer«: en række køretøjer i klasse L, som ikke afviger indbyrdes på følgende punkter:
a)
den ækvivalente inerti bestemt i relation til referencemassen i henhold til tillæg 5, 7 eller 8 til bilag II
b)
fremdriftskendetegn fastsat i bilag XI med hensyn til fremdriftsfamilie
(11)
»periodisk regenererende system«: en forureningsbegrænsende anordning, f.eks. katalysator, partikelfilter eller en anden forureningsbegrænsende anordning, der kræver en periodisk regenereringsproces for mindre end 4 000 km normal køretøjsdrift
(12)
»køretøj, som anvender alternative brændstoffer«: et køretøj, der kan køre på mindst én form for brændstof, der er enten gasformigt ved atmosfærisk temperatur og tryk eller udledt af en hovedsagelig ikke-mineralsk olie
(13)
»H2NG-blandingsbrændstofkøretøj (flex fuel vehicle)« et blandingsbrændstofkøretøj, der kan køre på forskellige blandinger af hydrogen og naturgas eller biomethan
(14)
»stamkøretøj«: et køretøj, som er repræsentativt for en fremdriftsfamilie som fastsat i bilag XI
(15)
»type af forureningsbegrænsende anordning«: kategori af forureningsbegrænsende anordninger, som anvendes til begrænsning af forurenende emissioner, og som ikke afviger indbyrdes med hensyn til deres miljøpræstationer og konstruktionsegenskaber
(16)
»katalysator«: en emissionsbegrænsende anordning, der konverterer giftige forbrændingsprodukter fra motorens udstødning til mindre giftige stoffer ved hjælp af katalyserede kemiske reaktioner
(17)
»katalysatortype«: kategori af katalysatorer, som ikke afviger indbyrdes på følgende punkter:
a)
antal bærere, struktur og materiale
b)
type katalytisk behandling (oxidations-, trevejs eller en anden type katalytisk aktivitet)
c)
volumen, forhold mellem frontalareal og substratlængde
d)
katalysatormaterialeindhold
e)
katalysatormaterialeforhold
f)
celletæthed
g)
dimensioner og form
h)
afskærmning mod varme
i)
en uadskillelig udstødningsmanifold, katalysator og muffler integreret i køretøjets udstødningssystem eller adskillelige enheder i udstødningssystemet, som kan udskiftes
(18)
»referencemasse«: masse i køreklar stand af et køretøj i klasse L bestemt i overensstemmelse med artikel 5 i forordning (EU) nr. 168/2013, plus førerens vægt (75 kg) og, hvis det er relevant, plus massen af fremdrivningsbatterier
(19)
»fremdriftssystem«: den del af drivaggregatet, som kommer efter fremdriftsydelsesenheden (enhederne), og som kan bestå af drejningsmomentomformer, koblinger, transmission og styringen heraf, enten drivaksel eller remtræk eller kædetræk, differentialer, slutdrev og dæk på drivhjulet (radius)
(20)
»stop-start-system«: automatisk stop og start af fremdriftsenheden med henblik på begrænsning af tomgang og dermed reduktion af brændstofforbrug samt køretøjets emissioner af forurenende stoffer og CO2
(21)
»software i drivaggregatet«: en række algoritmer, som styrer databehandlingssystemerne i kontrolenhederne for drivaggregatet, fremdrift eller fremdriftssystemet, og som består af en ordnet sekvens instruktioner, der ændrer tilstanden for kontrolenhederne
(22)
»kalibrering af drivaggregatet«: anvendelse af specifikke datakort og parametre i kontrolenhedernes software med henblik på at finjustere køretøjets drivaggregat, fremdrift eller fremdriftsenhed(er)
(23)
»styreenhed for drivaggregatet«: en kombineret kontrolenhed for forbrændingsmotor(er), elmotorer til fremdrift eller fremdriftssystemer, herunder transmissionen eller koblingen
(24)
»motorstyreenhed«: computer i køretøjet, som helt eller delvist styrer køretøjets motor eller motorer
(25)
»styreenhed for fremdriftssystemet«: computer i køretøjet, som helt eller delvist styrer køretøjets fremdriftssystem
(26)
»sensor«: konverter, som måler en fysisk mængde eller tilstand og konverterer denne til et elektrisk signal, der anvendes som input i en kontrolenhed
(27)
»aktuator«: en anordning, som konverterer et inputsignal fra en kontrolenhed til bevægelse, varme eller en anden fysisk tilstand for at styre drivaggregatet, motoren (motorerne) eller fremdriftssystemet
(28)
»karburator«: en anordning, som sammenblander brændstof og luft til en blanding, der kan forbrændes i en forbrændingsmotor
(29)
»skylleport«: forbindelsesled mellem krumtaphuset og forbrændingskammeret i en totaktsmotor, hvorigennem den friske blanding af luft, brændstof og smøreolie kommer ind i forbrændingskammeret
(30)
»luftindtagningssystem«: et system, der består af komponenter, som gør det muligt for den friske luft eller blandingen af luft og brændstof at komme ind i motoren og består af luftfilter, indsugningsslanger, resonator(er), spjældhuset og indsugningsmanifoldet, hvis sådanne er monteret på motoren
(31)
»turbolader«: en centrifugal kompressor, som drives af en udstødningsgasturbine, og som presser mere luft ind i forbrændingsmotoren og dermed øger fremdriftsydelsen
(32)
»superlader«: en luftindsugningskompressor, som anvendes til forceret tilførsel af luft til forbrændingsmotoren og dermed øger fremdriftsydelsen
(33)
»brændselscelle«: en omformer, der konverterer kemisk energi fra hydrogen til elektrisk energi til fremdrift af køretøjet
(34)
»krumtaphus«, hulrum eller beholdere, dels i motoren, dels uden for denne, som er forbundet med bundkarret gennem indvendige eller udvendige forbindelser, hvorigennem gasser og dampe kan cirkulere
(35)
»gennemtrængelighedsprøvning«: prøvning af tab via siderne i den ikke-metalliske brændstoftank og konditionering af brændstoftankens ikke-metalliske materiale inden prøvning af brændstoflagring i overensstemmelse med nummer C8 i bilag II til forordning (EU) nr. 168/2013
(36)
»gennemtrængning«: tab via siderne i brændstoftanken og tilførselssystemerne, som almindeligvis prøves ved bestemmelse af vægttabet
(37)
»fordampning«: fordampningstab fra brændstoftanken, brændstoftilførselssystemet eller andre kilder, hvorfra carbonhydrider fordamper til atmosfæren
(38)
»kilometertal«: et repræsentativt prøvekøretøj eller en række repræsentative prøvekøretøjer, som har kørt en forudbestemt afstand som fastlagt i artikel 23, stk. 3, litra a) eller b), i forordning (EU) nr. 168/2013 i overensstemmelse med prøvningskravene i bilag VI til nærværende forordning
(39)
