KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/262
af 17. februar 2015
om metoder til identifikation af dyr af hestefamilien, jf. Rådets direktiv 90/427/EØF og 2009/156/EF (hestepasforordningen)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 90/427/EØF af 26. juni 1990 om zootekniske og genealogiske betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr (1), særlig artikel 4, stk. 2, litra c) og d), artikel 6, stk. 2, andet led, og artikel 8, nr. 1), første afsnit,
under henvisning til Rådets direktiv 2009/156/EF af 30. november 2009 om dyresundhedsmæssige betingelser for enhovede dyrs bevægelser og indførsel af enhovede dyr fra tredjelande (2), særlig artikel 4, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved direktiv 90/427/EØF er der fastlagt zootekniske betingelser for samhandel inden for Unionen med dyr af hestefamilien. Direktivet foreskriver, at medlemsstaterne skal påse, at registrerede dyr af hestefamilien, når de flyttes, ledsages af et identifikationsdokument udstedt af de i samme direktiv omhandlede godkendte avlsorganisationer eller avlsforeninger.
(2)
Ved direktiv 2009/156/EF er der fastsat dyresundhedsmæssige betingelser for flytning og import af dyr af hestefamilien fra tredjelande. Direktivet foreskriver, at registrerede dyr af hestefamilien skal være identificeret ved et identifikationsdokument udstedt i overensstemmelse med direktiv 90/427/EØF eller af en international forening eller organisation, der administrerer konkurrence- eller væddeløbsheste. Avls- og brugsdyr af hestefamilien skal identificeres efter en metode, som fastlægges af Kommissionen.
(3)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 504/2008 (3), som har fundet anvendelse siden den 1. juli 2009, er der fastsat regler om identifikation af dyr af hestefamilien, som er født i eller importeret til Unionen, og fastlagt et identifikationsdokument (hestepas) for dyr af hestefamilien, som er et dokument, der tjener flere formål, nemlig såvel dyre- og folkesundhedsmæssige som zootekniske og hestesportsrelaterede behov. Idet der fokuseres på identifikationsdokumentet som det centrale element i systemet til identifikation af dyr af hestefamilien, giver nævnte forordning kun mulighed for at indlæse de oplysninger, der er indeholdt i flere forskellige udstedende organers databaser, i en central database eller at netværksforbinde disse organers databaser med den centrale database.
(4)
Man er i medlemsstaterne stødt på vanskeligheder i forbindelse med implementeringen af de foranstaltninger, der er fastsat i forordning (EF) nr. 504/2008. Disse vanskeligheder vedrører hovedsagelig metoden til identifikation af dyr af hestefamilien ved hjælp af identifikationsdokumentet.
(5)
Undersøgelser foretaget af medlemsstater har vist, at identifikationsdokumentet er genstand for omfattende svindel. Den største risiko består i, at dyr af hestefamilien, som tidligere er blevet udelukket fra slagtning til konsum, og som er behandlet med lægemidler, der ikke er godkendt til dyr bestemt til fødevareproduktion, bringes ind i fødevarekæden igen. Efter vedtagelsen af Kommissionens beslutning 2000/68/EF (4) er tusindvis af dyr af hestefamilien definitivt blevet udelukket fra slagtning til konsum. Manglen på alternativer til livslangt hold af dyr af hestefamilien, der ikke kan bruges og er uønskede, og som er blevet udelukket fra slagtning til konsum, har ført til vanrøgt og svigt - med alvorlige dyresundheds- og dyrevelfærdsmæssige konsekvenser til følge. Denne situation er blevet yderligere forværret af den nuværende økonomiske situation, som i mange tilfælde gør det økonomisk uoverkommeligt at holde dyr, der er i slutningen af deres produktive liv. I nogle medlemsstater har problemerne antaget et sådant omfang, at de kompetente myndigheder har iværksat programmer for slagtning af dyr af hestefamilien, der ikke kan bruges, uden for fødevarekæden.
(6)
I de senere år er »fly-grazing« opstået som et nyt fænomen, der har konsekvenser for ejerne af de berørte græsningsarealer, eftersom de juridisk set bliver brugere af dyr af hestefamilien og uforvarende ifalder ansvar i henhold til forordning (EF) nr. 504/2008. Usikkerheden for så vidt angår statussen for disse dyr af hestefamilien kan også have betydning for, om EU-reglerne på andre områder kan anvendes på rette vis.
(7)
Det har vist sig, at de oplysninger, der registreres i det udstedende organs database på tidspunktet for udstedelse af identifikationsdokumentet, hurtigt bliver forældede. Det er derfor uhyre vanskeligt - for ikke at sige umuligt - for de kompetente myndigheder i forbindelse med attestering eller identitetskontrol at kontrollere, hvorvidt et identifikationsdokument er ægte, og hvorvidt oplysningerne i dokumentet er opdaterede og pålidelige og ikke er blevet ændret på svigagtig vis, især med hensyn til dyrenes status som bestemt til slagtning, men også med henblik på anvendelse af de mere gunstige dyresundheds- og dyrevelfærdsmæssige betingelser for flytning af registrerede dyr af hestefamilien.
(8)
I de fleste medlemsstater er de forskellige pasudstedende organers databaser ikke forbundet med hinanden, og af juridiske og administrative årsager er det ikke umiddelbart en oplagt løsning kun at have ét pasudstedende organ. Oprettelse af en central database anses derfor for at være den mest effektive løsning med hensyn til udveksling og synkronisering af data mellem de forskellige aktører i medfør af Rådets direktiv 90/427/EØF og 2009/156/EF, i den udstrækning det er nødvendigt for at forvalte identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien med henblik på ikke blot at kunne give de krævede dyresundhedsgarantier, men også for at gøre det muligt at anvende de EU-retsforskrifter om dyrevelfærd og folkesundhed, for hvilke en korrekt og pålidelig identifikation af dyr af hestefamilien er en forudsætning.
(9)
En undersøgelse gennemført af Kommissionen på baggrund af hestekødssagerne i 2013 viste, at 23 medlemsstater har oprettet en central database, og to medlemsstater har en enkelt database til henholdsvis registrerede dyr af hestefamilien og avls- og brugsdyr af hestefamilien. Tre medlemsstater, som tegner sig for ca. 20 % af de 6,7 mio. dyr af hestefamilien i Unionen, har ingen central database.
(10)
Det er derfor nødvendigt at tage Unionens system til identifikation af dyr af hestefamilien op til revision med henblik på at sikre, at systemet er sikkert, men også brugervenligt.
(11)
Import af dyr af hestefamilien til de områder, der er opført i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (5), er omfattet af de betingelser, der er fastsat i henhold til direktiv 2009/156/EF, og er tilladt fra de tredjelande, der er opført i bilaget til Kommissionens beslutning 2004/211/EF (6). Der indføres typisk ca. 4 000 registrerede dyr og avls- og brugsdyr af hestefamilien i Unionen på de betingelser, der er fastsat i Kommissionens beslutning 93/197/EØF (7).
(12)
I forbindelse med anvendelse af toldprocedurerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 (8) er det nødvendigt også at henvise til Rådets forordning (EØF) nr. 706/73 (9). Unionens veterinærlovgivning har i medfør af forordning (EØF) nr. 706/73 fundet anvendelse på Kanaløerne og Isle of Man siden den 1. september 1973.
(13)
Ved Kommissionens beslutning 96/78/EF (10) er der fastsat kriterier for indførelse og registrering af registrerede dyr af hestefamilien i stambøger til avlsmæssige formål. Beslutningen foreskriver blandt andet, at et dyr af hestefamilien for at kunne indføres i hovedafsnittet i sin races stambog skal være identificeret som føl i følge med moderen ifølge stambogsreglerne, som i det mindste bør kræve et certifikat herom. Af hensyn til sammenhængen i EU-lovgivningen og en gnidningsløs anvendelse heraf bør reglerne vedrørende identifikationsdokumentet ikke rokke ved anvendelsen af reglerne om identifikation af dyr af hestefamilien med henblik på indførelse heraf i stambøger.
(14)
De metoder til identifikation af dyr af hestefamilien, der fastlægges ved denne forordning, bør også være i overensstemmelse med de principper, der er fastsat af avlsorganisationer godkendt i henhold til Kommissionens beslutning 92/353/EØF (11). Ifølge samme beslutning påhviler det den organisation eller forening, der fører den oprindelige stambog for racen, at etablere et grundlag for identifikation af dyr af hestefamilien, inddeling af stambogen i klasser og indskrivning af forældre og bedsteforældre i stambogen.
(15)
Med henblik på at sikre et højt kvalitetsniveau for identifikationsdokumenter og registrering for alle dyr af hestefamilien i Unionen bør medlemsstaterne sørge for, at systemerne til identifikation af registrerede dyr af hestefamilien, der er indført eller registreret i stambøger oprettet af godkendte eller anerkendte avlsorganisationer eller avlsforeninger, opfylder betingelserne for den kompetente myndigheds udpegelse af organer, der udsteder identifikationsdokumenter for avls- og brugsdyr af hestefamilien, for så vidt angår udstedelse af identifikationsdokumenter.
(16)
Definitionen af »dyr af hestefamilien«, som falder nøje inden for rammerne af anvendelsesområdet for artikel 2, litra b), i direktiv 2009/156/EF, bør være i overensstemmelse med den anvendte taksonomi i EU-lovgivningen, f.eks. i listerne/tillæggene til Rådets forordning (EØF) nr. 3626/82 (12) og Kommissionens forordning (EU) nr. 206/2010 (13).
(17)
Eftersom definitionen af en bedrift i Rådets direktiv 92/35/EØF (14) omfatter naturreservater med fritgående dyr af hestefamilien og dermed er bredere end definitionen i direktiv 2009/156/EF, bør definitionen af en bedrift i denne forordning også omfatte naturreservater med fritgående dyr af hestefamilien.
(18)
Det dyrlægetilsyn, der er nødvendigt for at give de dyresundhedsgarantier, der kræves i henhold til direktiv 2009/156/EF, kan kun sikres, hvis den kompetente myndighed har kendskab til bedriften som defineret i samme direktiv. Der følger tilsvarende krav af anvendelsen af afsnit I, kapitel II, del A, i bilag I til Europa-Parlaments og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 (15) vedrørende dyr af hestefamilien, der bruges som dyr bestemt til fødevareproduktion. I betragtning af den hyppighed, hvormed dyr af hestefamilien flyttes, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at indføre et system, hvor dyr af hestefamilien skal være sporbare i realtid. I stedet bør den kompetente myndighed have adgang til identifikationsoplysninger, og i det øjemed er en central database i hver enkelt medlemsstat et effektivt redskab til forvaltning af de oplysninger om dyr af hestefamilien, den pågældende medlemsstat ligger inde med.
(19)
Der sondres i EU-lovgivningen mellem ejere og brugere af dyr. Termen »bruger« af dyr er defineret og anvendes i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 (16). I direktiv 2009/156/EF henvises der derimod til dyrets ejer eller opdrætter. Direktiv 92/35/EØF indeholder en kombineret definition af ejer og bruger. Eftersom ejeren af et dyr af hestefamilien i henhold til EU-forskrifterne og national lovgivning ikke nødvendigvis er ansvarlig for dyret, bør det specificeres, at det først og fremmest er brugeren af det pågældende dyr af hestefamilien, som også kan være ejeren, der er ansvarlig for at identificere dyret i overensstemmelse med denne forordning.
(20)
Lovgivningen i visse medlemsstaterne og nogle udstedende organers regler foreskriver, at der skal indsættes oplysninger om dyrets ejer i identifikationsdokumentet og dermed også i det udstedende organs database. Disse oplysninger om ejerskab, samt om ejerskifte, kan gives i forskellige formater i diverse ejercertifikater eller registreringsbeviser, herunder det »carte d'immatriculation«, der anvendes med held i én medlemsstat.
(21)
I henhold til Rådets direktiv 2008/73/EF (17) skal medlemsstaterne udarbejde og ajourføre lister over godkendte virksomheder på veterinærområdet og det zootekniske område og gøre listerne tilgængelige for de øvrige medlemsstater og for offentligheden. For at lette de øvrige medlemsstaters og offentlighedens adgang til listerne over godkendte virksomheder bør medlemsstaterne gøre listerne tilgængelige i elektronisk form ved hjælp af internetbaserede informationssider. Kommissionen bør hjælpe medlemsstaterne med at gøre listerne tilgængelige for de øvrige medlemsstater og offentligheden ved at oplyse internetadressen på et websted, hvor der er nationale links til medlemsstaternes internetbaserede informationssider.
(22)
For at lette elektronisk udveksling af oplysninger på tværs af medlemsstaterne og for at sikre gennemsigtighed og forståelighed er det vigtigt, at listerne præsenteres efter en ensartet model i hele Unionen. Ved Kommissionens beslutning 2009/712/EF (18) er der derfor fastsat standardlayout til de ovenfor nævnte lister på de internetbaserede informationssider, der oprettes af medlemsstaterne.
(23)
I henhold til forordning (EF) nr. 504/2008 må dyr af hestefamilien ikke holdes, medmindre de er identificeret i henhold til samme forordning. Kommissionen har måttet svare på adskillige klager vedrørende populationer af tamheste, der levede uden for bedrifter under forhold, som ikke var i overensstemmelse med dem, der beskrives som »delvis vildt« i forordningen. Det er derfor nødvendigt at præcisere, at dyr af hestefamilien, der lever i Unionen, skal identificeres, og som et næste skridt fastsætte bestemmelser om undtagelse fra denne regel i tilfælde, hvor denne betingelse ikke kan opfyldes.
(24)
Dyr af hestefamilien, der lever i Unionen, bør være identificeret ved et identifikationsdokument, som er gyldigt i hele dyrets levetid, og som - i ord og diagramform - beskriver det pågældende dyr af hestefamilien og indeholder oplysninger om dyrets individuelle mærker til identitetskontrolformål. Disse mærker kan enten være medfødte, såsom mere end tre hvirvler, kastanjer, hvide aftegninger, sjældne øjenpigmenteringsfejl eller særlige forsænkninger i muskellaget, men også detaljerige strukturer i iris eller nethinden eller specifikke genetiske markører (DNA-profil), eller dyret kan have fået/være blevet påført dem, såsom depigmentering som følge af saddelsår samt ar, herunder kastrationsar hos hingste, eller et brændemærke.
(25)
Identifikationsdokumenter bør ikke udstedes, medmindre de er udfyldt med de krævede identifikationsoplysninger, som skal registreres i det udstedende organs database i overensstemmelse med denne forordning.
(26)
Oprindelsescertifikatet, jf. direktiv 90/427/EØF, som skal være indeholdt i identifikationsdokumentet, bør desuden indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for at sikre, at dyr af hestefamilien, der flyttes mellem forskellige stambøger, indskrives i den relevante klasse i stambogen i overensstemmelse med de kriterier, dyrene opfylder.
(27)
I henhold til Kommissionens beslutning 96/510/EF (19) skal det zootekniske afstamningscertifikat for registrerede dyr af hestefamilien svare til identifikationsdokumentet i Kommissionens beslutning 93/623/EØF (20). Eftersom beslutning 93/623/EØF og 2000/68/EF blev ophævet ved forordning (EF) nr. 504/2008, er det nødvendigt at præcisere, at alle henvisninger til disse beslutninger gælder som henvisninger til nærværende forordning.
(28)
De organer, der udsteder identifikationsdokumenter for registrerede dyr af hestefamilien, bør være de organisationer eller foreninger, der fører eller opretter stambøger for registrerede dyr af hestefamilien, som er officielt godkendt eller anerkendt af en medlemsstats kompetente myndighed, jf. beslutning 92/353/EØF, eller en officiel tjeneste i den pågældende medlemsstat, som fører den stambog, hvori dyret af hestefamilien er indført eller registreret til avlsmæssige formål i henhold til beslutning 96/78/EF. Desuden bør også nationale afdelinger af internationale organisationer eller foreninger, der administrerer konkurrence- eller væddeløbsheste og har hovedsæde i en medlemsstat, kunne udstede identifikationsdokumenter for registrerede heste.
(29)
Medlemsstaterne bør have større skønsbeføjelser i forhold til de udstedende organer, der udsteder identifikationsdokumenter for avls- og brugsdyr af hestefamilien. Disse identifikationsdokumenter bør kunne udstedes af den kompetente myndighed for den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på på tidspunktet for dets identifikation, eller af et udstedende organ, som er udpeget af og arbejder under tilsyn af den kompetente myndighed.
(30)
Den kompetente myndighed, der er ansvarlig for at godkende eller anerkende organisationer eller foreninger, som opretter stambøger, jf. bilaget til beslutning 92/353/EØF, bør samarbejde med den kompetente myndighed som omhandlet i forordning (EF) nr. 882/2004 for, om nødvendigt ved hjælp af samarbejde på tværs af grænserne, at sikre, at identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien udstedes og anvendes i overensstemmelse med nærværende forordning.
(31)
Alle dyr af hestefamilien, der fødes i eller importeres til Unionen, bør identificeres i henhold til denne forordning ved ét enkelt identifikationsdokument, som udstedes for hele dyrets levetid, og der er derfor behov for særlige bestemmelser, der gælder i de tilfælde, hvor et dyrs status som avls- og brugsdyr af hestefamilien ændres til registreret dyr af hestefamilien efter betydningen i direktiv 2009/156/EF. På grund af de vidtrækkende konsekvenser af en sådan ændring i forhold til flytning af, handel med og import til Unionen af dyr af hestefamilien fra tredjelande, for så vidt angår de gældende dyresundhedsbestemmelser som fastsat i direktiv 2009/156/EF, men også med hensyn til dyrevelfærdsbestemmelserne for sådanne flytninger, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 (21), er det nødvendigt for den kompetente myndighed at have ét enkelt adgangspunkt, nemlig en central database, til kontrol af de oplysninger til identifikation af dyr af hestefamilien, der kræves til attesteringsformål eller offentlig kontrol.
(32)
Medlemsstaterne bør have mulighed for at indføre særlige ordninger for identifikation af dyr af hestefamilien, der strejfer vildt eller delvis vildt om i særlige områder, herunder naturreservater, for at skabe overensstemmelse med definitionen af en bedrift i direktiv 92/35/EØF. Enhver sådan undtagelse fra den generelle forpligtelse til at identificere dyr af hestefamilien bør dog kun indrømmes, hvis de pågældende populationer af dyr af hestefamilien, som lever vildt eller delvis vildt, er effektivt adskilt fra dyr af hestefamilien, der indgår i husdyrhold af enhver art, og ikke blot vedblivende overlever og formerer sig uden for menneskers kontrol, men også forbliver uden for anvendelsesområdet for Rådets direktiv 98/58/EF (22), som ikke finder anvendelse på vilde dyr.
(33)
Med henblik på kontrol af identiteten af et dyr af hestefamilien bør identifikationsdokumentet først og fremmest indeholde en beskrivelse af høj kvalitet af det pågældende dyr af hestefamilien, bestående af en beskrivelse i ord af dyret og dets mærker samt et detaljeret oversigtsdiagram, som viser dyrets individuelle, særlige mærker.
(34)
Med henblik på at sikre, at dyr af hestefamilien er korrekt beskrevet i de identifikationsdokumenter, der ledsager dem, bør de udstedende organer bestræbe sig på at følge bedste praksis og uddanne det personale, der skal beskrive dyrene, for eksempel ved at følge de retningslinjer, der er udarbejdet af Det Internationale Rideforbund (23) og Weatherbys (24).
(35)
Mærkerne på et dyr af hestefamilien og de anvendte identifikationsmidler, som anvendes i kombination til identitetskontrolformål, bør ikke blot gøre det muligt at fastslå en entydig forbindelse mellem det pågældende dyr af hestefamilien og dets identifikationsdokument, men bør også vise, at dyret har gennemgået identifikationsprocessen i overensstemmelse med denne forordning, således at der ikke er udstedt mere end ét identifikationsdokument for et enkelt dyr. Anvendelsen af elektroniske identifikatorer (»transpondere«) til dyr af hestefamilien er allerede meget udbredt på internationalt plan. Der bør gøres brug af denne teknologi til at sikre en tæt forbindelse mellem dyret af hestefamilien og dets identifikationsdokument, samtidig med at det dog bør være muligt at anvende alternative metoder til kontrol af dyrets identitet, forudsat at disse alternative metoder giver tilsvarende garantier, så udstedelse af flere forskellige identifikationsdokumenter undgås.
(36)
Transpondere, der anvendes til mærkning af dyr af hestefamilien, og de læseenheder, der bruges til at aflæse transponderens kode, bør opfylde internationalt anerkendte standarder. I henhold til de pågældende standarder anvendes to forskellige systemer til at sikre, at transponderkoden er unik. De fleste medlemsstater har implementeret forordning (EF) nr. 504/2008 på en sådan måde, at de anvender en 3-tegns alfanumerisk landekode og forvalter fordelingen af transpondere via deres kompetente myndigheder.
(37)
Dette system til at sikre, at transponderkoden er unik, bør integreres i de udstedende organers databaser og den centrale database og implementeres på en sådan måde, at handelen med og importen til Unionen af dyr af hestefamilien, der også er mærket med en transponder, som viser en alfanumerisk kode med et andet udseende, ikke bringes i fare.
(38)
I henhold til Rådets direktiv 90/425/EØF (25) skal der foretages veterinærkontrol af bestemte dyr og produkter på deres bestemmelsessted. Direktivet foreskriver blandt andet, at de modtagere, der er anført i det certifikat eller dokument, som er omhandlet i samme direktiv, efter anmodning fra bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed og i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af denne kontrol, på forhånd skal give meddelelse om ankomst af dyr eller produkter fra en anden medlemsstat, herunder navnlig sendingens art og den forventede ankomstdato. Denne underretning kræves ikke for registrerede heste med et identifikationsdokument som fastsat i direktiv 90/427/EØF.
(39)
Dyr af hestefamilien skal i henhold til gældende EU-lovgivning altid være ledsaget af deres identifikationsdokumenter, men det bør være muligt at dispensere fra dette krav, hvis det er umuligt eller meget vanskeligt at bevare identifikationsdokumentet i hele dyrets levetid, eller hvis et sådant dokument ikke er udstedt, fordi dyret slagtes, inden det når den maksimumsalder, hvor der kræves identifikation.
(40)
Medlemsstaterne bør også have mulighed for at tillade, at der anvendes et forenklet identifikationsdokument for dyr af hestefamilien, der flyttes inden for medlemsstatens eget område. Visse steder er der indført plastickort med en indbygget computerchip (»smartkort«) til lagring af de relevante data. Det bør være tilladt at udstede sådanne smartkort som supplement til identifikationsdokumentet og under visse omstændigheder at bruge disse i stedet for det identifikationsdokument, der ledsager registrerede dyr af hestefamilien eller avls- og brugsdyr af hestefamilien i forbindelse med flytning inden for en medlemsstat.
(41)
Det er også nødvendigt at fastsætte bestemmelser for situationer, hvor det originale identifikationsdokument, som er udstedt i henhold til denne forordning for hele det pågældende dyr af hestefamiliens levetid, bortkommer, ikke længere er læseligt eller indeholder forkerte oplysninger, som ikke er resultatet af en ulovlig handling. Disse bestemmelser bør så vidt muligt forhindre ulovlig besiddelse af mere end ét identifikationsdokument med henblik på en korrekt angivelse af dyret af hestefamiliens status som bestemt til slagtning til konsum. Foreligger der fyldestgørende og verificerbare oplysninger, bør der udstedes et duplikateksemplar af identifikationsdokumentet, der er mærket som værende en kopi og generelt sikrer, at det pågældende dyr af hestefamilien er udelukket fra slagtning til konsum. I andre tilfælde bør der udstedes et erstatningsidentifikationsdokument, der ligeledes er mærket som sådant og udelukker det pågældende dyr af hestefamilien fra slagtning til konsum, og som derudover definerer dyret som et avls- og brugsdyr af hestefamilien.
(42)
Disse procedurer bør også gælde for dyr af hestefamilien, der frembydes til identifikation efter den fastsatte frist for den første identifikation, fordi svigagtig praksis og forsøg på at få fat på et supplerende identifikationsdokument ikke kan udelukkes.
(43)
I visse tilfælde, hvor dyr af hestefamilien indføres eller registreres med henblik på indførelse i stambøger, der føres af avlsorganisationer i tredjelande, er der behov for særlige bestemmelser, som muliggør, at registreringen af det pågældende dyr af hestefamilien i stambogen opretholdes, samtidig med at det sikres, at dyret holdes ude fra fødevarekæden med de relevante påtegninger i identifikationsdokumentet.
(44)
Identifikationsdokumentet er, jf. direktiv 2009/156/EF, et redskab, der skal gøre det muligt at begrænse flytning af dyr af hestefamilien i tilfælde af udbrud af en anmeldepligtig sygdom på den bedrift, hvor dyrene holdes eller opdrættes. Det er derfor nødvendigt at fastsætte, at dette identifikationsdokuments gyldighed til flytning i tilfælde af udbrud af visse sygdomme midlertidigt ophæves med en påtegning i identifikationsdokumentet.
(45)
Direktiv 2009/156/EF foreskriver desuden, at registrerede dyr af hestefamilien, hvis de forlader bedriften, skal være identificeret ved et identifikationsdokument, der blandt andet skal attestere, at det pågældende dyr af hestefamilien ikke stammer fra en bedrift, der er omfattet af visse bestemte forbud. Det særlige afsnit i standardidentifikationsdokumentet bør derfor gøres obligatorisk for alle dyr af hestefamilien og omformuleres i overensstemmelse hermed.
(46)
Når et dyr af hestefamilien dør, undtagen hvis det slagtes på et slagteri, bør identifikationsdokumentet, hvis det i overensstemmelse med national lovgivning ledsager slagtekroppen, returneres til det udstedende organ af den myndighed, der fører tilsyn med forarbejdningen af det døde dyr i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 (26) eller kremering i lavkapacitetsforbrændingsanlæg som omhandlet i kapitel III i bilag III til Kommissionens forordning (EU) nr. 142/2011 (27), ligesom det bør sikres, at transponderen eller alternative metoder til kontrol af dyrets identitet ikke kan genanvendes.
(47)
For at forhindre, at transpondere kommer til at indgå i fødevarekæden, bør kød fra dyr af hestefamilien, fra hvilke det ikke har været muligt at fjerne transponderen på slagtetidspunktet, erklæres uegnet til konsum, jf. afsnit II, kapitel V, i bilag I til forordning (EF) nr. 854/2004. Med henblik på at gøre det lettere at lokalisere de implanterede transpondere bør det standardiseres, hvor transponderen skal implanteres, ligesom dette sted bør registreres i identifikationsdokumenterne.
(48)
I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (28) defineres levende dyr, der er forberedt til markedsføring med henblik på konsum, som fødevarer. Fødevarevirksomhedslederne pålægges ved samme forordning et vidtrækkende ansvar i alle faser af fødevareproduktionen, herunder vedrørende sporbarhed for dyr bestemt til fødevareproduktion.
(49)
Avls- og brugsdyr af hestefamilien og registrerede dyr af hestefamilien kan på et tidspunkt i deres liv blive til slagtedyr af hestefamilien (»slagtedyr«) efter betydningen i direktiv 2009/156/EF. Kød af dyr af hestefamilien er defineret i punkt 1 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (29), som indeholder særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer.
(50)
Kravene vedrørende oplysninger om fødevarekæden for dyr af hestefamilien er - efter udløbet af overgangsordningerne for implementeringen af forordning (EF) nr. 853/2004, (EF) nr. 854/2004 og (EF) nr. 882/2004 i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 2076/2005 (30) - blevet gennemført siden den 1. januar 2010.
(51)
I henhold til forordning (EF) nr. 853/2004 skal slagteriernes ledere modtage, kontrollere og skride ind på grundlag af oplysninger om fødevarekæden omfattende nærmere oplysninger om oprindelse, livsforløb og håndtering for dyr bestemt til fødevareproduktion. Den kompetente myndighed kan tillade, at oplysningerne om fødevarekæden for tamdyr af hestefamilien ikke sendes til slagteriet i forvejen, men sammen med dyrene. Oplysningerne om fødevarekæden bør derfor omfatte identifikationsdokumentet, der ledsager slagtedyr af hestefamilien.
(52)
Det følger af forordning (EF) nr. 854/2004, at embedsdyrlægen skal kontrollere, at lederen af fødevarevirksomheden overholder forpligtelsen til at sikre, at dyr, der godtages til slagtning til konsum, er korrekt identificeret.
(53)
Forordning (EF) nr. 853/2004 foreskriver, at ledere af fødevarevirksomheder skal kontrollere de pas, der ledsager tamdyr af hestefamilien, for at sikre, at dyret er bestemt til slagtning til konsum, og hvis de modtager dyret til slagtning, skal de overdrage passet til embedsdyrlægen.
(54)
I lyset af den særlige situation for dyr af hestefamilien, der fødes som dyr af arter bestemt til fødevareproduktion, men ikke i alle tilfælde først og fremmest opdrættes til dette formål og i de fleste tilfælde ikke i hele deres levetid holdes af ledere af fødevarevirksomheder som defineret i artikel 3, nr. 3), i forordning (EF) nr. 178/2002, er det nødvendigt at indføre en procedure, der sikrer en problemfri forbindelse fra kontrollen af identifikationsdokumentet til folkesundhedsformål til forvaltningen af dette dokument i overensstemmelse med direktiv 2009/156/EF. En central database i hver enkelt medlemsstat er derfor et effektivt redskab til at kontrollere visse oplysninger om og i et identifikationsdokument, inden der træffes beslutning om at godtage det pågældende dyr til slagtning til konsum. I tilfælde, hvor oplysningerne vedrørende udelukkelse fra slagtning til konsum i identifikationsdokumentets afsnit II ikke stemmer overens med de oplysninger, der er registreret i den centrale database, bør det være de oplysninger i enten nævnte dokument eller nævnte base, der fører til udelukkelse af det pågældende dyr af hestefamilien fra slagtning til konsum, der har forrang.
(55)
Rådets direktiv 96/22/EF (31) finder anvendelse på husdyr, herunder tamdyr af hestefamilien, samt vildtlevende dyr af disse arter, såfremt de er opdrættet på en bedrift. Samme direktivs artikel 7 åbner mulighed for handel med registrerede dyr af hestefamilien, som har fået indgivet veterinærlægemidler, der indeholder trenbolonallyl eller beta-agonister med henblik på zooteknisk behandling, inden udløbet af tilbageholdelsestiden, såfremt betingelserne for indgivelse er overholdt, og arten af og datoen for behandlingen er angivet i det certifikat eller pas, der ledsager disse dyr.
(56)
I artikel 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 470/2009 (32) defineres dyr bestemt til fødevareproduktion som »dyr, der avles, opdrættes, holdes, slagtes eller udtages med henblik på fødevareproduktion«. Det følger af forordningens artikel 16, at kun farmakologisk virksomme stoffer, der er klassificeret efter samme forordnings artikel 14, stk. 2, litra a), b) eller c), må indgives til dyr bestemt til fødevareproduktion i Unionen, og forudsat at dette sker i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF (33).
(57)
Artikel 6 i direktiv 2001/82/EF foreskriver, at der ikke må gives tilladelse til markedsføring af et veterinærlægemiddel med henblik på indgivelse til en eller flere fødevareproducerende dyrearter, medmindre de farmakologisk virksomme stoffer, som lægemidlet indeholder, er opført i bilag I, II eller III til forordning (EØF) nr. 2377/90. De regler, der er fastsat i nævnte bilag, er nu indeholdt i Kommissionens forordning (EU) nr. 37/2010 (34). Som undtagelse herfra kan et veterinærlægemiddel, der indeholder farmakologisk virksomme stoffer, som ikke er opført i bilag I, II eller III til forordning (EØF) nr. 2377/90, i specifikke tilfælde dog godkendes til dyr af hestefamilien, der i henhold til Unionens dyresundhedslovgivning er blevet erklæret for uegnede til slagtning til konsum. Sådanne veterinærlægemidler må ikke indeholde virksomme stoffer, der er opført i bilag IV til forordning (EØF) nr. 2377/90, eller være beregnet til behandling af tilstande, jf. det godkendte resumé af produktegenskaber, for hvilke der findes et veterinærlægemiddel, der er tilladt til dyr af hestefamilien. Det bør følgelig foreskrives, at et dyr af hestefamilien kan udelukkes fra slagtning til konsum på dyrets ejers initiativ.
(58)
Artikel 10, stk. 2 og 3, i direktiv 2001/82/EF indeholder bestemmelser om særlige undtagelser for dyr af hestefamilien fra samme direktivs artikel 11 vedrørende behandling af dyr bestemt til fødevareproduktion med lægemidler, for hvilke der er fastsat en maksimalgrænseværdi for restkoncentrationer for andre arter end dem, lægemidlet er beregnet for, eller som er godkendt til behandling af en anden tilstand, forudsat at de pågældende dyr af hestefamilien er identificeret i overensstemmelse med EU-lovgivningen og i identifikationsdokumentet er erklæret for ikke bestemt til slagtning til konsum eller som bestemt til slagtning til konsum efter en tilbageholdelsestid på mindst seks måneder, efter at dyrene er blevet behandlet med stoffer opført i Kommissionens forordning (EF) nr. 1950/2006 (35).