»elektrisk fremdriftssystem«: et system bestående af en eller flere anordninger til oplagring af elektrisk energi, f.eks. batterier, elektromekaniske svinghjul, superkondensatorer el.lign., en eller flere elektriske kraftkonditioneringsanordninger og en eller flere elektriske maskiner, som omdanner oplagret elektrisk energi til mekanisk energi, der overføres til hjulene med henblik på fremdrift af køretøjet
(40)
»elektrisk rækkevidde«: den afstand, som køretøjer, der drives udelukkende af et elektrisk fremdriftssystem eller af et hybridt elektrisk fremdriftssystem med ekstern opladning, kan køre ved elektrisk drift på et fuldt opladet batteri eller en anden elektrisk opladningsanordning, målt efter den metode, der er beskrevet i tillæg 3.3 til bilag VII
(41)
»OVC-rækkevidden«: den samlede tilbagelagte afstand under fuldstændige, kombinerede cyklusser, der køres indtil den energi, der stammer fra ekstern opladning af batteriet er opbrugt, målt efter den metode, der er beskrevet i tillæg 3.3 til bilag VII
(42)
»køretøjets maksimale trediveminuttershastighed«: den maksimale hastighed for køretøjet målt i løbet af 30 minutter i forbindelse med den effektmåling over 30 minutter, der er fastlagt i FN/ECE-regulativ nr. 85
(43)
»typegodkendelse af et køretøj med hensyn til fremdriftsydelse«: godkendelse af en køretøjstype, variant eller version med hensyn til fremdriftsydelsen for så vidt angår følgende betingelser:
a)
konstruktivt bestemt maksimalhastighed
b)
maksimalt kontinuerligt nominelt drejningsmoment eller maksimalt nettodrejningsmoment
c)
maksimal kontinuerlig nominel effekt eller maksimal nettoeffekt
d)
maksimalt samlet drejningsmoment og totaleffekt, hvis der er tale om en hybridmotor
(44)
»fremdriftstype«: fremdriftsenheder, hvis kendetegn ikke afviser indbyrdes med hensyn til konstruktivt bestemt maksimalhastighed, maksimal nettoeffekt, maksimal kontinuerlig nominel effekt og maksimalt drejningsmoment
(45)
»nettoeffekt«: den effekt, der afgives til prøvebænken ved enden af krumtapakslen eller en tilsvarende komponent på fremdriftsenheden ved de omdrejningshastigheder, der er målt af fabrikanten ved typegodkendelse, med det tilbehør, der er anført i tabel Ap2.1-1 eller Ap2.2-1 i tillæg 2 til bilag X, og under hensyntagen til gearkassens effektivitet, hvis nettoeffekten udelukkende kan måles med gearkassen monteret på fremdriftsenheden
(46)
»maksimal nettoeffekt«: maksimal nettoeffekt fra en fremdriftsenhed, som omfatter en eller flere forbrændingsmotorer ved fuld belastning
(47)
»maksimalt drejningsmoment«: det største drejningsmoment, målt ved fuld belastning
(48)
»tilbehør«: alt apparatur og alle anordninger, der er anført i tabel Ap2.1-1 eller Ap2.2-1 i bilag X.
KAPITEL II
FABRIKANTENS FORPLIGTELSER MED HENSYN TIL KØRETØJERNES MILJØPRÆSTATIONER
Artikel 3
Monterings- og påvisningskrav vedrørende miljøpræstationer for køretøjer i klasse L
1. Fabrikanten udstyrer køretøjer i klasse L med systemer, komponenter og separate tekniske enheder med indvirkning på køretøjets miljøpræstationer, som er udformet, konstrueret og samlet således, at køretøjet under normale driftsbetingelser og vedligeholdt efter fabrikantens anvisninger overholder de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer i denne forordning.
2. Fabrikanten påviser ved en fysisk demonstrationsprøvning over for den godkendende myndighed, at de køretøjer i klasse L, der markedsføres, registreres eller ibrugtages i Unionen, overholder de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer for så vidt angår disse køretøjers miljøpræstationer som fastlagt i artikel 5 til 15.
3. Hvis fabrikanten ændrer emissionsbegrænsningssystemets egenskaber eller funktionen af nogen af de emissionsrelevante komponenter, efter at køretøjstypen er blevet typegodkendt med hensyn til miljøpræstationer og markedsført, skal fabrikanten straks meddele dette til den godkendende myndighed. Fabrikanten godtgør over for den godkendende myndighed, at det ændrede emissionsbegrænsningssystem eller de ændrede komponentegenskaber ikke medfører ringere miljøpræstationer end dem, der er påvist ved typegodkendelsen.
4. Fabrikanten sikrer, at reservedele og udstyr, som markedsføres eller ibrugtages i Unionen, overholder de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer vedrørende miljøpræstationer for de køretøjer, der er omhandlet i denne forordning. Et godkendt køretøj i klasse L udstyret med sådanne reservedele eller sådant udstyr skal overholde de samme prøvningskrav og grænseværdier som et køretøj, der er udstyret med originale dele eller originalt udstyr, og mindst opfylde de krav til holdbarhed, der er fastsat i artikel 22, stk. 2, artikel 23 og 24 i forordning (EU) nr. 168/2013.
5. Fabrikanten sikrer, at typegodkendelsesprocedurerne for kontrol af produktionens overensstemmelse følges for så vidt angår de detaljerede krav til miljøpræstationer og fremdriftsydelse, der er fastsat i artikel 33 i forordning (EU) nr. 168/2013 og i nummer C3 i bilag II hertil.
6. Fabrikanten tilsender den godkendende myndighed en beskrivelse af, hvilke foranstaltninger der er truffet for at forhindre ulovlige indgreb på styresystemet for drivaggregatet, herunder de computere, der styrer miljøpræstationer og fremdriftsydelse i henhold til nummer C1 i bilag II til forordning (EU) nr. 168/2013.
7. For hybridmotorer eller motorer udstyret med et stop-start-system sikrer fabrikanten, at køretøjet kan køre i en servicetilstand, hvor den brændstofforbrugende motor kører kontinuerligt med henblik på prøvning af miljøpræstationer og fremdriftsydelse. Hvis denne tekniske kontrol eller prøvning kræver en særlig procedure, skal dette være beskrevet i servicehåndbogen (eller tilsvarende). Denne særlige procedure må ikke kræve anvendelse af særligt udstyr ud over det, der følger med køretøjet.
Artikel 4
Anvendelse af FN/ECE-regulativer
1. De FN/ECE-regulativer og ændringer hertil, som er anført i bilag I til denne forordning, finder anvendelse på typegodkendelse med hensyn til miljøpræstationer og fremdriftsydelse.
2. Køretøjer med en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på 25 km/h skal overholde alle de relevante krav i de FN/ECE-regulativer, som gælder for køretøjer med en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på 25 km/h.
3. Henvisninger til køretøjer i klasse L1, L2, L3, L4, L5, L6 og L7 i FN/ECE-regulativer forstås som henvisninger til køretøjer i klasse L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e i denne forordning, herunder eventuelle underklasser.