(59)
Medlemsstaterne skal i henhold til direktiv 2001/82/EF sørge for, at en person, der ejer eller er bruger af (»ansvarlig for«) dyr bestemt til fødevareproduktion, kan dokumentere at have købt og opbevaret veterinærlægemidler eller at have behandlet sådanne dyr hermed, i en periode på fem år efter behandlingen, herunder i tilfælde, hvor dyret er blevet slagtet i løbet af femårsperioden. Det er derfor nødvendigt for anvendelsen af nævnte lovgivning, at slagtningen af et dyr af hestefamilien straks indlæses i den centrale database i den medlemsstat, hvor den bedrift, som dyret holdes på, er beliggende.
(60)
For at opretholde kontrollen med udstedelsen af identifikationsdokumenter bør et vist minimum af relevante data vedrørende udstedelsen af disse dokumenter registreres i en database, som administreres af det udstedende organ.
(61)
Universal Equine Life Number (UELN)-systemet er godkendt på verdensplan af de største hesteavls- og konkurrenceorganisationer. Systemet er udviklet på initiativ af World Breeding Federation for Sport Horses (WBFSH), International Stud-Book Committee (ISBC), World Arabian Horse Organization (WAHO), European Conference of Arabian Horse Organisations (ECAHO), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Det Internationale Rideforbund (FEI) og Union Européenne du Trot (UET), og der findes oplysninger om systemet på UELN-hjemmesiden (36).
(62)
UELN-systemet er velegnet til registrering af både registrerede dyr af hestefamilien og avls- og brugsdyr af hestefamilien og gør det muligt gradvis at indarbejde EDB-baserede net, så det sikres, at dyrenes identitet fortsat kan kontrolleres i overensstemmelse med artikel 6 i direktiv 90/427/EØF, når der er tale om registrerede dyr af hestefamilien.
(63)
De koder, der gives til databaserne, samt det format, der anvendes til de registrerede identifikationsnumre for de enkelte dyr, bør ikke på nogen måde være i uoverensstemmelse med det etablerede UELN-system. Listen over tildelte UELN-koder bør derfor konsulteres, inden en database tildeles en ny kode.
(64)
I henhold til direktiv 2009/156/EF skal embedsdyrlægen i et register indføre identifikationsnummeret eller identifikationsdokumentets nummer for det dyr af hestefamilien, der er slagtet, og på anmodning af den kompetente myndighed på afsendelsesstedet til denne fremsende en erklæring, hvorved det bekræftes, at dyret er blevet slagtet. Det bør derfor præciseres, at identifikationsdokumenterne i sådanne tilfælde skal destrueres på slagtestedet for at forhindre svigagtig anvendelse af identifikationsdokumenter fra slagtede dyr af hestefamilien.
(65)
Nævnte direktiv foreskriver også, at identifikationsdokumenter for registrerede heste, der slagtes, herunder aflives, som led i sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger, efter slagtningen skal returneres til den myndighed, der har udstedt dem. Disse krav bør også gælde for identifikationsdokumenter udstedt for andre registrerede dyr af hestefamilien end registrerede heste og for avls- og brugsdyr af hestefamilien.
(66)
For at sikre, at de udstedende organers databaser indeholder ajourførte oplysninger, er det nødvendigt at indføre informationsudveksling med oplysninger om et dyrs død eller forsvinden i databasen hos den myndighed, der har udstedt dokumentet, og i den centrale database i den medlemsstat, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien blev holdt på, er beliggende.
(67)
Registrering af et UELN-kompatibelt individnummer og anvendelse af dette til identifikation af de myndigheder eller organer, der har udstedt identifikationsdokumentet, burde gøre det lettere at opfylde disse krav. Medlemsstaterne bør så vidt muligt gøre brug af de forbindelsesorganer, de har udpeget i henhold til forordning (EF) nr. 882/2004.
(68)
Med en kombination af obligatorisk registrering af ansøgeren til et identifikationsdokument, som - inden for fristen på under 12 måneder efter dyrets fødsel - er opdrætter og normalt ejer af det dyr, for hvilket et identifikationsdokument udstedes, og pligt til at underrette det udstedende organ om enhver ændring af det pågældende dyr af hestefamiliens sædvanlige opholdssted til en anden medlemsstat kan der opbygges en informationskæde, som gør det muligt at spore et dyr, når det er nødvendigt.
(69)
Det følger af forordning (EF) nr. 504/2008, at identifikationsoplysninger skal opdateres i identifikationsdokumentet af det udstedende organ, der har udstedt dokumentet. Medlemsstaterne har rapporteret om modvilje blandt ejerne af dyr af hestefamilien mod at sende de udstedende organer identifikationsdokumentet (til opdatering af identifikationsoplysninger) pr. e-mail, så meget desto mere når det udstedende organ befinder sig i udlandet. Denne modvilje bygger på en frygt for at miste identifikationsdokumentet og som følge heraf skulle have det pågældende dyr af hestefamilien identificeret ved et duplikateksemplar af identifikationsdokumentet eller et erstatningsidentifikationsdokument, som udelukker dyret fra slagtning til konsum og reducerer dyrets værdi væsentligt.
(70)
For at lette forvaltningen af identifikationsdokumentet i hele dyrets levetid er det nødvendigt at indføre procedurer for registrering af identifikationsdokumentet i den medlemsstat, der er det sædvanlige opholdssted, især hvis identifikationsdokumentet er udstedt i en anden medlemsstat. Den nødvendige kommunikation med det udstedende organ, der foretog den oprindelige identifikation, sikres bedst med udveksling af oplysninger mellem de centrale databaser i de berørte medlemsstater.
(71)
Udstedende organer kan desuden miste deres godkendelse eller udpegelse, hvorimod udstedte identifikationsdokumenter forbliver gyldige i dyre- og folkesundhedsmæssig henseende. Det er derfor nødvendigt at sikre backup af oplysningerne i identifikationsdokumentet ved hjælp af en database, der er tilgængelig for de kompetente myndigheder på dyre- og folkesundheds- samt dyrevelfærdsområdet.
(72)
Da der normalt er mere end ét udstedende organ i hver medlemsstat, da dyr af hestefamilien ofte flyttes mellem bedrifter og mellem medlemsstater, da disse dyr ændrer status fra »avls- og brugsdyr af hestefamilien« til »registrerede dyr af hestefamilien« eller fra dyr bestemt til fødevareproduktion til dyr, der er udelukket fra slagtning til konsum, og da registrerede dyr af hestefamilien kan identificeres af en organisation, der fører en stambog og har hovedsæde i en anden medlemsstat, er det uomgængeligt, nødvendigt og hensigtsmæssigt med henblik på en effektiv gennemførelse af direktiv 90/427/EØF og 2009/156/EF at oprette en central database i hver medlemsstat, som indeholder optegnelser over identifikationsoplysninger for alle dyr af hestefamilien, der holdes på bedrifter i den pågældende medlemsstat.
(73)
Det ville dog være acceptabelt, at medlemsstater, der har oprettet én database for registrerede dyr af hestefamilien og en anden for avls- og brugsdyr af hestefamilien, fortsat opererede med et sådant system, forudsat at databaserne kan kommunikere med hinanden og veterinærmyndighederne har fuld adgang til begge baser.
(74)
Med dette for øje bør de centrale databaser i diverse medlemsstater samarbejde i overensstemmelse med Rådets direktiv 89/608/EØF (37) med henblik på at lette udvekslingen af data vedrørende et dyr og det identifikationsdokument, der udstedes for dyret.
(75)
Med henblik på en ensartet anvendelse af EU-forskrifterne om identifikation af dyr af hestefamilien i medlemsstaterne og for at sikre, at lovgivningen er klar og gennemskuelig, bør forordning (EF) nr. 504/2008 ophæves og afløses af nærværende forordning.
(76)
I henhold til punkt 24 i bilaget til Kommissionens forordning (EU) nr. 519/2013 (38) skal dyr af hestefamilien, der er født i Kroatien senest den 30. juni 2013, og som ikke er identificeret i henhold til forordning (EF) nr. 504/2008, identificeres senest den 31. december 2014 i henhold til sidstnævnte forordning.
(77)
Nærværende forordning bør anvendes fra den 1. januar 2016, så medlemsstaterne og virksomhederne har tid til at tilpasse sig de nye regler. I Grækenland, Sverige og Det Forenede Kongerige bør kravet om oprettelse og drift af en central database dog gælde fra den 1. juli 2016.
(78)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder og Den Stående Zootekniske Komité -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER OG ALMINDELIGE PRINCIPPER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes der regler om identifikation af dyr af hestefamilien, som:
a)
er født i Unionen eller
b)
er overgået til fri omsætning i Unionen i overensstemmelse med toldproceduren i artikel 5, nr. 16), litra a), i forordning (EU) nr. 952/2013.
2. Denne forordning berører ikke anvendelsen af beslutning 96/78/EF.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »dyr af hestefamilien«: vildtlevende eller domesticerede enhovede dyr af alle arter i slægten Equus i familien Equidae samt krydsninger heraf
b) »bedrift«: en landbrugs- eller træningsvirksomhed, en stald eller ethvert lokale eller anlæg, hvor dyr af hestefamilien sædvanligvis holdes eller opdrættes, uanset deres anvendelse, og naturreservater med fritgående dyr af hestefamilien
c) »bruger«: enhver fysisk eller juridisk person, der er i besiddelse af dyr af hestefamilien eller har til opgave at passe dyret mod eller uden vederlag, også midlertidigt, herunder under transport, på markeder eller i forbindelse med konkurrencer, væddeløb eller kulturelle arrangementer
d) »ejer«: den eller de fysiske eller juridiske personer, der ejer det pågældende dyr af hestefamilien
e) »registrerede dyr af hestefamilien«: alle dyr af hestefamilien, som er:
i)
indført i eller er registreret og kan indføres i en stambog i henhold til regler vedtaget i medfør af artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 90/427/EØF, og som er identificeret ved et identifikationsdokument som omhandlet i samme direktivs artikel 8, stk. 1, eller
ii)
heste, herunder ponyer, registreret hos en international forening eller organisation, der administrerer konkurrence- eller væddeløbsheste, og identificeret ved et identifikationsdokument udstedt af den nationale afdeling af den pågældende forening eller organisation
f) »stambog«: enhver bog eller ethvert register, kartotek eller databærende medium:
i)
som føres af en organisation eller forening, der er officielt godkendt eller anerkendt af en medlemsstat, eller føres af en officiel tjeneste i den pågældende medlemsstat, og
ii)
hvori dyr af hestefamilien er indført eller er registreret og kan indføres, med angivelse af deres kendte slægtninge i opstigende linje
g) »avls- og brugsdyr af hestefamilien«: andre dyr af hestefamilien end de i litra e) og h) nævnte
h) »slagtedyr af hestefamilien«: dyr af hestefamilien, der enten direkte eller via et godkendt samlested som omhandlet i artikel 7 i direktiv 2009/156/EF skal føres til slagteriet for at slagtes dér
i) »kompetent myndighed«: den centrale myndighed i en medlemsstat, der er ansvarlig for tilrettelæggelsen af offentlig kontrol, eller en anden myndighed, som er blevet bemyndiget hertil, herunder den i artikel 2, litra h), i direktiv 2009/156/EF nævnte kompetente myndighed
j) »zooteknisk myndighed«: den centrale myndighed i en medlemsstat, der er ansvarlig for gennemførelsen af direktiv 90/427/EØF, eller en anden myndighed, som er blevet bemyndiget hertil, herunder de i artikel 2, stk. 1, i beslutning 92/353/EØF nævnte myndigheder
k) »midlertidig indførsel«: status for en registreret hest fra et tredjeland, som indføres i Unionen for et tidsrum på mindre end 90 dage i medfør af en afgørelse vedtaget i henhold til artikel 19, litra b), i direktiv 2009/156/EF
l) »endelig indførsel«: status for et dyr af hestefamilien med oprindelse i et tredjeland, som importeres til Unionen for et tidsrum på 90 dage eller derover
m) »mærke«: ethvert særligt kendetegn hos et dyr af hestefamilien, som er synligt eller kan gøres synligt, og som er medfødt, eller som dyret har fået/er blevet påført, og som registreres i identifikationsøjemed
n) »transponder«: en passiv anordning til radiofrekvensidentifikation, der kun kan aflæses, og som:
i)
er i overensstemmelse med ISO-standard 11784 og anvender fuld dupleks (FDX eller FDX-B)- eller halv dupleks (HDX)-teknologi og
ii)
kan aflæses af en læseenhed, der er kompatibel med ISO-standard 11785, på en afstand af mindst 12 cm
o) »unikt individnummer«: en unik 15-tegns alfanumerisk kode med oplysninger om det individuelle dyr af hestefamilien samt database og land, hvor disse oplysninger første gang er registreret i overensstemmelse med Universal Equine Life Number (UELN)-kodesystemet, og som omfatter:
i)
en 6-tegns UELN-kompatibel identifikationskode til den i artikel 39 omhandlede database, efterfulgt af
ii)
et 9-tegns individuelt identifikationsnummer, som det pågældende dyr af hestefamilien er tildelt
p) »medlemsstat, der er fri for afrikansk hestepest«:
i)
enhver medlemsstat, på hvis område der ikke er noget klinisk, serologisk (hos dyr, der ikke er vaccineret) eller epidemiologisk bevis på, at der har kunnet konstateres afrikansk hestepest i løbet af de sidste to år, og
ii)
hvor der ikke er vaccineret imod denne sygdom i de sidste 12 måneder
q) »anmeldepligtige sygdomme«: de i bilag I til direktiv 2009/156/EF opførte sygdomme
r) »embedsdyrlæge«: dyrlæge, der er udpeget af den kompetente myndighed i en medlemsstat eller et tredjeland
s) »smartkort«: en plasticanordning med en indbygget computerchip, hvorpå der kan lagres data, og som elektronisk kan overføre disse til kompatible EDB-systemer
t) »den ansvarlige dyrlæge«: den i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/82/EF omhandlede dyrlæge.
Artikel 3
Almindelige principper og krav vedrørende identifikation af dyr af hestefamilien
1. Dyr af hestefamilien, som lever i et af de områder, der er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 882/2004, skal identificeres i overensstemmelse med nærværende forordning.
2. Hvis brugeren ikke er ejeren eller en af ejerne af det pågældende dyr af hestefamilien, skal han handle i overensstemmelse med denne forordning på vegne af og efter aftale med ejeren.
3. Medlemsstaterne og de i artikel 5, stk. 1, litra a), og artikel 5, stk. 1, litra b), udstedende organer kan foreskrive, at ansøgningen til et udstedende organ om udstedelse af et identifikationsdokument, jf. artikel 11, eller om ændring af identifikationsoplysninger i et eksisterende identifikationsdokument, jf. artikel 27, skal indgives af ejeren.
4. Medlemsstaterne sikrer, hvis det er hensigtsmæssigt ved offentlig kontrol i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 882/2004, at brugere af dyr af hestefamilien og udstedende organer opfylder deres forpligtelser i henhold til denne forordning.
Artikel 4
EU-systemet til identifikation af dyr af hestefamilien
1. Ved anvendelsen af denne forordning omfatter EU-systemet til identifikation af dyr af hestefamilien følgende:
a)
ét enkelt identifikationsdokument, som er gyldigt i hele dyrets levetid, som det udstedende organ, der har udstedt dokumentet, forbliver ejer af, medmindre andet er fastsat af det udstedende organ eller i denne forordning, og som indeholder:
i)
en beskrivelse i ord af det pågældende dyr af hestefamilien og dets mærker
ii)
et udfyldt oversigtsdiagram med en grafisk fremstilling af de mærker, der er noteret i den skriftlige beskrivelse
iii)
et felt til godkendte påtegninger om ændringer i identifikationsoplysningerne
b)
en identitetskontrolmetode, som:
i)
sikrer en entydig forbindelse mellem identifikationsdokumentet og det dyr af hestefamilien, som dokumentet er udstedt for
ii)
viser, at det pågældende dyr af hestefamilien allerede har gennemgået en identifikationsproces
c)
en database, som, jf. artikel 38, bruges til registrering af identifikationsoplysningerne for det dyr af hestefamilien, som identifikationsdokumentet er udstedt for, og for brugeren, der har indgivet ansøgningen om identifikationsdokumentet, samt til tildeling af det unikke individnummer til dyret
d)
en central database oprettet i henhold til artikel 39.
2. Et dyr af hestefamilien anses kun for at være identificeret i henhold til denne forordning, hvis det:
a)
ledsages af et identifikationsdokument udstedt i henhold til en af følgende bestemmelser:
i)
artikel 9 for dyr af hestefamilien, der er født i Unionen, eller
ii)
artikel 14 for dyr af hestefamilien, der er importeret til Unionen, eller
iii)
artikel 29 eller 30, hvis dyret ledsages af et duplikateksemplar af identifikationsdokumentet, eller
iv)
artikel 32, hvis dyret ledsages af et erstatningsidentifikationsdokument, eller
b)
er identificeret i henhold til:
i)
artikel 24, for så vidt angår undtagelser for flytning eller transport af dyr af hestefamilien, der ledsages af et midlertidigt dokument, eller
ii)
artikel 26, stk. 2, for så vidt angår undtagelser for visse flytninger og transport af slagtedyr af hestefamilien i visse tilfælde.
KAPITEL II
IDENTIFIKATION AF DYR AF HESTEFAMILIEN FØDT I UNIONEN
Artikel 5
Udstedende organer for dyr af hestefamilien født i Unionen
1. Det i artikel 7 omhandlede identifikationsdokument udstedes af et af følgende udstedende organer:
a)
for registrerede dyr af hestefamilien som omhandlet i denne forordnings artikel 2, litra e), nr. i), af en organisation eller forening, der er officielt godkendt eller anerkendt i henhold til artikel 2, stk. 1, i beslutning 92/353/EØF, eller af en officiel tjeneste i en medlemsstat, som fører den stambog, hvori dyret af hestefamilien er indført eller er registreret og kan indføres i henhold til beslutning 96/78/EF
b)
for registrerede heste som omhandlet i artikel 2, litra e), nr. ii), af en national afdeling af en international organisation eller forening, der administrerer konkurrence- eller væddeløbsheste, under tilsyn af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den har hovedsæde
c)
for avls- og brugsdyr af hestefamilien som omhandlet i artikel 2, litra g), af:
i)
den kompetente myndighed for den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på på tidspunktet for dets identifikation, eller
ii)
et udstedende organ, som er udpeget af og arbejder under tilsyn af den i litra i) omhandlede kompetente myndighed, og som har fået delegeret denne opgave.
2. Den kompetente myndighed må kun udpege udstedende organer som omhandlet i stk. 1, litra c), nr. ii), der opfylder følgende betingelser:
a)
Der skal foreligge en nøjagtig beskrivelse af de opgaver og ansvarsområder, som det udstedende organ skal varetage, og af de betingelser, hvorunder det kan varetage dem.
b)
Der skal være dokumentation for, at det udstedende organ:
i)
har de(n) fornødne sagkundskab, hjælpemidler og infrastruktur til at kunne varetage de opgaver, det har fået delegeret
ii)
har et tilstrækkeligt antal medarbejdere med passende kvalifikationer og erfaring
iii)
er upartisk og uden interessekonflikter for så vidt angår varetagelsen af de opgaver, det har fået delegeret
iv)
ligger inde med et standardidentifikationsdokument, der opfylder kravene i denne forordning.
c)
Det udstedende organ skal arbejde tæt sammen med den kompetente myndighed om at forebygge og om nødvendigt afhjælpe eventuelle tilfælde af manglende overholdelse af kravene i denne forordning.
d)
Der er sikret en effektiv og konkret koordinering mellem den kompetente myndighed og det udpegede udstedende organ.
3. Har den kompetente myndighed rimelig grund til at konkludere, at et udstedende organ handler på en måde, der ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, undersøger den de pågældende tilfælde af manglende overholdelse. Identifikationsdokumenter må ikke udstedes af det udstedende organ, indtil undersøgelsen er afsluttet og eventuelle tilfælde af manglende overholdelse er udelukket eller afhjulpet.
4. Hvis et udstedende organ som omhandlet i stk. 1, trods de foranstaltninger, der gennemføres i henhold til stk. 3, ikke opfylder kravene i denne forordning, inddrager den kompetente myndighed tilladelsen til at udstede identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien.
Efter inddragelsen af tilladelsen til at udstede identifikationsdokumenter sikrer den kompetente myndighed, at dyr af hestefamilien under dens ansvar fortsat er identificeret i overensstemmelse med denne forordning, og at de identifikationsdokumenter, der er returneret eller skal returneres i henhold til artikel 34, afleveres til og opbevares af den kompetente myndighed eller et udstedende organ, som af den kompetente myndighed har fået delegeret denne opgave.
Artikel 6
Oplysninger vedrørende udstedende organer
1. Medlemsstaterne udarbejder og ajourfører listen over udstedende organer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, og gør listen tilgængelig for de øvrige medlemsstater, de øvrige udstedende organer og offentligheden på et websted oprettet af den kompetente myndighed.
2. Den i stk. 1 omhandlede liste skal:
a)
omfatte de kontaktoplysninger, der er nødvendige for at opfylde kravene i artikel 35 samt artikel 37, stk. 4, artikel 38, stk. 3, og artikel 40, stk. 1
b)
være i overensstemmelse med standardskemaet i kapitel 2, afsnit I, litra f), i bilag II til beslutning 2009/712/EF og kravene i bilag III til samme beslutning
c)
være direkte tilgængelig via det internetlink, der sendes til Kommissionen i henhold til stk. 3, og være umiddelbart forståelig for ikke-indfødte sprogbrugere.
3. Kommissionen opretter, med det formål at hjælpe medlemsstaterne med at gøre de i stk. 1 omhandlede ajourførte lister tilgængelige, et websted, som hver enkelt medlemsstat linker direkte til, så der er adgang til de krævede oplysninger på det i stk. 1 omhandlede websted.
Artikel 7
Form og indhold af identifikationsdokumenter, der udstedes for dyr af hestefamilien født i Unionen
1. Dyr af hestefamilien, der fødes i Unionen, skal identificeres ved ét enkelt identifikationsdokument for dyr af hestefamilien, som udstedes for hele dyrets levetid i overensstemmelse med:
a)
standardidentifikationsdokumentet i bilag I, del 1
b)
de supplerende krav i samme bilags del 2.
2. Udstedende organer skal sikre, at identifikationsdokumentet indeholder et tilstrækkeligt antal sider med felter til angivelse af de krævede oplysninger i følgende afsnit i standardidentifikationsdokumentet i bilag I, del 1:
a)
som minimum afsnit I-IX for registrerede dyr af hestefamilien
b)
som minimum afsnit I-IV for avls- og brugsdyr af hestefamilien.
3. Udstedende organer skal sikre, at rækkefølgen og nummereringen af afsnittene i identifikationsdokumenterne i bilag I, del 1, forbliver uændret, og at identifikationsdokumentet indeholder et tilstrækkeligt antal sider til afsnittene, hvor der er plads til flere påtegninger.
4. De udstedende organer er ansvarlige for en sikker forvaltning af uudfyldte og udfyldte identifikationsdokumenter på deres adresse.
Hvis et udstedende organs vedtægter, uden at det berører artikel 4, stk. 1, litra a), giver mulighed for det, skal det udstedende organ sørge for, at de i artikel 34, stk. 1, litra c), nr. ii), og artikel 35 omhandlede identifikationsdokumenter på effektiv vis gøres ugyldige, med henblik på at forhindre enhver form for svigagtig anvendelse af selve dokumentet og de oplysninger, det indeholder, inden dokumentet udleveres til ejeren til minde om dyret.
5. Den kompetente myndighed kan sammen med den zootekniske myndighed indføre administrative procedurer med henblik på at sikre en harmoniseret udformning af de identifikationsdokumenter, der udstedes af udstedende organer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, under deres tilsyn, forudsat at de almindelige krav i stk. 1, 2 og 3 er overholdt.
Artikel 8
Den kompetente myndigheds forpligtelser med hensyn til udstedelse af identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien født i Unionen
Den zootekniske myndighed og den kompetente sikrer, at de udstedende organer på deres område, som de hver især er ansvarlige for:
a)
udsteder identifikationsdokumenter, der opfylder kravene i artikel 7, stk. 1, 2 og 3
b)
har etableret de nødvendige systemer til, hvis det kræves af den kompetente myndighed, at kontrollere, hvorvidt et identifikationsdokument, der angiveligt er udstedt af dem:
i)
er unikt og ægte og rent faktisk er udstedt for det pågældende dyr
ii)
hvis der anvendes fortrykte uudfyldte identifikationsdokumenter, er forsynet med et løbenummer, der som minimum er trykt på de sider, der indeholder identifikationsdokumentets afsnit I, II og III.
Artikel 9
Udstedelse af identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien født i Unionen
1. Udstedende organer må kun udstede identifikationsdokumenter, for hvilke det gælder, at:
a)
kravene i artikel 7, stk. 1, 2 og 3, er opfyldt
b)
afsnit I er behørigt udfyldt med oplysninger, som er bekræftet af eller på vegne af det udstedende organ, der er angivet i afsnit I, del A, punkt 11
c)
afsnit IV er udfyldt, hvis dette er et krav i henhold til national lovgivning eller i henhold til regler og forskrifter fastsat af det udstedende organ som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a) og b)
d)
afsnit V er udfyldt i overensstemmelse med stk. 2 i nærværende artikel.
2. Det i artikel 5, stk. 1, litra a), omhandlede udstedende organ identificerer registrerede dyr af hestefamilien som omhandlet i artikel 2, litra e), nr. i), i overensstemmelse med reglerne i den i samme bestemmelse nævnte stambog og indsætter i identifikationsdokumentets afsnit V oplysningerne i oprindelsescertifikatet, jf. artikel 8, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 90/427/EØF samt bilaget dertil.
3. Identifikationsdokumentets afsnit V skal, i overensstemmelse med de principper, der er opstillet af den organisation eller forening, som har oprettet den oprindelige stambog for den race, som det pågældende registrerede dyr af hestefamilien tilhører, indeholde:
a)
fuldstændige oplysninger om stamtavle
b)
det afsnit i stambogen, der er omhandlet i artikel 2 eller 3 i beslutning 96/78/EF
c)
hvis stambogen indeholder flere klasser, den klasse i stambogens hovedafsnit, som det registrerede dyr af hestefamilien er indført i.
4. Til registrering af en konkurrence- eller væddeløbshest som omhandlet i artikel 2, litra e), nr. ii), skal det i artikel 5, stk. 1, litra b), omhandlede udstedende organ enten:
a)
i overensstemmelse med stk. 1, litra a) og b), og de af det pågældende udstedende organ fastsatte regler udstede et identifikationsdokument, som overholder bestemmelserne i artikel 7, stk. 1, 2 og 3, eller
b)
anerkende og validere det identifikationsdokument, der er udstedt for den pågældende hest i overensstemmelse med stk. 1 i nærværende artikel, eller
c)
udstede et nyt identifikationsdokument i henhold til artikel 12, stk. 3, litra c).
Artikel 10
Dispensation vedrørende angivelse af visse oplysninger i identifikationsdokumentets afsnit I og IV
1. Uanset artikel 4, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 9, stk. 1, litra b), kan den kompetente myndighed give tilladelse til, at udstedende organer ikke indtegner oplysningerne i punkt 12-18 i identifikationsdokumentets oversigtsdiagram som fastlagt i bilag I, afsnit I, del B, i hånden, forudsat at følgende to betingelser er opfyldt:
a)
Der er implanteret en transponder i henhold til artikel 18, eller der er anvendt en tilsvarende, godkendt alternativ identitetskontrolmetode i henhold til artikel 21.
b)
Det pågældende dyr af hestefamilien er afbildet med et tilstrækkelig detaljeret fotografi eller print.
2. De i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), omhandlede udstedende organer kan:
a)
vælge ikke at benytte sig af den dispensation, der er givet i henhold til stk. 1 i nærværende artikel
b)
tilpasse identifikationsdokumenter udstedt i henhold til stk. 1 i nærværende artikel til kravene i artikel 9, stk. 1.
3. Uanset artikel 9, stk. 1, litra c), kan oplysningerne om ejeren gives i form af et ejercertifikat eller registreringsbevis, som er registreret i den i henhold til artikel 38 oprettede database, og hvori følgende er angivet:
a)
dyret af hestefamiliens unikke individnummer
b)
identifikationsdokumentets nummer, hvis et sådant er påført, og koden for transponderen eller en godkendt alternativ identitetskontrolmetode, jf. artikel 21.
Ejercertifikatet eller registreringsbeviset, jf. første afsnit, returneres til det udstedende organ, hvis dyret dør eller sælges, forsvinder, stjæles, slagtes eller aflives.
Artikel 11
Ansøgninger om identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien født i Unionen
1. Brugere skal indgive ansøgninger om identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien, der er født i Unionen, til det pågældende udstedende organ i den medlemsstat, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende, og skal fremlægge alle oplysninger, der er nødvendige for at opfylde denne forordnings bestemmelser.
2. Medlemsstaterne fastsætter frister for indgivelse af ansøgninger som omhandlet i stk. 1, som sikrer, at fristen for identifikation som omhandlet i artikel 12 og artikel 13, stk. 1, kan overholdes.
3. Uanset stk. 1 i nærværende artikel og i overensstemmelse med artikel 1 i beslutning 96/78/EF kan brugeren indgive en ansøgning som omhandlet i stk. 1 i nærværende artikel til det relevante udstedende organ som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), som har hovedsæde i en anden medlemsstat end den, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende.
Artikel 12
Frist for identifikation af dyr af hestefamilien født i Unionen
1. Dyr af hestefamilien, der fødes i Unionen, skal identificeres ved et identifikationsdokument udstedt i overensstemmelse med artikel 9 senest 12 måneder efter dyrets fødsel, og under alle omstændigheder inden det forlader fødselsbedriften permanent, undtagen hvis flytningen sker i henhold til artikel 23, stk. 2, litra c), som føl i følge med moderen, som føllet er afhængigt af, eller i henhold til artikel 26, stk. 2.
2. Uanset stk. 1 kan en medlemsstat beslutte at begrænse den tilladte maksimumsperiode til identifikation af det pågældende dyr af hestefamilien til seks måneder eller til det kalenderår, hvor dyret er født.
3. Uanset stk. 1 og 2 kan der til enhver tid udstedes et nyt identifikationsdokument i overensstemmelse med artikel 9:
a)
efter anmodning fra eller af den kompetente myndighed, hvis det eksisterende identifikationsdokument ikke opfylder kravene i artikel 7, stk. 1, 2 og 3, eller hvis bestemte identifikationsoplysninger i afsnit I, II, III eller V ikke er indsat korrekt af det udstedende organ, eller
b)
hvis et avls- og brugsdyr af hestefamilien opgraderes til et registreret dyr af hestefamilien i henhold til regler fastsat af det i artikel 5, stk. 1, litra a), omhandlede udstedende organ, og det eksisterende identifikationsdokument ikke kan tilpasses i overensstemmelse hermed, eller
c)
hvis en hest opgraderes til eller registreres som en registreret hest som omhandlet i artikel 2, litra e), nr. ii), i henhold til regler fastsat af det i artikel 5, stk. 1, litra b), omhandlede udstedende organ, og det eksisterende identifikationsdokument ikke kan tilpasses i overensstemmelse hermed, eller
d)
hvis et identifikationsdokument er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 1, og ikke kan tilpasses til kravene i artikel 9, stk. 1, i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, litra b), eller
e)
i tilfælde som omhandlet i artikel 18, stk. 4 og 5, hvis det eksisterende identifikationsdokument ikke kan tilpasses i overensstemmelse hermed, eller
f)
hvis identifikationsdokumentet konfiskeres af den kompetente myndighed i forbindelse med en undersøgelse.
I tilfælde som beskrevet i første afsnit skal det eksisterende identifikationsdokument afleveres til det udstedende organ til ugyldiggørelse, og ugyldiggørelsen af det eksisterende identifikationsdokument og udstedelsen af det nye identifikationsdokument registreres i den i henhold til artikel 38 oprettede database.
Artikel 13
Dispensationer for identifikation af visse dyr af hestefamilien, der lever vildt eller delvis vildt
1. Uanset artikel 12 kan den kompetente myndighed beslutte, at dyr af hestefamilien, der udgør bestemte populationer, som lever vildt eller delvis vildt i særlige områder, som afgrænset af den kompetente myndighed, kun skal identificeres ved et identifikationsdokument udstedt i overensstemmelse med artikel 9 eller artikel 17, stk. 4, når de:
a)
fjernes fra sådanne populationer, undtagen hvis de under officielt tilsyn overføres fra én defineret population til en anden, eller
b)
overgår til husdyrhold.
2. Medlemsstater, der agter at gøre brug af den i stk. 1 omhandlede dispensationsmulighed, underretter under henvisning til denne artikel Kommissionen om de pågældende populationer og områder, som de har afgrænset i henhold til stk. 1, inden de gør brug af denne dispensationsmulighed.