Artikel 5
Tekniske specifikationer, krav og prøvningsprocedurer med hensyn til miljøpræstationer for køretøjer i klasse L
1. Prøvning af miljøpræstationer og fremdriftsydelse foretages i overensstemmelse med de prøvningskrav, der er fastlagt i denne forordning.
2. Prøvningsprocedurerne gennemføres eller bevidnes af den godkendende myndighed eller af den tekniske tjeneste, hvis sidstnævnte er godkendt af den godkendende myndighed. Fabrikanten udvælger et repræsentativt stamkøretøj med henblik på over for den godkendende myndighed at demonstrere miljøpræstationerne for køretøjerne i klasse L, som opfylder kravene i bilag XI.
3. Målemetoderne og prøvningsresultaterne indberettes til den godkendende myndighed i det format for prøvningsrapporten, der er omhandlet i artikel 32, stk. 1, i forordning (EU) nr. 168/2013.
4. Typegodkendelse med hensyn til miljøpræstationer for så vidt angår prøvningstype I, II, III, IV, V, VII og VIII skal udvides til andre køretøjsvarianter, -versioner samt fremdriftstyper og -familier, forudsat at køretøjsversionen, fremdriftssystemet eller parametrene for det forureningsbegrænsende system som fastsat i bilag XI svarer til eller forbliver inden for de foreskrevne og angivne tolerancer i nævnte bilag.
5. Hybridmotorer eller motorer udstyret med et stop-start-system prøves med den brændstofforbrugende motor i drift, når dette er foreskrevet i prøvningsproceduren.
Artikel 6
Forskrifter for prøvningstype I: udstødningsemissioner efter koldstart
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype I af udstødningsemissioner efter koldstart, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag II til denne forordning.
Artikel 7
Forskrifter for prøvningstype II: procedure for prøvning af udstødningsemissioner ved (forhøjet) tomgang og ved fri acceleration
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype II af udstødningsemissioner ved (forhøjet) tomgang og ved fri acceleration, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag III til denne forordning.
Artikel 8
Forskrifter for prøvningstype III: emissioner af krumtaphusgasser
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype III af emissioner af krumtaphusgasser, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag IV til denne forordning.
Artikel 9
Forskrifter for prøvningstype IV: fordampningsemissioner
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype IV af fordampningsemissioner, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag V til denne forordning.
Artikel 10
Forskrifter for prøvningstype V: holdbarhed af forureningsbegrænsende udstyr
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype V af de forureningsbegrænsende anordningers holdbarhed, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag VI til denne forordning.
Artikel 11
Forskrifter for prøvningstype VII: CO2-emissioner, brændstofforbrug, elektrisk energiforbrug og elektrisk rækkevidde
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype VII af energieffektivitet med hensyn til CO2-emissioner, brændstofforbrug, elektrisk energiforbrug eller elektrisk rækkevidde, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag VII til denne forordning
Artikel 12
Forskrifter for prøvningstype VIII: miljøprøvninger af egendiagnosesystem (OBD)
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype VIII af de miljømæssige aspekter ved egendiagnosesystemer, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag VIII til denne forordning.
Artikel 13
Forskrifter for prøvningstype IX: støjniveau
De prøvningsprocedurer og forskrifter for prøvningstype IX af støjniveau, der er omhandlet i del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag IX til denne forordning.
KAPITEL III
FABRIKANTENS FORPLIGTELSER MED HENSYN TIL KØRETØJERNES FREMDRIFTSYDELSE
Artikel 14
Almindelige forpligtelser
1. Fabrikanten påviser over for den godkendende myndighed fremdriftsydelsen for køretøjstypen i klasse L i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i denne forordning, inden et køretøj i klasse L markedsføres.
2. Fabrikanten sikrer, at fremdriftsydelsen for køretøjstypen i klasse L ikke overstiger den, der er meddelt til den godkendende myndighed i den informationsmappe, der er foreskrevet i artikel 27 i forordning (EU) nr. 168/2013, inden et køretøj i klasse L markedsføres, registreres eller ibrugtages.
3. Fremdriftsydelsen for et køretøj udstyret med et udskiftningssystem, en udskiftningskomponent eller en separat teknisk udskiftningsenhed må ikke overstige fremdriftsydelsen for et køretøj udstyret med det originale system, originale komponenter eller originale separate tekniske enheder.
Artikel 15
Krav til fremdriftsydelse
De prøvningsprocedurer og -krav vedrørende fremdriftsydelse, der er omhandlet i nummer A2 i bilag II til forordning (EU) nr. 168/2013, skal udføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag X til denne forordning.
KAPITEL IV
MEDLEMSSTATERNES FORPLIGTELSER
Artikel 16
Typegodkendelse af køretøjer i klasse L samt systemer, komponenter eller separate tekniske enheder hertil
1. Efter anmodning fra en fabrikant kan de nationale myndigheder ikke nægte at udstede en typegodkendelse med hensyn til miljøpræstationer og fremdriftsydelse eller en national godkendelse for en ny køretøjstype eller forbyde markedsføring, registrering eller ibrugtagning af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed af grunde, der vedrører et køretøjs miljøpræstationer, hvis det pågældende køretøj overholder bestemmelserne i forordning (EU) nr. 168/2013 og de detaljerede prøvningskrav, der er fastsat i denne forordning.
2. Med virkning fra de anvendelsesdatoer, der er fastsat i bilag IV til forordning (EU) nr. 168/2013, skal de nationale myndigheder, hvis der er tale om nye køretøjer, som ikke opfylder de Euro 4-miljøgrænseværdier, der er fastsat i del A1, B1, C1 og D i bilag VI og VII til forordning (EU) nr. 168/2013, eller de Euro 5-miljøgrænseværdier, der er fastsat i del A2, B2, C2 og D i bilag VI og VII til forordning (EU) nr. 168/2013, af grunde, der vedrører emissioner, brændstofforbrug eller energiforbrug eller de gældende krav til funktionel sikkerhed eller køretøjskonstruktion, anse typeattester, der overholder tidligere gældende miljøgrænser, for ikke længere at være gyldige for så vidt angår artikel 43, stk. 1, i forordning (EU) nr. 168/2013 og forbyde markedsføring, registrering eller ibrugtagning af sådanne køretøjer.
3. Hvis artikel 77, stk. 5, i forordning (EU) nr. 168/2013 finder anvendelse, skal de nationale myndigheder klassificere det typegodkendte køretøj i overensstemmelse med bilag I til nævnte forordning.
Artikel 17
Typegodkendelse af forureningsbegrænsende udskiftningsanordninger
1. De nationale myndigheder skal forbyde markedsføring eller montering på et køretøj af nye forureningsbegrænsende udskiftningsanordninger beregnet til montering på køretøjer, der er godkendt i henhold til denne forordning, hvis disse anordninger ikke er af en type, for hvilken der er udstedt en typegodkendelse med hensyn til miljøpræstationer og fremdriftsydelse i overensstemmelse med artikel 23, stk. 10, i forordning (EU) nr. 168/2013 og denne forordning.