KAPITEL III
IDENTIFIKATION AF DYR AF HESTEFAMILIEN, DER IMPORTERES TIL UNIONEN
Artikel 14
Identifikation af dyr af hestefamilien, der importeres til Unionen
Identifikationsdokumenter udstedt i tredjelande anses for at være gyldige i henhold til denne forordning, hvis de opfylder følgende betingelser:
a)
De er udstedt:
i)
hvis der er tale om registrerede dyr af hestefamilien, af et organ i et tredjeland, opført på den liste, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 94/28/EF, som udsteder afstamningscertifikater, eller
ii)
hvis der er tale om en registreret hest, af en national afdeling af en international organisation eller forening, der administrerer konkurrence- eller væddeløbsheste og har hovedsæde i det tredjeland, som den internationale organisation eller forening som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra b), er beliggende i, eller
iii)
i alle andre tilfælde af den kompetente myndighed i det pågældende dyr af hestefamiliens oprindelsestredjeland.
b)
De opfylder alle krav i artikel 7, stk. 2.
Artikel 15
Ansøgninger om identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien, der importeres til Unionen
1. Brugeren af et dyr af hestefamilien skal ansøge det i artikel 5, stk. 1, omhandlede udstedende organ, der er relevant i forhold til den pågældende kategori af dyr af hestefamilien, om udstedelse, jf. artikel 9, af et identifikationsdokument i henhold til artikel 7 eller om registrering af det eksisterende identifikationsdokument i den database, der er oprettet af det pågældende udstedende organ i henhold til denne forordnings artikel 38, senest 30 dage efter at toldproceduren som defineret i artikel 5, stk. 16, litra a), i forordning (EU) nr. 952/2013 er afsluttet, hvis:
a)
dyr af hestefamilien importeres til Unionen, eller
b)
den kompetente myndighed i overensstemmelse med en afgørelse vedtaget af Kommissionen i henhold til artikel 19, litra b), i direktiv 2009/156/EF har ændret statussen for en registreret hest fra midlertidig indførsel til endelig indførsel i overensstemmelse med samme direktivs artikel 19, litra c).
2. Hvis det i stk. 1 omhandlede identifikationsdokument ikke opfylder kravene i artikel 7, stk. 2, skal det udstedende organ efter anmodning fra brugeren:
a)
udfylde identifikationsdokumentet, således at det opfylder kravene i artikel 7, stk. 2
b)
registrere oplysningerne til identifikation af det pågældende dyr af hestefamilien samt de supplerende oplysninger i den i henhold til artikel 38 oprettede database.
3. Er det ikke muligt at ændre det i stk. 1 omhandlede eksisterende identifikationsdokument, så det opfylder kravene i artikel 7, stk. 2, anses dokumentet ikke for gyldigt identifikationsmiddel i henhold til denne forordning, og det pågældende dyr af hestefamilien identificeres ved udstedelse i overensstemmelse med artikel 9 af et nyt identifikationsdokument, som opfylder kravene i artikel 7, stk. 1, 2 og 3, baseret på det fremlagte identifikationsdokument, der som minimum skal indeholde de oplysninger, der er fastsat i bilaget til direktiv 90/427/EØF.
KAPITEL IV
PÅKRÆVET KONTROL FORUD FOR UDSTEDELSE AF IDENTIFIKATIONSDOKUMENTER OG IDENTITETSKONTROLMETODER
Artikel 16
Kontrol af identifikationsdokumenter udstedt for dyr af hestefamilien
1. Inden udstedelsen af et identifikationsdokument træffer det udstedende organ eller den person, der handler på det udstedende organs vegne, alle passende foranstaltninger til at:
a)
kontrollere, at et sådant identifikationsdokument ikke allerede er udstedt for det pågældende dyr af hestefamilien
b)
forhindre ulovlig udstedelse af flere identifikationsdokumenter for et enkelt dyr af hestefamilien.
2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger skal omfatte:
a)
gennemgang af de tilgængelige relevante papirer og elektroniske optegnelser
b)
vurdering af dyret af hestefamiliens alder
c)
undersøgelse af dyret af hestefamilien, jf. artikel 17, for eventuelle tegn eller mærker, der giver formodning om, at dyret er blevet identificeret på et tidligere tidspunkt.
Artikel 17
Foranstaltninger til påvisning af tidligere identifikation af dyr af hestefamilien
1. Foranstaltningerne til påvisning af eventuelle tegn eller mærker, der giver formodning om, at dyret er blevet identificeret på et tidligere tidspunkt, jf. artikel 16, skal som minimum omfatte forholdsregler, der gør det muligt at opdage følgende:
a)
enhver tidligere implanteret transponder, idet der anvendes en læseenhed, der er i overensstemmelse med ISO-standard 11785, og som mindst kan læse HDX- og FDX-B-transpondere, som minimum når læseren er i direkte kontakt med kroppens overflade på det sted, hvor en transponder normalt implanteres
b)
ethvert klinisk tegn på, at en tidligere implanteret transponder eller et i henhold til artikel 21 tidligere anbragt mærke er blevet fjernet ved et kirurgisk indgreb eller ændret
c)
ethvert tegn på, at der er anvendt en alternativ identitetskontrolmetode til det pågældende dyr af hestefamilien i henhold til artikel 21.
2. Påvises det med de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger, efter at brugeren har indgivet en ansøgning i henhold til artikel 11, stk. 1, at der allerede er implanteret en transponder eller anvendt en alternativ identitetskontrolmetode i henhold til artikel 21, som giver formodning om, at dyret er blevet identificeret i overensstemmelse med artikel 9 på et tidligere tidspunkt, skal det udstedende organ:
a)
udstede et duplikateksemplar af identifikationsdokumentet eller et erstatningsidentifikationsdokument i henhold til artikel 29 eller 32, afhængigt af hvilke oplysninger der foreligger
b)
på passende vis angive de pågældende oplysninger, dvs. transpondernummeret eller den alternative identitetskontrolmetode, i felterne i del A og oversigtsdiagrammet i del B i identifikationsdokumentets afsnit I.
3. Bekræftes det, at en transponder eller en alternativ identitetskontrolmetode som omhandlet i stk. 1, litra b), er blevet fjernet fra et dyr af hestefamilien født i Unionen, uden at den relevante dokumentation foreligger, udsteder det udstedende organ et erstatningsdokument i henhold til artikel 32.
4. Uanset stk. 2 kan den kompetente myndighed tillade, at der udstedes et identifikationsdokument i overensstemmelse med artikel 9 for dyr af hestefamilien, der lever vildt eller delvis vildt, jf. artikel 13, og er forsynet med en transponder, men som der i henhold til artikel 13 ikke er udstedt et identifikationsdokument for, hvis transponderkoden på implanteringstidspunktet blev registreret i databasen hos det udstedende organ, der er ansvarligt for den pågældende population af dyr af hestefamilien.
Artikel 18
Elektroniske identitetskontrolmetoder
1. Det udstedende organ sikrer, at der implanteres en transponder i dyr af hestefamilien, første gang det pågældende dyr identificeres i henhold til artikel 12.
2. Transponderen implanteres parenteralt under aseptiske forhold på dyrets hals midt mellem nakken og manken ved overgangen mellem muskel og spækkam.
Den kompetente myndighed kan dog tillade, at transponderen implanteres et andet sted i dyrets hals, forudsat at en sådan alternativ implantering ikke:
a)
er til potentiel skade for dyret af hestefamiliens velfærd
b)
øger risikoen for, at transponderen migrerer, i forhold til den i første afsnit beskrevne metode.
3. Medlemsstaterne fastsætter, hvilke minimumskvalifikationer der kræves for at kunne foretage det i stk. 2 omhandlede indgreb, eller udpeger en person (i det følgende benævnt »den kvalificerede person«) eller en faggruppe, der skal varetage disse aktiviteter.
4. Udstedende organer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), kan foreskrive, at dyr af hestefamilien, der er identificeret efter en alternativ identitetskontrolmetode i henhold til artikel 21, skal mærkes ved implantering af en transponder med henblik på indførelse eller registrering af dyr af hestefamilien i stambøger eller registrering af registrerede heste som konkurrenceheste.
5. Udstedende organer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, og den kompetente myndighed kan foreskrive, at dyr af hestefamilien, der anses for at være identificeret i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, og artikel 43, stk. 1, skal mærkes ved implantering af en transponder til identitetskontrolformål, i tilfælde hvor:
a)
tidligere implanterede og registrerede transpondere ikke længere fungerer
b)
det medfødte eller pådragede/påførte mærke, der er registreret som alternativ identitetskontrolmetode som omhandlet i artikel 21, ikke længere egner sig til formålet, eller
c)
den kompetente myndighed vurderer, at det er nødvendigt at sikre identitetskontrol.
Artikel 19
Foranstaltninger til at sikre, at den kode, der vises af en transponder, er unik
1. Medlemsstaterne fastsætter, i overensstemmelse med de i artikel 2, litra n), nr. i), nævnte standarder, regler med henblik på at sikre, at de koder, der vises af de transpondere, der implanteres af udstedende organer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, når de udsteder identifikationsdokumenter i overensstemmelse med artikel 9, er unikke.
2. De regler, der fastsættes i henhold til stk. 1, anvendes, så de ikke giver anledning til problemer i forhold til det identifikationssystem, der er etableret af det udstedende organ i en anden medlemsstat, som foretog identifikationen af et registreret dyr af hestefamilien i henhold til denne forordning.
Artikel 20
Registrering af transponderkoden i identifikationsdokumentet
1. Hvis en transponder er implanteret i henhold til artikel 18, angiver det udstedende organ følgende oplysninger i identifikationsdokumentet:
a)
i afsnit I, del A, punkt 5, som minimum de sidste 15 tegn i den kode, læseenheden viser ved aflæsning af transponderen efter implantering, samt, hvis det er relevant:
i)
en selvklæbende mærkat med en stregkode, forudsat at siden efterfølgende lamineres, eller
ii)
et print af denne stregkode, der som minimum indeholder de sidste 15 tegn i den kode, der er aflæst fra transponderen
b)
i punkt 12 eller 13 (afhængigt af hvilken side transponderen er implanteret i) i oversigtsdiagrammet i afsnit I, del B, angivelse af, hvor transponderen er implanteret i det pågældende dyr af hestefamilien og aflæst efter implanteringen
c)
i punkt 19 i oversigtsdiagrammet i del B underskrift fra enten dyrlægen eller den kvalificerede person, der har foretaget identifikationen af dyret ved at udfylde del A, punkt 3, og oversigtsdiagrammet i del B i afsnit I og aflæst den kode, der er vist af transponderen efter implantering heraf, eller fra den person, der gengiver disse oplysninger med henblik på udstedelse af identifikationsdokumentet i overensstemmelse med de regler, der er fastsat af det udstedende organ.
2. Uanset stk. 1, litra a), angives navnet på producenten eller aflæsningssystemet i identifikationsdokumentets afsnit I, del A, punkt 5, hvis et dyr af hestefamilien er mærket med en tidligere implanteret transponder, som ikke opfylder ISO-standarderne i artikel 2, litra n), nr. i).
Artikel 21
Godkendelse af alternative identitetskontrolmetoder
1. Uanset artikel 18, stk. 1, kan en medlemsstat give tilladelse til passende alternative metoder til identitetskontrol af dyr af hestefamilien født i Unionen, herunder mærker, som opfylder kravene i artikel 4, stk. 1, litra b), og sikrer, at identiteten af det pågældende dyr af hestefamilien som registreret i identifikationsdokumentet kan kontrolleres.
2. Medlemsstaterne sikrer, at:
a)
de alternative metoder til identitetskontrol af dyr af hestefamilien ikke anvendes som eneste identitetskontrolmiddel for hovedparten af de dyr af hestefamilien, der identificeres på deres område i henhold til denne forordning
b)
synlige mærker, som avls- og brugsdyr af hestefamilien påføres, ikke kan forveksles med de mærker, der på deres område er reserveret til brug for udstedende organer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), til registrerede dyr af hestefamilien
c)
enhver godkendt alternativ identitetskontrolmetode eller enhver kombination af disse metoder som minimum giver de samme garantier som en transponder implanteret i henhold til artikel 18
d)
oplysningerne om den alternative identitetskontrolmetode, der er anvendt til et individuelt dyr af hestefamilien, kan angives i et format, der kan digitaliseres og lagres, så der er mulighed for at søge i oplysningerne, i en database oprettet i henhold til artikel 38.
3. Medlemsstater, der agter at gøre brug af den i stk. 1 omhandlede dispensationsmulighed, gør oplysninger om deres godkendte alternative identitetskontrolmetoder tilgængelige for Kommissionen, de øvrige medlemsstater og offentligheden på det i artikel 6, stk. 1, omhandlede websted.
Artikel 22
Forpligtelser for udstedende organer og brugere, der anvender alternative identitetskontrolmetoder
1. Det udstedende organ sikrer, at der ikke udstedes et identifikationsdokument for et dyr af hestefamilien, medmindre:
a)
det er kontrolleret, at den godkendte alternative identifikationsmetode som omhandlet i artikel 21 er anvendt korrekt
b)
den anvendte identitetskontrolmetode angives i identifikationsdokumentets afsnit I, del A, punkt 6 eller 7, eller, hvis det er relevant, afsnit XI, og registreres i databasen, jf. artikel 38, stk. 1, litra f).
2. Er der anvendt en alternativ identitetskontrolmetode, tilvejebringer brugeren redskaberne til at få adgang til disse identifikationsoplysninger eller afholder/accepterer eventuelle udgifter til/forsinkelser i forbindelse med kontrollen af dyret af hestefamiliens identitet.
KAPITEL V
FLYTNING OG TRANSPORT AF DYR AF HESTEFAMILIEN
Artikel 23
Flytning og transport af registrerede dyr af hestefamilien og avls- og brugsdyr af hestefamilien
1. Identifikationsdokumenter udstedt for registrerede dyr af hestefamilien eller for avls- og brugsdyr af hestefamilien i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, artikel 14, artikel 29, artikel 30 eller artikel 32 skal til enhver tid ledsage de dyr af hestefamilien, de er udstedt for, herunder, hvis dette er et krav i henhold til national lovgivning, under transport af slagtekroppen af det pågældende dyr af hestefamilien til forarbejdning i en virksomhed, der er godkendt i henhold til artikel 24, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1069/2009 eller omhandlet i kapitel III, litra a), nr. iii), i bilag III til forordning (EU) nr. 142/2011.
2. Uanset stk. 1 er det ikke et krav, at identifikationsdokumentet ledsager registrerede dyr af hestefamilien eller avls- og brugsdyr af hestefamilien, når disse:
a)
er opstaldet eller på græs, og identifikationsdokumentet kan fremvises umiddelbart af brugeren
b)
midlertidigt rides, drives, herunder forspændt køretøj, eller føres:
i)
i nærheden af bedriften i en medlemsstat, således at identifikationsdokumentet kan fremvises umiddelbart, eller
ii)
under flytning i forbindelse med græsningsskifte af dyr af hestefamilien til og fra registrerede sommergræsningsarealer, forudsat at identifikationsdokumenterne kan fremvises på afsendelsesbedriften
c)
ikke er fravænnet og ledsager moderen eller ammehoppen
d)
deltager i træning eller en prøve som led i en hestesportskonkurrence eller et hestesportsarrangement og i den forbindelse er nødt til midlertidigt at forlade det område, hvor træningen, konkurrencen eller arrangementet finder sted
e)
flyttes eller transporteres i en nødsituation, som vedrører de pågældende dyr af hestefamilien selv eller den bedrift, hvor de holdes.
Artikel 24
Dispensation for flytning eller transport af dyr af hestefamilien, der ledsages af et midlertidigt dokument
1. Det udstedende organ udsteder efter ansøgning fra brugeren eller efter anmodning fra den kompetente myndighed et midlertidigt dokument, der som minimum indeholder de oplysninger, der er foreskrevet i bilag III, og som giver mulighed for, at det pågældende dyr af hestefamilien flyttes eller transporteres inden for samme medlemsstat i en periode, der ikke må overstige 45 dage, mens identifikationsdokumentet afleveres til det udstedende organ eller den kompetente myndighed med henblik på opdatering af identifikationsoplysningerne.
2. Dyr af hestefamilien, der ledsages af et midlertidigt dokument som omhandlet i stk. 1, må ikke flyttes til et slagteri til slagtning til konsum.
3. Uanset stk. 1 skal et dyr af hestefamilien, som i løbet af den i samme stykke omhandlede periode på 45 dage skal transporteres til en anden medlemsstat eller gennem en anden medlemsstat til et tredjeland, uanset dyrets registreringsstatus, ud over det i stk. 1 omhandlede midlertidige dokument også ledsages af et sundhedscertifikat, der er i overensstemmelse med bilag III til direktiv 2009/156/EF.