2. De nationale myndigheder kan fortsat meddele udvidelser af de EU-typegodkendelser, der er omhandlet i artikel 35 i forordning (EU) nr. 168/2013, af typer af forureningsbegrænsende udskiftningsanordninger, der omfattet af direktiv 2002/24/EF, på samme betingelser, som oprindeligt fandt anvendelse. De nationale myndigheder skal forbyde markedsføring eller montering på et køretøj af sådanne typer forureningsbegrænsende udskiftningsanordninger, medmindre de er af en type, for hvilken der er udstedt en relevant typegodkendelse.
3. En type forureningsbegrænsende udskiftningsanordning beregnet til montering på et køretøj, der er typegodkendt i overensstemmelse med denne forordning, skal prøves i henhold til tillæg 10 til bilag II og bilag VI.
4. Originale forureningsbegrænsende udskiftningsanordninger af en type, der er omfattet af denne forordning, og som er beregnet til montering på et køretøj, som der henvises til i den relevante typegodkendelsesattest for hele køretøjet, behøver ikke at opfylde prøvningskravene i tillæg 10 til bilag II, forudsat at de opfylder kravene i punkt 4 i nævnte tillæg.
KAPITEL V
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 18
Ændring af bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013
Del A i bilag V til forordning (EU) nr. 168/2013 affattes som angivet i bilag XII.
Artikel 19
Ikrafttræden
1. Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2016.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 2013.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 134/2014
ze dne 16. prosince 2013,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013, pokud jde o požadavky týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky, a mění příloha V uvedeného nařízení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013 ze dne 15. ledna 2013 o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly (1), a zejména na čl. 18 odst. 3, čl. 23 odst. 12, čl. 24 odst. 3 a článek 74 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pojem „vozidla kategorie L“ zahrnuje širokou řadu typů lehkých vozidel se dvěma, třemi nebo čtyřmi koly, např. motokola, dvoukolové a tříkolové mopedy, dvoukolové a tříkolové motocykly, motocykly s postranním vozíkem a lehká čtyřkolová vozidla (čtyřkolky), jako například silniční čtyřkolky, terénní čtyřkolky a quadrimobily.
(2)
Nařízení (EU) č. 168/2013 stanoví možnost uplatnění předpisů Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (dále jen „EHK OSN“) pro účely EU schvalování typu celého vozidla. Podle uvedeného nařízení se schválení typu v souladu s předpisy EHK OSN, jejichž použití je povinné, považuje za EU schválení typu.
(3)
Povinné používání předpisů EHK OSN umožní zamezit zdvojení, nejen pokud jde o technické požadavky, ale rovněž pokud jde o certifikaci a správní postupy. Schválení typu přímo založené na mezinárodně dohodnutých normách by navíc mohlo zlepšit přístup na trh ve třetích zemích, zejména v těch, které jsou smluvními stranami Dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“), k níž Unie přistoupila rozhodnutím Rady 97/836/ES (2), čímž by se posílila konkurenceschopnost výrobního odvětví Unie. Předpisy EHK OSN, jež byly dosud vydány, jsou však buď zastaralé, nebo neexistují, a proto jsou podrobeny přezkumu a upraveny v souladu s technickým pokrokem.
(4)
Z tohoto důvodu je nařízením (EU) č. 168/2013 stanoveno zrušení několika směrnic, které se týkají schvalování vozidel kategorie L, jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jde o požadavky týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky. Pro účely EU schvalování typu by tyto směrnice měly být nahrazeny nejprve ustanoveními tohoto nařízení. V dlouhodobém horizontu, až bude proces přezkumu na úrovni OSN dokončen, budou k dispozici rovnocenné předpisy EHK OSN, které pak umožní nahradit znění tohoto nařízení odkazy na tyto předpisy EHK OSN.
(5)
S ohledem na technický pokrok byl v roce 2011 aktualizován zejména předpis EHK OSN č. 41 o emisích hluku motocyklů kategorií L3e a L4e. Proto by měl být předpis EHK OSN č. 41 učiněn závazným v rámci právních předpisů o EU schválení typu a měl by nahradit přílohu III kapitoly 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES (3), tak aby motocykly musely splňovat pouze jeden soubor požadavků na hladinu akustického tlaku u motocyklů, které jsou celosvětově uznávány smluvními stranami revidované dohody z roku 1958. Ze stejného důvodu, tedy za účelem dosažení vzájemného uznání mezi smluvními stranami revidované dohody z roku 1958, by v oblasti požadavků týkajících se výkonnosti pohonné jednotky v případě elektromotorů měl být učiněn závazným i předpis EHK OSN č. 85 o měření netto výkonu elektromotorů.
(6)
Úrovně normy Euro 4 a 5 jsou opatřeními, jejichž cílem je snížit emise částic a prekurzorů ozonu, jako jsou oxidy dusíku a uhlovodíky. Pro zlepšení kvality ovzduší a dosažení toho, aby výfukový systém, jemuž bylo uděleno schválení typu systému, splňoval mezní hodnoty znečištění, je třeba podstatně snížit emise uhlovodíků z vozidel kategorie L, což by nejen přímo výrazně snížilo u těchto vozidel neúměrně vysoké emise uhlovodíků z výfuku a emise uhlovodíků způsobené vypařováním, ale také by to pomohlo snížit v městských oblastech úrovně těkavých částic a možná i smogu.
(7)
Jedno z opatření proti nadměrným emisím uhlovodíků z vozidel kategorie L spočívá v omezení emisí způsobených vypařováním na hmotnostní limity uhlovodíků stanovené v příloze VI části C nařízení (EU) č. 168/2013. Za tímto účelem musí být při schvalování typu provedena zkouška typu IV, kterou se měří emise vozidla způsobené vypařováním. Jedním z požadavků zkoušky typu IV (Sealed House evaporative Emission Determination (SHED)) je, aby byla buď namontována rychle opotřebovaná nádobka s aktivním uhlím, nebo aby byl použit aditivní faktor zhoršení v případě, kdy je namontována nádobka s aktivním uhlím, která prošla záběhem. Zda je použití tohoto faktoru zhoršení jako alternativy k reprezentativní a rychle opotřebované nádobce s aktivním uhlím nákladově efektivní, bude prozkoumáno ve studii o dopadech na životní prostředí podle čl. 23 odst. 4 nařízení (EU) č. 168/2013. Prokáže-li výsledek studie, že tato metoda není nákladově efektivní, bude v dohledné době následovat návrh na zrušení této alternativy, který by měl platit od úrovně Euro 5 výše.
(8)
Aby mezi členskými státy nevznikaly žádné technické překážky obchodu a aby zákazníci a uživatelé dostávali objektivní a přesné informace, je zapotřebí standardizované metody měření energetické účinnosti vozidel (spotřeby paliva nebo energie, emisí oxidu uhličitého a rovněž akčního dosahu na elektřinu).
(9)
Metody měření výkonnosti pohonné jednotky, včetně maximální konstrukční rychlosti vozidla, maximálního točivého momentu a maximálního trvalého celkového výkonu vozidel kategorie L, mohou být v jednotlivých členských státech odlišné, což by mohlo být překážkou obchodu v rámci Unie. Proto je třeba vypracovat harmonizované požadavky na metody měření výkonnosti pohonné jednotky vozidel kategorie L s cílem umožnit schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které mají být použity pro každý typ takového vozidla.
(10)
Požadavky na funkční bezpečnost nebo na vliv na životní prostředí vyžadují omezit možnosti neoprávněných úprav určitých typů vozidel kategorie L. Aby tato omezení nebránila majitelům vozidel v provádění údržby, měla by se týkat výhradně neoprávněných úprav, které významně škodlivým způsobem ovlivňují vliv vozidla na životní prostředí a výkonnost jeho pohonné jednotky a funkční bezpečnost. Jelikož škodlivé neoprávněné úpravy hnacího ústrojí vozidla mají dopad na vliv vozidla na životní prostředí i na jeho funkční bezpečnost, mělo by být na podrobné požadavky týkající se výkonnosti pohonné jednotky a systému omezování hluku stanovené v tomto nařízení odkazováno i pro účely prosazování ochrany proti neoprávněným úpravám hnacího ústrojí.
(11)
V příloze V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se odkazuje na osm druhů zkoušek pro posouzení vlivu na životní prostředí u vozidla kategorie L, které má být schváleno. Je vhodné stanovit v tomto aktu v přenesené pravomoci podrobné požadavky na zkoušky, jakož i změnit přílohu V část A nařízení (EU) č. 168/2013, a to tak, že u zkušebních limitů schválených Radou a Evropským parlamentem se uvedou odkazy na podrobné zkušební postupy a technické požadavky stanovené v tomto nařízení. Odkaz na podrobné zkušební postupy a požadavky stanovené v tomto nařízení by měl být vložen do přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 prostřednictvím změn stanovených v příloze XII tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se zavádějí podrobné technické požadavky a zkušební postupy týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky u vozidel kategorie L a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla v souladu s nařízením (EU) č. 168/2013 a stanoví seznam předpisů EHK OSN a jejich změny.
Článek 2
Definice
Použijí se definice nařízení (EU) č. 168/2013. Kromě toho se použijí tyto definice:
(1)
„fází 1 WMTC“ se rozumí celosvětově harmonizovaný zkušební cyklus pro motocykly stanovený v celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2 (4), který se od roku 2006 používá u typů motocyklů kategorie L3e jako cyklus zkoušek emisí typu I alternativní k evropskému jízdnímu cyklu;
(2)
„fází 2 WMTC“ se rozumí celosvětově harmonizovaný zkušební cyklus pro motocykly stanovený v pozměněném celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2 (5), který se používá jako povinný cyklus zkoušek emisí typu I při schvalování vozidel (pod)kategorií L3e, L4e, Ll5e-A a Ll7e-A splňujících normu Euro 4;
(3)
„fází 3 WMTC“ se rozumí revidovaný WMTC uvedený v příloze VI části A nařízení (EU) č. 168/2013, který odpovídá celosvětově harmonizovanému zkušebnímu cyklu pro motocykly stanovenému v pozměněném celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2 (6) a který je přizpůsoben pro vozidla s nízkou maximální konstrukční rychlostí a používá se jako povinný cyklus zkoušek emisí typu I při schvalování vozidel kategorie L splňujících normu Euro 5;
(4)
„maximální konstrukční rychlostí vozidla“ se rozumí maximální rychlost vozidla stanovená v souladu s článkem 15 tohoto nařízení;
(5)
„emisemi výfukových plynů“ se rozumí výfukové emise plynných znečišťujících látek a částic;
(6)
„filtrem částic“ se rozumí filtrovací zařízení namontované ve výfukovém systému vozidla za účelem snížení množství částic ve výfukových plynech;
(7)
„řádně udržovaným a užívaným“ se při výběru zkušebního vozidla rozumí, že dané zkušební vozidlo splňuje kritéria pro přijetí, pokud jde o dobrou úroveň údržby a běžné používání podle doporučení výrobce;
(8)
„požadavkem motoru na palivo“ se rozumí druh paliva běžně používaný pro daný motor:
a)
benzin (E5);
b)
zkapalněný zemní plyn (LPG);
c)
NG/biomethan (zemní plyn);
d)
benzin (E5), nebo LPG;
e)
benzin (E5), nebo NG/biomethan;
f)
motorová nafta (B5);
g)
směs etanolu (E85) a benzinu (E5) - flex fuel;
h)
směs bionafty a motorové nafty (B5) - flex fuel;
i)
vodík (H2) nebo směs (H2NG) NG/biomethanu a vodíku;
j)
benzin (E5), nebo vodík - bi-fuel;
(9)
„schválením typu s ohledem na vliv na životní prostředí“ se rozumí schválení typu, varianty nebo verze vozidla s ohledem na tyto podmínky:
a)
soulad s ustanoveními přílohy V částí A a B nařízení (EU) č. 168/2013;
b)
příslušnost k jedné rodině podle pohonu na základě kritérií stanovených v příloze XI;
(10)
„typem vozidla s ohledem na vliv na životní prostředí“ se rozumí soubor vozidel kategorie L, která se neliší v těchto hlediscích:
a)
ekvivalentní setrvačná hmotnost stanovená ve vztahu k referenční hmotnosti v souladu s dodatky 5, 7 nebo 8 přílohy II;
b)
vlastnosti pohonu podle přílohy XI týkající se rodiny podle pohonu;
(11)
„periodicky se regenerujícím systémem“ se rozumí zařízení k regulaci znečišťujících látek, jako např. katalyzátor, filtr částic nebo jakékoli jiné zařízení k regulaci znečišťujících látek, které potřebuje periodický regenerační proces v intervalech kratších než 4 000 km normálního provozu vozidla;
(12)
„vozidlem poháněným alternativním palivem“ se rozumí vozidlo určené k provozu s nejméně jedním typem paliva, které je buď plynné za atmosférické teploty a tlaku, nebo je z podstatné části získáváno z neminerálních olejů;
(13)
„vozidlem flex fuel H2NG“ se rozumí vozidlo flex fuel určené k provozu s různými směsmi vodíku a zemního plynu nebo biomethanu;
(14)
„kmenovým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které je představitelem rodiny podle pohonu stanovené v příloze XI;
(15)
„typem zařízení k regulaci znečišťujících látek“ se rozumí kategorie zařízení k regulaci znečišťujících látek, která se používají k regulaci emisí znečišťujících látek a která se neliší ve svých zásadních vlastnostech týkajících se vlivu na životní prostředí a konstrukce;
(16)
„katalyzátorem“ se rozumí zařízení k regulaci emisí znečišťujících látek, které přeměňuje toxické vedlejší produkty spalování ve výfukových plynech motoru na méně toxické látky pomocí katalyzovaných chemických reakcí;
(17)
„typem katalyzátoru“ se rozumí kategorie katalyzátorů, které se neliší v těchto hlediscích:
a)
počet nasycených nosičů, struktura a materiál;
b)
druh katalytické činnosti (oxidační, třícestná, nebo jiný druh katalytické činnosti);
c)
objem, poměr čelního průřezu a délky nosiče;
d)
obsah katalytického materiálu;
e)
poměr katalytických materiálů;
f)
hustota kanálků;
g)
rozměry a tvar;
h)
tepelná ochrana;
i)