Artikel 25
Dispensation for flytninger med et smartkort
1. Uanset artikel 23, stk. 1, kan den kompetente myndighed give tilladelse til flytning eller transport inden for samme medlemsstat af registrerede dyr af hestefamilien eller avls- og brugsdyr af hestefamilien, der ikke ledsages af deres identifikationsdokument, hvis de ledsages af et smartkort, der er udstedt af det samme udstedende organ, som udstedte deres identifikationsdokument, og indeholder de i bilag II angivne oplysninger.
2. Medlemsstater, der gør brug af dispensationsmuligheden i stk. 1, kan give hinanden dispensationer for flytning eller transport af registrerede dyr af hestefamilien eller avls- og brugsdyr af hestefamilien på deres egne områder.
De meddeler Kommissionen, at de agter at give sådanne dispensationer.
Artikel 26
Flytning og transport af slagtedyr af hestefamilien
1. Følgende skal ledsage slagtedyr af hestefamilien, der flyttes eller transporteres til slagteriet:
a)
det i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, eller artikel 14 udstedte identifikationsdokument eller
b)
duplikateksemplaret af identifikationsdokumentet udstedt i henhold til artikel 29 eller 30, som var omfattet af undtagelsesbestemmelsen i artikel 31.
2. Uanset stk. 1 kan den kompetente myndighed give tilladelse til, at slagtedyr af hestefamilien, for hvilke der ikke er udstedt et identifikationsdokument i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, transporteres direkte fra fødselsbedriften til slagteriet i samme medlemsstat, forudsat at:
a)
slagtedyrene af hestefamilien er under 12 måneder gamle og har synlige tandstjerner på de midlertidige laterale fortænder
b)
der er sikret ubrudt sporbarhed for transporten fra fødselsbedriften til slagteriet
c)
slagtedyrene af hestefamilien er individuelt mærket under transporten til slagteriet i henhold til artikel 18 eller 21
d)
sendingen i overensstemmelse med afsnit III i bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004 ledsages af oplysningerne om fødevarekæden, som skal omfatte angivelse af den individuelle mærkning som omhandlet i litra c) i dette stykke
e)
transponderen eller enhver anden fysisk identifikator, som dyret af hestefamilien måtte være forsynet med i henhold til artikel 21, beskyttes mod efterfølgende svigagtig anvendelse, først og fremmest ved indsamling, destruktion eller bortskaffelse på stedet.
3. Artikel 34, stk. 1, litra b) og c), finder ikke anvendelse på flytning eller transport af slagtedyr af hestefamilien i henhold til stk. 2 i nærværende artikel.
KAPITEL VI
FORVALTNING, DUPLIKATUDSTEDELSE, ERSTATNING OG MIDLERTIDIG UGYLDIGGØRELSE AF IDENTIFIKATIONSDOKUMENTER
Artikel 27
Brugeres forpligtelser med hensyn til forvaltningen af identifikationsdokumenter, der skal sikre kontinuitet i identificeringen af dyret af hestefamilien i hele dets levetid
1. Brugeren af et dyr af hestefamilien skal sikre, at følgende identifikationsoplysninger i identifikationsdokumentet til enhver tid er ajourført og korrekte:
a)
dyret af hestefamiliens status for så vidt angår dets egnethed til slagtning til konsum
b)
den læsbare transponderkode eller det mærke, der er anvendt som alternativ identitetskontrolmetode i henhold til artikel 21
c)
statussen som enten et registreret dyr af hestefamilien eller et avls- og brugsdyr af hestefamilien
d)
oplysningerne om ejerskab, hvis dette er et krav i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor det pågældende dyr af hestefamilien holdes, eller regler fastsat af det i artikel 5, stk. 1, omhandlede udstedende organ.
2. Uanset hvilket udstedende organ der har udstedt identifikationsdokumentet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, artikel 14, artikel 29 eller artikel 32, skal brugeren af et dyr af hestefamilien sikre, at identifikationsdokumentet indgives til det i artikel 5, stk. 1, omhandlede udstedende organ, der er relevant i forhold til den pågældende kategori af dyr af hestefamilien i den medlemsstat, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende, således at de i artikel 38, stk. 1, omhandlede identifikationsoplysninger fremlægges, senest 30 dage efter at:
a)
et udstedende organ uden for den medlemsstat, hvor bedriften er beliggende, har udstedt identifikationsdokumentet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1
b)
det pågældende dyr af hestefamilien er indført i den medlemsstat, hvor bedriften er beliggende, fra en anden medlemsstat, med undtagelse af
i)
dyr af hestefamilien, der deltager i konkurrencer, væddeløb, opvisninger/skuer, træning og trækdyrsaktiviteter i højst 90 dage
ii)
hingste, der opholder sig i medlemsstaten i bedækningssæsonen
iii)
hopper, der opholder sig i medlemsstaten med henblik på bedækning i højst 90 dage
iv)
dyr af hestefamilien, der befinder sig i veterinærfaciliteter af medicinske årsager
v)
dyr af hestefamilien, der skal slagtes, senest 10 dage efter at de er indført.
3. Når som helst der er behov for at opdatere de i artikel 38, stk. 1, omhandlede identifikationsoplysninger i identifikationsdokumentet, skal brugeren indgive identifikationsdokumentet senest 30 dage efter den begivenhed, der påvirkede identifikationsoplysningerne:
a)
for så vidt angår registrerede dyr af hestefamilien som omhandlet i artikel 2, litra e), nr. i), til det i artikel 5, stk. 1, litra a), omhandlede udstedende organ, som
i)
enten har udstedt identifikationsdokumentet for det pågældende registrerede dyr af hestefamilien eller
ii)
er godkendt i henhold til beslutning 92/353/EØF i den medlemsstat, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende, og har oprettet en stambog, hvori dyret af hestefamilien kan indføres eller registreres i henhold til beslutning 96/78/EF, eller
b)
for så vidt angår registrerede heste som omhandlet i artikel 2, litra e), nr. ii), til det i artikel 5, stk. 1, litra b), omhandlede udstedende organ i overensstemmelse med de regler, der er fastsat af det udstedende organ, som udstedte identifikationsdokumentet for den pågældende registrerede hest, eller
c)
til den kompetente myndighed eller et hvilket som helst udstedende organ udpeget i henhold til denne forordning af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende.
Artikel 28
Udstedende organers forpligtelser med hensyn til forvaltningen af identifikationsdokumenter, der skal sikre kontinuitet i identificeringen af dyret af hestefamilien i hele dets levetid
Det i artikel 27, stk. 3, omhandlede udstedende organ skal:
a)
foretage de nødvendige opdateringer af identifikationsoplysningerne i identifikationsdokumentet
b)
i identifikationsdokumentets afsnit I, del C, indsætte de krævede oplysninger om det udstedende organ, der som minimum skal bestå af det UELN-kompatible nummer i databasen, såfremt det udstedende organ ikke i første omgang udstedte identifikationsdokumentet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1
c)
udfylde felterne i identifikationsdokumentets afsnit IV, hvis national lovgivning eller regler fastsat af det udstedende organ foreskriver ejerskifte
d)
indlæse eller supplere de i det indgivne identifikationsdokument registrerede identifikationsoplysninger i den database, som det udstedende organ har oprettet i henhold til artikel 38
e)
fremsende oplysningerne til den centrale database, jf. artikel 39.
Artikel 29
Udstedelse af duplikateksemplarer af identifikationsdokumenter
1. Det i artikel 5, stk. 1, omhandlede udstedende organ udsteder et duplikateksemplar af identifikationsdokumentet, såfremt:
a)
det originale identifikationsdokument bortkommer, og det er muligt at fastslå dyrets identitet, først og fremmest ved hjælp af den kode, der er aflæst fra transponderen, eller efter den alternative identitetskontrolmetode, jf. artikel 21, eller
b)
dyret ikke er blevet identificeret inden for de tidsfrister, der er fastsat i artikel 12, artikel 14 eller artikel 43, stk. 2, forudsat at bedækningscertifikatet foreligger og den biologiske moder eller, hvis der er tale om embryooverførsel, rugehoppen er identificeret i henhold til denne forordning, eller
c)
den kompetente myndighed har dokumentation for, at visse identifikationsoplysninger i det eksisterende identifikationsdokument ikke stemmer overens med det pågældende dyr af hestefamilien, og artikel 12, stk. 3, litra a), ikke kan bringes i anvendelse.
2. I tilfælde som beskrevet i stk. 1 skal det i artikel 5, stk. 1, omhandlede udstedende organ efter ansøgning fra brugeren eller efter anmodning fra den kompetente myndighed:
a)
om nødvendigt forsyne dyret med en transponder i henhold til artikel 18 eller anvende en godkendt identitetskontrolmetode i henhold til artikel 21
b)
udstede et duplikateksemplar af identifikationsdokumentet, der er tydeligt mærket som sådant (»duplikateksemplar af identifikationsdokument«) og forsynet med en reference til det unikke individnummer, der er registreret i databasen hos det udstedende organ, som:
i)
foretog den første identifikation af dyret og udstedte det bortkomne originale identifikationsdokument eller
ii)
udsteder duplikateksemplaret af identifikationsdokumentet for et dyr som omhandlet i stk. 1, litra b)
c)
i afsnit II, del II, i duplikateksemplaret af identifikationsdokumentet klassificerer det pågældende dyr af hestefamilien som ikke bestemt til slagtning til konsum.
3. Nærmere oplysninger om det i henhold til stk. 2 udstedte duplikateksemplar af identifikationsdokumentet indlæses med angivelse af det unikke individnummer i den i artikel 38 omhandlede database og fremsendes til den centrale database, jf. artikel 39.
4. Er det bortkomne identifikationsdokument udstedt i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, af et udstedende organ som omhandlet i artikel 5, stk. 1, der ikke længere eksisterer, udstedes duplikateksemplaret af identifikationsdokumentet i henhold til stk. 2 i nærværende artikel af et udstedende organ som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i den medlemsstat, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende.
Artikel 30
Udstedelse af identifikationsdokumenter for dyr af hestefamilien, der importeres til Unionen
Uanset artikel 29, stk. 2, kan der, hvis det bortkomne originale identifikationsdokument er udstedt af et udstedende organ som omhandlet i artikel 14, litra a), i et tredjeland, udstedes et nyt identifikationsdokument af det pågældende udstedende organ i tredjelandet, forudsat at det nye identifikationsdokument:
a)
af det i artikel 14, litra a), omhandlede udstedende organ sendes til det i artikel 29, stk. 2, omhandlede udstedende organ, hvis det mærkes som duplikateksemplar af identifikationsdokumentet, dyret klassificeres i henhold til artikel 29, stk. 2, litra c), og oplysningerne indlæses i databasen i henhold til artikel 29, stk. 3
b)
af det udstedende organ eller den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende, fremsendes til brugeren eller, hvis lovgivningen i den medlemsstat, hvor det pågældende dyr af hestefamilien befinder sig, udtrykkeligt foreskriver det, til ejeren.
Artikel 31
Suspendering af status som slagtedyr af hestefamilien til konsum
1. Uanset artikel 29, stk. 2, litra c), og artikel 30 kan den kompetente myndighed, undtagen i tilfælde som beskrevet i artikel 43, stk. 2, beslutte at suspendere et dyr af hestefamiliens status som bestemt til slagtning til konsum for en seksmåneders periode, hvis:
a)
brugeren senest 30 dage efter den anmeldte dato for identifikationsdokumentets bortkomst på tilfredsstillende vis kan dokumentere, at det pågældende dyr af hestefamiliens status som bestemt til slagtning til konsum ikke er bragt i fare med medicinsk behandling
b)
ansøgningen om identifikation er indgivet i dyrets første leveår i overensstemmelse med artikel 1, stk. 1, andet led, i beslutning 96/78/EF, men efter udløbet af den i artikel 12, stk. 2, i denne forordning omhandlede tilladte maksimumsperiode.
2. I det i stk. 1 beskrevne tilfælde angiver den kompetente myndighed i første kolonne i afsnit II, del III, i duplikateksemplaret af identifikationsdokumentet datoen for starten på den seksmåneders suspenderingsperiode og udfylder tredje kolonne sammesteds.
Artikel 32
Udstedelse af erstatningsidentifikationsdokumenter
1. Det i artikel 5, stk. 1, omhandlede udstedende organ udsteder et erstatningsidentifikationsdokument, såfremt:
a)
det originale identifikationsdokument bortkommer, og:
i)
dyrets identitet ikke kan fastslås
ii)
der ikke er nogen tegn på eller beviser for, at et udstedende organ som omhandlet i artikel 5, stk. 1, allerede har udstedt et identifikationsdokument for det pågældende dyr
b)
dyret ikke er blevet identificeret inden for de tidsfrister, der er fastsat i artikel 12, stk. 1 eller 2, artikel 14 eller artikel 43, stk. 2.
2. I tilfælde som beskrevet i stk. 1 skal et udstedende organ som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra c), der er ansvarligt for det område, hvor den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende, efter ansøgning fra brugeren eller efter anmodning fra den kompetente myndighed:
a)
implantere en transponder i dyret i henhold til artikel 18 eller anvende en alternativ identitetskontrolmetode i henhold til artikel 21
b)
udstede et erstatningsidentifikationsdokument, der er tydeligt mærket som sådant (»erstatningsidentifikationsdokument«) og forsynet med en reference til et nyligt tildelt unikt individnummer, som svarer til det, der er registreret i databasen på tidspunktet for udstedelse af erstatningsidentifikationsdokumentet
c)
i afsnit II, del II, i erstatningsidentifikationsdokumentet klassificere det pågældende dyr af hestefamilien som ikke bestemt til slagtning til konsum.
3. Nærmere oplysninger om det i henhold til stk. 2 udstedte erstatningsidentifikationsdokument indlæses med angivelse af det unikke individnummer i den i artikel 38 omhandlede database og fremsendes til den centrale database, jf. artikel 39.
Artikel 33
Midlertidig ophævelse af identifikationsdokumentets gyldighed til flytning
Embedsdyrlægen ophæver identifikationsdokumentets gyldighed til flytning med en påtegning herom i dokumentets afsnit III, hvis et dyr af hestefamilien holdes på eller kommer fra en bedrift, som:
a)
er omfattet af et forbud som omhandlet i artikel 4, stk. 5, i direktiv 2009/156/EF eller
b)
er beliggende i en medlemsstat, som ikke er en medlemsstat, der er fri for afrikansk hestepest, eller i en del af en medlemsstats område, som i henhold til artikel 5, stk. 2, i direktiv 2009/156/EF betragtes som angrebet af afrikansk hestepest.
KAPITEL VII
DØDSFALD BLANDT DYR AF HESTEFAMILIEN/DYR AF HESTEFAMILIEN BESTEMT TIL SLAGTNING TIL KONSUM OG REGISTRERING AF MEDICINSK BEHANDLING
Artikel 34
Embedsdyrlægens og den kompetente myndigheds forpligtelser, i forbindelse med at et dyr af hestefamilien slagtes eller dør
1. Når et dyr af hestefamilien slagtes eller dør, træffes følgende foranstaltninger:
a)
Transponderen beskyttes mod efterfølgende svigagtig anvendelse, først og fremmest ved indsamling, destruktion eller bortskaffelse på stedet.
b)
Identifikationsdokumentet ugyldiggøres, som minimum ved at det stemples »ugyldigt« på alle sider, eller ved at samtlige sider gennemhulles, idet hullet skal have en passende diameter, der ikke er mindre end den, der fås med en standardhullemaskine
c)
Under henvisning til det pågældende dyr af hestefamiliens unikke individnummer:
i)
destrueres identifikationsdokumentet under officielt tilsyn på det slagteri, hvor dyret blev slagtet, idet der sendes en erklæring til det udstedende organ, enten direkte eller via det i artikel 36, stk. 2, omhandlede kontaktpunkt, med angivelse af datoen for slagtning af dyret på et slagteri og datoen for destruktion af identifikationsdokumentet, eller også
ii)
returneres det ugyldiggjorte identifikationsdokument til det udstedende organ, der er angivet i identifikationsdokumentets afsnit I, del A, punkt 11, eller i del C i samme afsnit, opdateret i overensstemmelse med artikel 28, litra b), enten direkte eller via det i artikel 36, stk. 2, omhandlede kontaktpunkt, sammen med oplysninger om datoen for slagtning eller aflivning af dyret som led i sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger.