neoddělitelné sběrné výfukové potrubí, katalyzátor a tlumič hluku zabudované do výfukového systému vozidla nebo oddělitelné a vyměnitelné jednotky výfukového systému;
(18)
„referenční hmotností“ se rozumí hmotnost vozidla kategorie L v provozním stavu stanovená v souladu s článkem 5 nařízení (EU) č. 168/2013, zvýšená o hmotnost řidiče (75 kg) a případně o hmotnost pohonné baterie;
(19)
„poháněcí soustavou“ se rozumí část hnacího ústrojí následující za výstupem pohonné jednotky (pohonných jednotek), kterou případně tvoří spojky s měničem momentu, převodovka a její ovládání, buď hnací hřídel, nebo řemenový či řetězový převod, diferenciály, koncový převod a pneumatiky poháněných kol (rádius);
(20)
„systémem stop-start“ se rozumí automatické zastavení a nastartování pohonné jednotky za účelem omezení chodu motoru na volnoběžné otáčky, aby se tak u vozidla snížila spotřeba paliva a emise znečišťujících látek a CO2;
(21)
„softwarem hnacího ústrojí“ se rozumí soubor algoritmů týkajících se procesu zpracování dat v řídících jednotkách hnacího ústrojí, řídících jednotkách pohonu nebo řídících jednotkách poháněcí soustavy, který obsahuje uspořádanou posloupnost příkazů měnících stav těchto řídících jednotek;
(22)
„kalibrací hnacího ústrojí“ se rozumí použití konkrétního souboru datových map a parametrů, které používá software řídící jednotky k vyladění řízení jednotky (jednotek) hnacího ústrojí, pohonné jednotky (pohonných jednotek) nebo jednotky (jednotek) poháněcí soustavy;
(23)
„řídicí jednotkou hnacího ústrojí“ se rozumí kombinovaná řídící jednotka spalovacího motoru (motorů), elektrických trakčních motorů nebo systémů jednotky poháněcí soustavy včetně převodovky nebo spojky;
(24)
„řídicí jednotkou motoru“ se rozumí palubní počítač, který částečně nebo zcela řídí motor nebo motory vozidla;
(25)
„řídicí jednotkou poháněcí soustavy“ se rozumí palubní počítač, který částečně nebo zcela řídí poháněcí soustavu vozidla;
(26)
„čidlem“ se rozumí zařízení, které měří fyzikální veličinu nebo stav a přeměňuje je na elektrický signál, který slouží jako vstup do řídicí jednotky;
(27)
„aktuátorem“ se rozumí zařízení, které mění výstupní signál z řídicí jednotky na pohyb, teplo nebo jiný fyzikální stav za účelem ovládání hnacího ústrojí / motoru (motorů) nebo poháněcí soustavy;
(28)
„karburátorem“ se rozumí zařízení, které vytváří směs paliva a vzduchu, kterou lze spalovat ve spalovacím motoru;
(29)
„přepouštěcím kanálem“ se rozumí spojení mezi klikovou skříní a spalovací komorou dvoudobého motoru, kterým do spalovací komory vstupuje čerstvá směs vzduchu, paliva a mazacího oleje;
(30)
„systémem sání vzduchu“ se rozumí systém, který sestává z konstrukčních částí umožňujících vstup čerstvého vzduchu nebo směsi vzduchu a paliva do motoru, a zahrnuje případně vzduchový filtr, sací trubky, rezonátor (rezonátory), skříň škrticí klapky a sběrné sací potrubí motoru;
(31)
„turbodmychadlem“ se rozumí odstředivý kompresor, jehož pohonnou jednotku tvoří turbína poháněná výfukovými plyny a který zvyšuje množství vzduchu vstupujícího do spalovacího motoru, čímž zvyšuje výkonnost pohonné jednotky;
(32)
„přeplňovacím kompresorem“ se rozumí kompresor nasávaného vzduchu, který slouží k plnění spalovacího motoru pod tlakem, čímž zvyšuje výkonnost pohonné jednotky;
(33)
„palivovým článkem“ se rozumí zařízení, které přeměňuje chemickou energii z vodíku na elektrickou energii k pohonu vozidla;
(34)
„klikovou skříní“ se rozumějí prostory uvnitř nebo vně motoru, které jsou spojeny s olejovou vanou vnitřními nebo vnějšími kanály, kterými mohou unikat plyny a páry;
(35)
„zkouškou propustnosti“ se rozumí testování ztrát stěnami nekovové palivové nádrže a stabilizace materiálu nekovové palivové nádrže před zkouškou zásobníku paliva v souladu s přílohou II částí C č. 8 nařízení (EU) č. 168/2013;
(36)
„propouštěním“ se rozumí ztráty stěnami systémů uložení a rozvodu paliva, které se obecně zkouší zjišťováním úbytku hmotnosti;
(37)
„vypařováním“ se rozumí ztráty výdechem z palivové nádrže, ze systému rozvodu paliva nebo z jiných zdrojů, ze kterých unikají uhlovodíky do ovzduší;
(38)
„kilometrovým nájezdem“ se rozumí ujetí předem určené vzdálenosti reprezentativním zkušebním vozidlem nebo vozovým parkem reprezentativních zkušebních vozidel, jak je stanoveno v čl. 23 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 168/2013 v souladu s požadavky na zkoušky uvedenými v příloze VI tohoto nařízení;
(39)
„elektrickým hnacím ústrojím“ se rozumí systém, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jako jsou baterie, elektromechanické setrvačníky, superkondenzátory apod., jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla;
(40)
„akčním dosahem na elektřinu“ se rozumí vzdálenost, kterou mohou vozidla poháněná pouze elektrickým hnacím ústrojím nebo hybridním elektrickým hnacím ústrojím s externím nabíjením ujet na elektřinu z jedné plně nabité baterie nebo jiného zásobníku elektrické energie, přičemž vzdálenost se měří postupem uvedeným v dodatku 3.3 k příloze VII;
(41)
„akčním dosahem OVC“ se rozumí celková vzdálenost, kterou vozidlo ujede během úplné jízdní zkoušky s kombinovanými cykly, a to až do vyčerpání energie z baterie (nebo z jiného zásobníku elektrické energie) nabité z externího zdroje, přičemž vzdálenost se měří postupem popsaným v dodatku 3.3 k příloze VII;
(42)
„maximální třicetiminutovou rychlostí“ vozidla se rozumí maximální dosažitelná rychlost vozidla měřená během 30 minut jako výsledek třicetiminutového výkonu podle předpisu EHK OSN č. 85;
(43)
„schválením typu s ohledem na výkonnost pohonné jednotky“ se rozumí schválení typu, varianty nebo verze vozidla s ohledem na výkonnost pohonných jednotek, pokud jde o tyto podmínky:
(a)
maximální konstrukční rychlost (rychlosti) vozidla;
(b)
maximální trvalý jmenovitý točivý moment nebo maximální netto točivý moment;
(c)
maximální trvalý jmenovitý výkon nebo maximální netto výkon;
(d)
maximální celkový točivý moment a výkon v případě vozidla s hybridní technologií;
(44)
„typem pohonu“ se rozumí pohonné jednotky, jejichž vlastnosti se podstatně neliší z hlediska maximální konstrukční rychlosti vozidla, maximálního netto výkonu, maximálního trvalého jmenovitého výkonu a maximálního točivého momentu;
(45)
„netto výkonem“ se rozumí výkon dosažený na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenné konstrukční části pohonné jednotky při otáčkách naměřených výrobcem při schvalování typu, spolu s příslušenstvím uvedeným v tabulkách Ap2.1-1 nebo Ap2.2-1 dodatku 2 k příloze X, a s ohledem na účinnost převodovky, jestliže lze netto výkon měřit pouze s namontovanou převodovkou;
(46)
„maximálním netto výkonem“ se rozumí maximální netto výkon pohonných jednotek, které zahrnují jeden nebo více spalovacích motorů, a to při plném zatížení motoru;
(47)
„maximálním točivým momentem“ se rozumí maximální hodnota točivého momentu měřená při plném zatížení motoru;
(48)
„příslušenstvím“ se rozumějí všechny přístroje a zařízení uvedené v tabulce Ap2.1-1 nebo Ap2.2-1 v příloze X.
KAPITOLA II
POVINNOSTI VÝROBCE TÝKAJÍCÍ SE VLIVU VOZIDEL NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ
Článek 3
Požadavky na montáž a na prokazování týkající se vlivu vozidel kategorie L na životní prostředí
1. Výrobce vybaví vozidla kategorie L takovými systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky majícími dopad na vliv vozidla na životní prostředí, které jsou konstruovány, vyráběny a montovány takovým způsobem, aby vozidlo při běžném provozu a údržbě podle předpisů výrobce bylo v souladu s podrobnými technickými požadavky a zkušebními postupy podle tohoto nařízení.
2. Výrobce prokáže prostřednictvím fyzické prokazovací zkoušky schvalovacímu orgánu, že vozidla kategorie L, která jsou dodávána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu v Unii, jsou v souladu s podrobnými technickými požadavky a zkušebními postupy týkajícími se vlivu těchto vozidel na životní prostředí, jež jsou stanoveny v článcích 5 až 15.
3. Pokud výrobce změní vlastnosti systému omezování emisí nebo výkonnost kterékoli z konstrukčních částí ovlivňujících emise poté, co byl daný typ vozidla schválený s ohledem na jeho vliv na životní prostředí uveden na trh, musí tuto skutečnost bez prodlení oznámit schvalovacímu orgánu. Výrobce musí schvalovacímu orgánu prokázat, že změněné vlastnosti systému omezování emisí nebo dané konstrukční části nemají za následek horší vliv na životní prostředí, než který byl prokázán při schválení typu.
4. Výrobce musí zajistit, aby náhradní díly a zařízení, které jsou dodány na trh nebo uvedeny do provozu v Unii, byly v souladu s podrobnými technickými požadavky a zkušebními postupy týkajícími se vlivu vozidel na životní prostředí, jež jsou stanoveny v tomto nařízení. Schválené vozidlo kategorie L vybavené takovým náhradním dílem nebo zařízením musí splňovat stejné požadavky na zkoušky a mezní hodnoty výkonnosti jako vozidlo vybavené původním dílem nebo zařízením, které splňuje požadavky životnosti v rozsahu uvedeném v čl. 22 odst. 2 a článcích 23 a 24 nařízení (EU) č. 168/2013 včetně.
5. Výrobce musí zajistit, aby byly dodržovány postupy schvalování typu pro ověření shodnosti výroby, pokud jde o podrobné požadavky týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky stanovené v článku 33 nařízení (EU) č. 168/2013 a v jeho příloze II části C č. 3.
6. Výrobce předloží schvalovacímu orgánu popis přijatých opatření bránících neoprávněným úpravám systému řízení hnacího ústrojí včetně počítačů regulujících vliv na životní prostředí a výkonnost pohonné jednotky v souladu s přílohou II částí C č. 1 nařízení (EU) č. 168/2013.
7. V případě hybridních technologií nebo v případě vybavení systémem stop-start musí výrobce do vozidla nainstalovat „servisní režim“, jenž umožní nepřetržitý chod motoru spotřebovávajícího palivo pro účely zkoušky nebo kontroly vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky. Pokud provedení takové kontroly nebo zkoušky vyžaduje speciální postup, musí to být upřesněno v návodu na údržbu (nebo v rovnocenném dokumentu). Tento speciální postup nesmí vyžadovat použití jiného zvláštního zařízení, než jaké je ve výbavě vozidla.
Článek 4
Uplatňování předpisů EHK OSN
1. Na schvalování typu s ohledem na vliv na životní prostředí a na výkonnost pohonné jednotky se vztahují předpisy EHK OSN a jejich změny uvedené v příloze I tohoto nařízení.
2. Vozidla s maximální konstrukční rychlostí ≤ 25 km/h musí splňovat všechny příslušné požadavky předpisů EHK OSN vztahující se na vozidla s maximální konstrukční rychlostí 25 km/h.
3. Odkazy na vozidla kategorií L1, L2, L3, L4, L5, L6 a L7 v předpisech EHK OSN se rozumí odkazy na vozidla kategorií L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e a L7e (v tomto pořadí) podle tohoto nařízení včetně případných podkategorií.
Článek 5
Technické specifikace, požadavky a zkušební postupy týkající se vlivu vozidel kategorie L na životní prostředí
1. Zkušební postupy týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky musí být provedeny v souladu se zkušebními požadavky stanovenými v tomto nařízení.
2. Zkušební postupy musí být provedeny nebo dosvědčeny schvalovacím orgánem, případně technickou zkušebnou, pokud je k tomu oprávněná schvalovacím orgánem. Výrobce vybere reprezentativní kmenové vozidlo, aby ke spokojenosti schvalovacího orgánu prokázal, že vozidla kategorie L splňují požadavky týkající se vlivu na životní prostředí, v souladu s požadavky přílohy XI.
3. Metody měření a výsledky zkoušek se oznámí schvalovacímu orgánu ve formátu zkušebního protokolu podle čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 168/2013.