2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger gennemføres af eller under tilsyn af:
a)
embedsdyrlægen;
i)
i tilfælde af slagtning eller aflivning som led i sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger, jf. artikel 4, stk. 4, litra a), andet afsnit, i direktiv 2009/156/EF, eller
ii)
efter slagtning, jf. artikel 7, stk. 3, i direktiv 2009/156/EF, eller
b)
den kompetente myndighed som defineret i artikel 3, nr. 10), i forordning (EF) nr. 1069/2009 i tilfælde af bortskaffelse eller forarbejdning af en slagtekrop, som ledsagedes af identifikationsdokumentet i overensstemmelse med national lovgivning, jf. nærværende forordnings artikel 23, stk. 1, i:
i)
en virksomhed, der er godkendt i henhold til artikel 24, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1069/2009, eller
ii)
et lavkapacitetsforbrændingsanlæg som omhandlet i kapitel III, litra a), nr. iii), i bilag III til forordning (EU) nr. 142/2011.
3. Er det ikke muligt at opfylde kravet i stk. 1, litra a), om fjernelse af transponderen fra kroppen af et dyr af hestefamilien slagtet til konsum, erklærer embedsdyrlægen kødet eller den del af kødet, der indeholder transponderen, uegnet til konsum i henhold til afsnit II, kapitel V, punkt 1, litra n), i bilag I til forordning (EF) nr. 854/2004.
Artikel 35
Brugerens og det udstedende organs forpligtelser, i forbindelse med at et dyr af hestefamilien dør eller forsvinder
1. I alle tilfælde, hvor et dyr af hestefamilien dør eller forsvinder, herunder ved tyveri, på anden måde end som omhandlet i artikel 34, returnerer brugeren identifikationsdokumentet til det relevante udstedende organ, som angivet i afsnit I, del A, eller som opdateret, jf. artikel 28, litra b), i identifikationsdokumentets afsnit I, del C, senest 30 dage efter dyrets død eller forsvinden.
2. Det udstedende organ, der modtager oplysninger om et dyr af hestefamiliens død eller forsvinden i overensstemmelse med artikel 34 eller stk. 1 i nærværende artikel, træffer de i artikel 28, litra d) og e), omhandlede foranstaltninger.
Artikel 36
Medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til at sikre udveksling af informationer efter et dyr af hestefamiliens død
1. Medlemsstaterne indfører procedurer for returnering af de ugyldiggjorte identifikationsdokumenter til det udstedende organ, jf. artikel 34, stk. 1, litra c), nr. ii).
2. Medlemsstaterne kan oprette et kontaktpunkt, som tager imod erklæringer som omhandlet i artikel 34, stk. 1, litra c), nr. i), eller identifikationsdokumenter som omhandlet i artikel 34, stk. 1, litra c), nr. ii), og videresender dem til de respektive udstedende organer på deres område.
Kontaktpunktet kan være et forbindelsesorgan som omhandlet i artikel 35 i forordning (EF) nr. 882/2004.
3. I givet fald, jf. stk. 2, skal nærmere oplysninger om kontaktpunktet, som kan indlæses i den i artikel 39 omhandlede centrale database, gøres tilgængelige for de øvrige medlemsstater og offentligheden på det i artikel 6, stk. 1, omhandlede websted.
Artikel 37
Dyr af hestefamilien bestemt til slagtning til konsum og registrering af medicinsk behandling
1. Et dyr af hestefamilien anses for at være bestemt til slagtning til konsum, medmindre det i overensstemmelse med denne forordning i identifikationsdokumentets afsnit II, del II, uigenkaldeligt erklæres for ikke bestemt til dette formål, idet denne erklæring skal være:
a)
underskrevet af ejeren på dennes eget initiativ og attesteret af det udstedende organ, eller
b)
underskrevet af brugeren og den ansvarlige dyrlæge, som handler i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, i direktiv 2001/82/EF, eller
c)
forsynet med det udstedende organs påtegning i forbindelse med udstedelsen af et duplikateksemplar af identifikationsdokumentet i henhold til artikel 29 eller 30 eller et erstatningsidentifikationsdokument i henhold til artikel 32.
2. Inden enhver behandling, der foretages i henhold til artikel 10, stk. 2, i direktiv 2001/82/EF, eller enhver behandling med et lægemiddel, der er godkendt i henhold til samme direktivs artikel 6, stk. 3, fastslår den ansvarlige dyrlæge som omhandlet i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/82/EF det pågældende dyr af hestefamiliens status som enten:
a)
bestemt til slagtning til konsum, hvilket er standardproceduren, eller
b)
ikke bestemt til slagtning til konsum, jf. identifikationsdokumentets afsnit II, del II.
3. Er behandling som omhandlet i denne artikels stk. 2 ikke tilladt for et dyr af hestefamilien bestemt til slagtning til konsum, påser den ansvarlige dyrlæge som omhandlet i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/82/EF, at det pågældende dyr af hestefamilien inden behandlingen i overensstemmelse med undtagelsesbestemmelsen i artikel 10, stk. 2, i direktiv 2001/82/EF uigenkaldeligt erklæres for ikke bestemt til slagtning til konsum, ved at:
a)
udfylde og underskrive identifikationsdokumentets afsnit II, del II, og
b)
ugyldiggøre identifikationsdokumentets afsnit II, del III, i overensstemmelse med instrukserne i afsnit II, del III.
4. Når de i stk. 3 omhandlede foranstaltninger er truffet, skal brugeren af det pågældende dyr af hestefamilien senest 14 dage efter underskrivelsen af identifikationsdokumentets afsnit II, del II, indgive identifikationsdokumentet til et udstedende organ i den medlemsstat, hvor den bedrift, som dyret af hestefamilien holdes på, er beliggende, eller fremlægge oplysningerne online, for så vidt der er etableret en sådan adgang til databasen.
5. Uanset stk. 4 kan en medlemsstat træffe foranstaltninger til at sikre, at den ansvarlige dyrlæge meddeler de foranstaltninger, der træffes i henhold til stk. 3, senest 14 dage efter underskrivelsen af identifikationsdokumentets afsnit II, del II:
a)
enten direkte til det i stk. 4 omhandlede udstedende organ og fremlægger de oplysninger, som det udstedende organ har brug for for at kunne opdatere den i henhold til artikel 39 oprettede database, eller
b)
direkte til den i henhold til artikel 39 oprettede centrale database, hvor det sikres, at oplysningerne indlæses i den i henhold til artikel 38 oprettede database af det i stk. 4 omhandlede udstedende organ.
6. Skal et dyr af hestefamilien behandles under de i artikel 10, stk. 3, i direktiv 2001/82/EF omhandlede betingelser, angiver den ansvarlige dyrlæge i identifikationsdokumentets afsnit II, del III, de nødvendige oplysninger om lægemidlet, der indeholder stoffer, som er uundværlige til eller indebærer ekstra kliniske fordele for behandling af dyr af hestefamilien, jf. listen i forordning (EF) nr. 1950/2006.
Den ansvarlige dyrlæge angiver datoen for seneste indgivelse af det pågældende lægemiddel som ordineret og meddeler i overensstemmelse med artikel 11, stk. 4, i direktiv 2001/82/EF brugeren datoen for udløbet af den i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, i samme direktiv fastsatte tilbageholdelsestid.
KAPITEL VIII
OPTEGNELSER OG SANKTIONER
Artikel 38
Database
1. I forbindelse med udstedelsen af identifikationsdokumentet eller registreringen af tidligere udstedte identifikationsdokumenter registrerer det udstedende organ som minimum følgende oplysninger vedrørende det pågældende dyr af hestefamilien i sin database:
a)
det unikke individnummer
b)
art
c)
køn
d)
farve
e)
fødselsdato (dd/mm/åååå) som oplyst af brugeren omhandlet i litra i)
f)
hvis det er relevant, som minimum de sidste 15 tegn i den kode, der er aflæst fra transponderen, eller den kode, der er aflæst med en anordning til radiofrekvensidentifikation, der ikke opfylder ISO-standard 11784, sammen med oplysninger om det påkrævede aflæsningssystem, eller den alternative identitetskontrolmetode anvendt i henhold til artikel 21
g)
fødeland som oplyst af brugeren omhandlet i litra i)
h)
dato for udstedelse og enhver ændring af identifikationsdokumentet
i)
navn og adresse på den bruger, der har indgivet ansøgningen, jf. artikel 11, stk. 1, artikel 15, stk. 1, artikel 29, stk. 2, eller artikel 32, stk. 2, eller i givet fald har indgivet identifikationsdokumentet som omhandlet i artikel 27, stk. 3
j)
statussen som enten registreret dyr af hestefamilien eller avls- og brugsdyr af hestefamilien
k)
dyrets navn (fødselsnavn og, hvis det er relevant, handelsnavn) som oplyst af brugeren omhandlet i litra i)
l)
dyrets status som ikke bestemt til slagtning til konsum (hvis kendt)
m)
løbenummeret, hvis identifikationsdokumentet som omhandlet i artikel 9, stk. 1 og 3 er forsynet med et sådant løbenummer, samt alle oplysninger vedrørende nye identifikationsdokumenter, duplikateksemplarer af identifikationsdokumenter eller erstatningsidentifikationsdokumenter udstedt i henhold til artikel 12, stk. 3, artikel 29, artikel 30 eller artikel 32
n)
landet, hvori den bedrift, som det pågældende dyr af hestefamilien holdes på, er beliggende, som oplyst af brugeren, jf. litra i)
o)
den anmeldte dato for dyrets død eller forsvinden som oplyst af brugeren omhandlet i litra i) eller slagtedatoen.
2. Det udstedende organ opbevarer de i stk. 1 omhandlede registrerede oplysninger i sin database i mindst 35 år eller i mindst to år efter datoen for meddelelsen om det pågældende dyr af hestefamiliens død, jf. artikel 34.
3. Senest 15 dage efter registreringen af de i stk. 1 omhandlede oplysninger videregiver det i samme stykke omhandlede udstedende organ de i samme stykke, litra a)-j) og litra l)-o), omhandlede oplysninger til den centrale database, der er oprettet i henhold til artikel 39 i den medlemsstat:
a)
hvor det udstedende organ er godkendt, anerkendt eller udpeget eller har hovedsæde, jf. artikel 5, stk. 1
b)
hvor det pågældende dyr af hestefamilien er født.
Artikel 39
Oprettelse af en central database
1. Medlemsstaterne opretter en central database med henblik på anvendelsen af denne forordning.
2. Uanset stk. 1 er oprettelse af en central database ikke et krav i medlemsstater, der har én database for registrerede dyr af hestefamilien og én database for avls- og brugsdyr af hestefamilien, forudsat at:
a)
begge databaser kan kommunikere effektivt med hinanden og kan samarbejde med centrale databaser, jf. artikel 40, om opdatering af identifikationsoplysningerne for dyr af hestefamilien, hvis status ændres til enten registrerede dyr af hestefamilien eller avls- og brugsdyr af hestefamilien
b)
den kompetente myndighed har direkte adgang til begge disse databaser.
3. Medlemsstaterne gør navn, adresse og kontaktoplysninger på deres centrale databaser tilgængelige for de øvrige medlemsstater og offentligheden på det i artikel 6, stk. 1, omhandlede websted.
Artikel 40
Forvaltning af og samarbejde mellem de centrale databaser
1. Hver medlemsstat sikrer, at de i artikel 5, stk. 1, omhandlede udstedende organer indlæser de i artikel 28, litra e), og artikel 38, stk. 1, omhandlede oplysninger vedrørende dyr af hestefamilien, der identificeres på medlemsstatens område, i den centrale database, eller at databaserne for de udstedende organer på medlemsstatens område netværksforbindes med den centrale database.
2. Medlemsstaterne samarbejder i overensstemmelse med direktiv 89/608/EØF ved forvaltningen af deres centrale databaser og sikrer, at:
a)
den centrale database i overensstemmelse med denne forordnings artikel 28, under henvisning til det unikke individnummer, kommunikerer enhver ændring af de i artikel 38, stk. 1, omhandlede identifikationsoplysninger til den centrale database i den medlemsstat, hvor identifikationsdokumentet er udstedt
b)
de kompetente myndigheder i andre medlemsstater har gratis adgang til en vis minimumsmængde af oplysninger i den centrale database, således at de kan forhøre sig om, hvorvidt en transponderkode, et unikt individnummer eller et pasnummer er blevet registreret i databasen.
Artikel 41
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, forholdsmæssige og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest den 1. januar 2016 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og meddeler omgående senere ændringer af betydning for bestemmelserne.
KAPITEL IX
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 42
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 504/2008 ophæves med virkning fra den 1. januar 2016.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 43
Overgangsbestemmelser
1. Uanset artikel 4, stk. 2, anses følgende dyr af hestefamilien for at være identificeret i henhold til denne forordning:
a)
dyr af hestefamilien, der er født senest den 30. juni 2009, og som pr. denne dato var identificeret i henhold til beslutning 93/623/EØF eller 2000/68/EF, forudsat at de identifikationsdokumenter, der er udstedt for de pågældende dyr af hestefamilien:
i)
var registreret i henhold til artikel 21, stk. 1, i forordning (EF) nr. 504/2008 pr. 31. december 2009 og
ii)
indeholder et afsnit, der svarer til afsnit IX i modellen til identifikationsdokument i bilaget til beslutning 93/623/EF, og identifikationsdokumentets del III-A er udfyldt, hvor der er indsat oplysninger i dokumentets del III-B
b)
dyr af hestefamilien, der er født senest den 30. juni 2009, og som pr. denne dato ikke var identificeret i henhold til beslutning 93/623/EØF eller 2000/68/EF, forudsat at de var identificeret i henhold til forordning (EF) nr. 504/2008 pr. 31. december 2009
c)
dyr af hestefamilien, der var identificeret i henhold til forordning (EF) nr. 504/2008 pr. 31. december 2015.
2. Dyr af hestefamilien, der er født i Unionen eller er importeret til Unionen fra et tredjeland efter den 30. juni 2009, og som ikke er identificeret i henhold til forordning (EF) nr. 504/2008 pr. 31. december 2015, identificeres i henhold til nærværende forordnings artikel 29 eller 32, afhængigt af hvilke oplysninger om deres identitet der er til rådighed, og klassificeres i afsnit II, del II, i duplikateksemplaret af identifikationsdokumentet som ikke bestemt til slagtning til konsum.
3. Uanset artikel 13, stk. 2, er det ikke påkrævet for medlemsstater, der har givet dispensation i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 504/2008 inden den 1. januar 2016 og har underrettet Kommissionen herom inden denne dato, at anmelde dem til Kommissionen endnu en gang.
4. Medlemsstater, der ikke har oprettet en central database som omhandlet i artikel 39, opretter en central database i henhold til artikel 39 og sikrer, at den er operationel i overensstemmelse med artikel 40 senest den 30. juni 2016.
Artikel 44
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2016. Artikel 39 anvendes dog fra den 1. juli 2016 i medlemsstater, der ikke har oprettet en operationel central database senest den 1. januar 2016.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. februar 2015.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/262
ze dne 17. února 2015,
kterým se stanoví pravidla podle směrnic Rady 90/427/EHS a 2009/156/ES, pokud jde o metody identifikace koňovitých (nařízení o průkazu koňovitých)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (1), a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. c) a d), čl. 6 odst. 2 druhou odrážku a čl. 8 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (2), a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 90/427/EHS stanoví zootechnické podmínky pro obchod s koňovitými uvnitř Unie. V souladu s touto směrnicí mají členské státy zajistit, aby evidované koňovité při jejich přesunu doprovázel identifikační doklad vydaný schválenými plemenářskými organizacemi či sdruženími chovatelů uvedenými ve směrnici.
(2)
Směrnice 2009/156/ES stanoví veterinární pravidla pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí. Stanoví, že evidovaní koňovití musí být identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného v souladu se směrnicí 90/427/EHS nebo mezinárodním sdružením či organizací, která je odpovědná za dostihové a závodní koně. Koňovití pro chov a produkci se mají identifikovat pomocí metody stanovené Komisí.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 504/2008 (3), které je použitelné ode dne 1. července 2009, stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých narozených v Unii nebo dovezených do Unie a zavádí identifikační doklad pro koňovité (průkaz koně), jenž představuje víceúčelový doklad v oblasti zdraví zvířat, veřejného zdraví, zootechniky i jezdeckého sportu. Toto nařízení, které považuje identifikační doklad za zásadní prvek systému pro identifikaci koňovitých, počítá pouze s možností začlenit informace obsažené v databázích různých vydávajících orgánů do centrální databáze nebo tyto databáze propojit s centrální databází.
(4)
Členské státy se potýkají s určitými obtížemi při provádění opatření stanovených v nařízení (ES) č. 504/2008. Tyto obtíže se převážně týkají metody identifikace koňovitých prostřednictvím identifikačního dokladu.