4. Schválení typu s ohledem na vliv na životní prostředí, pokud jde o zkoušky typu I, II, III, IV, V, VII a VIII, se rozšíří na různé varianty a verze vozidla a typy a rodiny pohonu, jestliže parametry verze vozidla, pohonu nebo systému k regulaci znečišťujících látek stanovené v příloze XI jsou identické nebo se pohybují v mezích předepsané a deklarované tolerance, které jsou stanoveny v uvedené příloze.
5. V případě hybridních technologií nebo v případě vybavení systémem stop-start se zkoušky provádějí za chodu motoru spotřebovávajícího palivo, pokud tak zkušební postup stanoví.
Článek 6
Požadavky na zkoušku typu I: výfukové emise po studeném startu
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu I týkající se výfukových emisí po studeném startu podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 7
Požadavky na zkoušku typu II: výfukové emise při (zvýšených) volnoběžných otáčkách a při volné akceleraci
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu II týkající se výfukových emisí při (zvýšených) volnoběžných otáčkách a při volné akceleraci podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 8
Požadavky na zkoušku typu III: emise plynů z klikové skříně
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu III týkající se emisí plynů z klikové skříně podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IV tohoto nařízení.
Článek 9
Požadavky na zkoušku typu IV: emise způsobené vypařováním
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu IV týkající se emisí způsobených vypařováním podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
Článek 10
Požadavky na zkoušku typu V: životnost zařízení k regulaci znečišťujících látek
Zkušební postupy a požadavky na zkoušení životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek v rámci zkoušky typu V, uvedené příloze V části A nařízení (EU) č. 168/2013, se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
Článek 11
Požadavky na zkoušku typu VII: emise CO2, spotřeba paliva, spotřeba elektrické energie nebo akční dosah na elektřinu
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu VII týkající se energetické účinnosti s ohledem na emise CO2, spotřebu paliva, spotřebu elektrické energie nebo akční dosah na elektřinu podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VII tohoto nařízení.
Článek 12
Požadavky na zkoušku typu VIII: environmentální zkoušky systému OBD
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu VIII týkající se environmentální části palubní diagnostiky (OBD) podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.
Článek 13
Požadavky na zkoušku typu IX: hladina akustického tlaku
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu IX týkající se hladiny akustického tlaku podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IX tohoto nařízení.
KAPITOLA III
POVINNOSTI VÝROBCŮ TÝKAJÍCÍ SE VÝKONNOSTI POHONU VOZIDEL
Článek 14
Obecné povinnosti
1. Před dodáním vozidla kategorie L na trh musí výrobce schvalovacímu orgánu prokázat výkonnost pohonné jednotky typu vozidla kategorie L v souladu s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
2. Při dodání vozidla kategorie L na trh nebo při jeho registraci nebo před jeho uvedením do provozu musí výrobce zajistit, aby výkonnost pohonné jednotky typu vozidla kategorie L nebyla vyšší než výkonnost pohonné jednotky, která byla oznámena schvalovacímu orgánu v dokumentaci podle článku 27 nařízení (EU) č. 168/2013.
3. Výkonnost pohonné jednotky vozidla, které bylo vybaveno náhradním systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem, nesmí být vyšší než výkonnost pohonu vozidla, které je vybaveno původním systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem.
Článek 15
Požadavky na výkonnost pohonu
Zkušební postupy a požadavky na výkonnost pohonné jednotky uvedené v příloze II části A č. 2 nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou X tohoto nařízení.
KAPITOLA IV
POVINNOSTI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 16
Schvalování typu vozidel kategorie L, jejich systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Pokud o to výrobce požádá, nesmějí vnitrostátní orgány odmítnout z důvodů týkajících se vlivu vozidla na životní prostředí udělit schválení typu s ohledem na vliv na životní prostředí a na výkonnost pohonné jednotky nebo vnitrostátní schválení nového typu vozidla nebo zakázat dodávání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku na trh, jejich registraci nebo uvedení do provozu, pokud dotčené vozidlo splňuje ustanovení nařízení (EU) č. 168/2013 a podrobné zkušební požadavky stanovené v tomto nařízení.
2. S účinkem od dat stanovených v příloze IV nařízení (EU) č. 168/2013 musí vnitrostátní orgány v případě nových vozidel, která nesplňují úroveň Euro 4 stanovenou v příloze VI částech A1, B1, C1 a D a v příloze VII nařízení (EU) č. 168/2013 nebo úroveň Euro 5 stanovenou v příloze VI částech A2, B2, C2 a D a v příloze VII nařízení (EU) č. 168/2013, považovat prohlášení o shodě obsahující předchozí hodnoty environmentálních limitů za neplatná pro účely čl. 43 odst. 1 nařízení (EU) č. 168/2013 a z důvodů týkajících se emisí, spotřeby paliva nebo energie nebo příslušných požadavků na funkční bezpečnost nebo konstrukci vozidla zakáží dodávání takových vozidel na trh, jejich registraci nebo uvádění do provozu.
3. V případě použití ustanovení čl. 77 odst. 5 nařízení (EU) č. 168/2013 vnitrostátní orgány klasifikují schválený typ vozidla v souladu s přílohou I uvedeného nařízení.
Článek 17
Schválení typu náhradních zařízení k regulaci znečišťujících látek
1. Vnitrostátní orgány zakáží dodávání na trh nových náhradních zařízení k regulaci znečišťujících látek určených k montáži do vozidla nebo jejich montáž do vozidla, pokud nejsou typu, kterému bylo v souladu s čl. 23 odst. 10 nařízení (EU) č. 168/2013 a s tímto nařízením uděleno schválení typu s ohledem na vliv na životní prostředí a na výkonnost pohonné jednotky.
2. Vnitrostátní orgány mohou nadále udělovat rozšíření EU schválení typu podle článku 35 nařízení (EU) č. 168/2013 pro náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek, která jsou typu spadajícího do oblasti působnosti směrnice 2002/24/ES, a to za podmínek, které platily původně. Vnitrostátní orgány zakáží dodávání na trh takového typu náhradního zařízení k regulaci znečišťujících látek nebo jeho montáž do vozidla, pokud není typu, který byl schválen.
3. Typ náhradního zařízení k regulaci znečišťujících látek určený k montáži do vozidla, jenž byl schválen jako typ v souladu s tímto nařízením, se zkouší v souladu s dodatkem 10 k příloze II a s přílohou VI.
4. Originální náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek, která jsou typu, na nějž se vztahuje toto nařízení, a která jsou určena k montáži do vozidla, na které se vztahuje příslušný dokument o schválení typu celého vozidla, nemusí splňovat požadavky na zkoušky uvedené v dodatku 10 k příloze II, jestliže splňují požadavky bodu 4 uvedeného dodatku.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Změna přílohy V nařízení (EU) č. 168/2013
Část A přílohy V nařízení (EU) č. 168/2013 se mění v souladu s přílohou XII.
Článek 19
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. prosince 2013.