(5)
Ze šetření provedených členskými státy vyplynulo, že identifikační doklad bývá předmětem závažných podvodů. Hlavní riziko zde představuje nezákonné znovuuvádění koňovitých, kteří byli dříve vyloučeni z porážky k lidské spotřebě a léčeni přípravky nepovolenými pro zvířata určená k produkci potravin, do potravinového řetězce. V důsledku přijetí rozhodnutí Komise 2000/68/ES (4) byly tisíce koňovitých definitivně vyloučeny z porážky k lidské spotřebě. Nedostatek alternativ k celoživotní péči o nadbytečné a nechtěné koňovité, kteří byli vyloučeni z porážky k lidské spotřebě, vedl k jejich zanedbávání či opuštění, což má závažné dopady na zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Situace se ještě zhoršila v důsledku stávajících ekonomických poměrů, kdy si chovatelé často nemohou dovolit držet koňovité na konci jejich produktivního života. V některých členských státech tyto problémy nabyly takového významu, že příslušné orgány zahájily programy pro porážku nadbytečných koňovitých mimo potravinový řetězec.
(6)
V posledních letech se vyskytl nový jev, nezákonná pastva, postihující majitele pastvin, neboť ti se z právního hlediska stali držiteli koňovitých, a tak neúmyslně nabyli odpovědností podle nařízení (ES) č. 504/2008. Nejasný status těchto koňovitých může též hrát roli při správném uplatňování pravidel Unie v jiných oblastech.
(7)
Ukázalo se, že informace zaznamenané v databázi vydávajícího orgánu v okamžiku vydání identifikačního dokladu rychle ztrácejí na aktuálnosti. Je tedy nesmírně obtížné, ne-li zcela neproveditelné, aby příslušné orgány v rámci osvědčení nebo kontroly totožnosti ověřily, zda je daný identifikační doklad pravý či nikoli a zda jsou informace v něm obsažené aktuální a věrohodné a nedošlo k jejich podvodným změnám, zejména pokud jde o status zvířat jako určených na porážku, ale také z hlediska uplatňování příznivějších podmínek týkajících se zdraví a dobrých životních podmínek zvířat při přesunech evidovaných koňovitých.
(8)
Ve většině členských států nejsou databáze jednotlivých orgánů vydávajících průkazy navzájem propojeny, přičemž z právních a administrativních důvodů nebude v blízké době možné ustanovit jediný vydávající orgán. Proto se zavedení centralizované databáze jeví jako nejúčinnější řešení pro výměnu a synchronizaci údajů mezi jednotlivými subjekty podle směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES, jakož i nezbytné pro správu identifikačních dokladů koňovitých s cílem nejen poskytovat požadované záruky v oblasti zdraví zvířat, ale též umožnit provádění těch ustanovení právních předpisů Unie o dobrých životních podmínkách zvířat a veřejném zdraví, u nichž je nezbytnou podmínkou správná a spolehlivá identifikace koňovitých.
(9)
Šetření provedené Komisí v souvislosti s událostmi týkajícími se koňského masa v roce 2013 ukázalo, že dvacet tři členských států zřídilo centrální databázi a dva členské státy mají jednu databázi pro evidované koňovité a druhou pro koňovité pro chov a produkci. Tři členské státy, jež představují kolem 20 % z celkového počtu 6,7 milionu koňovitých v Unii, nemají žádnou centralizovanou databázi.
(10)
Je tudíž nezbytné revidovat systém Unie pro identifikaci koňovitých v zájmu zajištění jeho bezpečnosti, jakož i uživatelské vstřícnosti.
(11)
Na dovoz koňovitých na území uvedená v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (5) se vztahují podmínky stanovené podle směrnice 2009/156/ES a je povolen ze třetích zemí uvedených v příloze rozhodnutí Komise 2004/211/ES (6). Obvykle jsou do Unie každoročně dovezeny přibližně 4 000 evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci v souladu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 93/197/EHS (7).
(12)
Použijí-li se celní postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (8), je třeba navíc odkázat na nařízení Rady (EHS) č. 706/73 (9). Nařízení (EHS) č. 706/73 stanoví, že od 1. září 1973 se na britské Normanské ostrovy a Ostrov Man vztahují pravidla Unie v oblasti veterinárních právních předpisů.
(13)
Rozhodnutí Komise 96/78/ES (10) stanoví kritéria pro zápis a evidování koňovitých do plemenných knih pro chovné účely. Uvedené rozhodnutí mimo jiné vyžaduje, že aby mohl být koňovitý zapsán do hlavního oddílu plemenné knihy svého plemene, musí být označen podle pravidel stanovených v plemenné knize jako hříbě pod matkou, což musí být přinejmenším doloženo potvrzením o pokrytí. V zájmu jednotnosti právních předpisů Unie a usnadnění jejich používání by neměla pravidla týkající se identifikačního dokladu bránit uplatňování pravidel týkajících se identifikace koňovitých pro účely jejich zápisu do plemenných knih.
(14)
Metody pro identifikaci koňovitých stanovené v tomto nařízení by rovněž měly být v souladu se zásadami, které zavedly chovatelské organizace schválené podle rozhodnutí Komise 92/353/EHS (11). V souladu s uvedeným rozhodnutím je na dané organizaci nebo spolku, které vedou plemennou knihu o původu daného plemene, aby stanovily zásady ohledně identifikace koňovitých a zásady pro rozčlenění plemenné knihy do tříd a linií zapisovaných do plemenné knihy.
(15)
V zájmu zajištění vysoké kvality identifikačních dokladů a záznamů o všech koňovitých v Unii by měly členské státy zajistit, aby systémy pro identifikaci evidovaných koňovitých, kteří byli zapsáni nebo evidováni do plemenných knih založených schválenými nebo uznanými chovatelskými organizacemi nebo sdruženími chovatelů, splňovaly, pokud jde o vydávání identifikačních dokladů, stanovené podmínky, kterými se musí řídit příslušné orgány při určování orgánů vydávajících identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci.
(16)
Definice „koňovitých“, přesně odpovídající oblasti působnosti čl. 2 písm. b) směrnice 2009/156/ES, by měla být v souladu s taxonomií používanou v právních předpisech Unie, např. v přílohách nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 (12) a nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (13).
(17)
Jelikož definice hospodářství stanovená ve směrnici Rady 92/35/EHS (14) zahrnuje přírodní rezervace, v nichž koňovití žijí volně, a je tudíž širší než definice stanovená ve směrnici 2009/156/ES, bylo by vhodné, aby definice hospodářství podle tohoto nařízení rovněž zahrnovala přírodní rezervace, ve kterých žijí koňovití volně.
(18)
Veterinární dozor nezbytný pro zajištění záruk v oblasti zdraví zvířat požadovaných v souladu se směrnicí 2009/156/ES lze zabezpečit pouze tehdy, je-li hospodářství, jak je definováno v uvedené směrnici, známo příslušnému orgánu. Obdobné požadavky vyplývají z použití části A kapitoly II oddílu I přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (15), pokud jde o koňovité určené k produkci potravin. Ovšem vzhledem k tomu, jak často k přesunům koňovitých dochází, není na místě zavádět systém, díky němuž by koňovití mohli být sledováni v reálném čase. Namísto toho by měly být identifikační údaje dostupné příslušnému orgánu, a proto je nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, která by spravovala informace o koňovitých držených v daném státě.
(19)
Právní předpisy Unie rozlišují mezi vlastníky a držiteli zvířat. Pojem „držitel“ zvířat je definován a používán v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (16). Oproti tomu směrnice 2009/156/ES odkazuje na majitele nebo chovatele zvířat. Kombinovaná definice majitele a držitele je stanovena ve směrnici 92/35/EHS. Vzhledem k tomu, že podle právních předpisů Unie i jednotlivých členských států nemusí být majitel koňovitého nutně osobou odpovědnou za dané zvíře, je vhodné objasnit, že za identifikaci koňovitých v souladu s tímto nařízením odpovídá v první řadě držitel daného zvířete, který může, ale nemusí být jeho majitelem.
(20)
V souladu s právními přepisy členských států nebo na základě požadavku některých vydávajících orgánů se mají do identifikačního dokladu, a tudíž i do databáze vedené vydávajícím orgánem zapisovat informace o majiteli zvířete. Tyto údaje o vlastnictví, jakož i o změně vlastnictví, lze poskytnout prostřednictvím různých forem dokladů o vlastnictví nebo registračních karet, včetně tzv. „imatrikulační karty“ úspěšně používané v jednom z členských států.
(21)
Směrnice Rady 2008/73/ES (17) stanoví, že členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznamy schválených zařízení ve veterinární a zootechnické oblasti a zpřístupňují je ostatním členským státům a veřejnosti. S cílem usnadnit přístup ostatních členských států a veřejnosti k seznamům schválených zařízení by měly členské státy dát tyto seznamy k dispozici elektronicky prostřednictvím informačních stránek na internetu. Komise by měla být členským státům nápomocna při zpřístupňování těchto seznamů ostatním členským státům a veřejnosti tím, že poskytne internetovou adresu stránky, na které budou uvedeny odkazy na informační internetové stránky jednotlivých členských států.
(22)
Pro usnadnění výměny informací mezi členskými státy elektronickou cestou a pro zajištění transparentnosti a srozumitelnosti je důležité, aby byly seznamy v celé Unii vytvářeny podle jednotného vzoru. Rozhodnutí Komise 2009/712/ES (18) proto stanoví vzory výše uvedených seznamů na internetových informačních stránkách zřízených členskými státy.
(23)
Nařízení (ES) č. 504/2008 stanoví, že koňovití nemohou být drženi, pokud nejsou identifikováni v souladu s uvedeným nařízením. Komise musela reagovat na četné stížnosti týkající se populací koně domácího žijících mimo hospodářství za podmínek, které neodpovídají podmínkám popsaným v uvedeném nařízení jako polodivoké podmínky. Je proto nezbytné upřesnit, že koňovití žijící v Unii musí být identifikováni, a dále stanovit výjimku pro případy, kdy tuto podmínku nelze splnit.
(24)
Koňovití žijící v Unii by měli být identifikováni prostřednictvím celoživotního identifikačního dokladu, v němž je uveden slovní a grafický popis koňovitého a záznamy o individuálních odznacích daného zvířete pro účely ověření totožnosti. Tyto odznaky mohou být vrozené, např. více než tři chlupové víry, kaštánky, barevné odznaky, neobvyklé poruchy oční pigmentace, specifické svalové prohlubně, ale též vysoce detailní struktury duhovky nebo sítnice či specifické genetické markery (DNA profil), nebo mohou být získané, např. depigmentace po otlaku sedlem, jizvy, včetně jizev po kastraci hřebců, nebo výžeh.
(25)
Identifikační doklady by měly být vydány pouze tehdy, jsou-li v nich vyplněny požadované identifikační údaje, které je třeba zaznamenat do databáze vydávajícího orgánu v souladu s tímto nařízením.
(26)
Kromě toho by mělo osvědčení o původu stanovené ve směrnici 90/427/EHS, které má být součástí identifikačního dokladu, uvádět všechny nezbytné informace, aby bylo zajištěno, že koňovití, kteří jsou převáděni mezi různými plemennými knihami, jsou zapsáni do třídy v plemenné knize, jejíž kritéria splňují.
(27)
V souladu s rozhodnutím Komise 96/510/ES (19) musí potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti u evidovaných koňovitých odpovídat identifikačnímu dokladu stanovenému v rozhodnutí Komise 93/623/EHS (20). Jelikož rozhodnutí 93/623/ES a 2000/68/ES byla zrušena nařízením (ES) č. 504/2008, je třeba jasně uvést, že veškeré odkazy na uvedená rozhodnutí by měly být pokládány za odkazy na toto nařízení.
(28)
Orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly být organizace nebo sdružení, které vedou či zakládají plemenné knihy pro evidované koňovité a jsou úředně schváleny nebo uznány příslušným orgánem členského státu v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS, nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž je koňovitý zapsán nebo zaevidován pro chovné účely v souladu s rozhodnutím 96/78/ES. Jako orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly mít možnost působit rovněž národní pobočky mezinárodních organizací nebo sdružení, které jsou odpovědné za dostihové a závodní koně a mají své sídlo v daném členském státě.
(29)
Členské státy by měly mít větší prostor pro vlastní rozhodování, pokud jde o vydávající orgány, které vydávají identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci. Mělo by být umožněno, aby tyto identifikační doklady vydával příslušný orgán, do jehož působnosti spadá hospodářství, kde je koňovitý v době identifikace držen, nebo vydávající orgán určený a kontrolovaný tímto příslušným orgánem.
(30)
Příslušný orgán odpovědný za schválení nebo uznání organizací či sdružení zakládajících plemenné knihy v souladu s přílohou rozhodnutí 92/353/EHS by měl spolupracovat s příslušným orgánem uvedeným v nařízení (ES) č. 882/2004 s cílem zajistit, případně i prostřednictvím přeshraniční spolupráce, aby byly identifikační doklady pro koňovité vydávány a používány v souladu s tímto nařízením.
(31)
Jelikož by všichni koňovití narození v Unii nebo do Unie dovezení měli být identifikováni v souladu s tímto nařízením prostřednictvím jedinečného identifikačního dokladu vydaného na celý jejich život, je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy je status těchto zvířat jako „koňovitých pro chov a produkci“ změněn na status „evidovaných koňovitých“ ve smyslu směrnice 2009/156/ES. Vzhledem k dalekosáhlým dopadům takovéto změny na přesun koňovitých, obchod s nimi a jejich dovoz do Unie ze třetích zemí z hlediska použitelných veterinárních pravidel stanovených ve směrnici 2009/156/ES, ale též z hlediska pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která takové přesuny upravují v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1/2005 (21), je nezbytné, aby měl příslušný orgán jednotné místo pro přístup, tzn. centrální databázi, k ověření identifikačních údajů koňovitých požadovaných pro účely osvědčení nebo úředních kontrol.
(32)
Pro zajištění souladu s definicí hospodářství stanovenou ve směrnici 92/35/EHS by měly být členské státy schopny zavést zvláštní režimy pro identifikaci koňovitých pohybujících se volně nebo v polodivokých podmínkách ve vymezených oblastech nebo územích, včetně přírodních rezervací. Takové odchylky od obecné povinnosti identifikovat koňovité by nicméně měly být poskytovány pouze v případech, kdy jsou tyto vymezené populace koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách skutečně odděleny od koňovitých, kteří jsou jakýmkoli způsobem domestikováni, a nejenže nepodléhají lidské kontrole z hlediska jejich přežití a reprodukce, ale zůstávají též mimo oblast působnosti směrnice Rady 98/58/ES (22), která se nevztahuje na volně žijící zvířata.
(33)
Pro účely ověření totožnosti určitého koňovitého by měl identifikační doklad obsahovat především vysoce kvalitní popis zvířete sestávající ze slovního popisu koňovitého a jeho odznaků a z podrobného schématu s vyobrazením individuálních a rozlišujících odznaků daného koňovitého.
(34)
S cílem zajistit, aby byli koňovití v identifikačních dokladech, které je doprovázejí, správně popsáni, by se měly vydávající orgány řídit osvědčenými postupy a zajistit proškolení zaměstnanců pověřených popisem zvířat, například s pomocí pokynů Mezinárodní jezdecké federace (23) nebo společnosti Weatherbys (24).
(35)
Odznaky koňovitého a použité prostředky identifikace, které se společně využívají k ověření jeho totožnosti, by měly nejen vytvořit jednoznačnou spojitost mezi určitým koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale rovněž prokázat, že tento koňovitý podstoupil proces identifikace v souladu s tímto nařízením, takže pro jedno zvíře není vydán více než jeden identifikační doklad. Na mezinárodní úrovni se již u koňovitých v praxi široce využívají elektronické identifikátory (dále jen „elektronické odpovídače“). Tato technologie by měla být používána k zajištění úzké spojitosti mezi daným koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale měly by být umožněny i jiné metody ověřování totožnosti daného zvířete za předpokladu, že tyto alternativní metody poskytují rovnocenné záruky pro zabránění vícečetnému vydávání identifikačních dokladů.
(36)
Elektronické odpovídače používané k označování koňovitých a čtecí zařízení pro zobrazení kódu zabudovaného v odpovídači by měly splňovat mezinárodně dohodnuté normy. Tyto normy stanoví dva odlišné systémy pro zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače. Většina členských států provedla nařízení (ES) č. 504/2008 tak, že používá trojmístný alfanumerický kód země a řídí distribuci elektronických odpovídačů prostřednictvím svých příslušných orgánů.
(37)
Tento systém zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače by měl být začleněn do databází vedených vydávajícími orgány a do centrální databáze a uplatňován tak, aby nebyl narušen obchod a dovoz do Unie v případě koňovitých, kteří jsou označeni pomocí elektronického odpovídače zobrazujícího alfanumerický kód v jiné formě.
(38)
Směrnice Rady 90/425/EHS (25) stanoví veterinární kontroly, které se mají provádět u některých zvířat a produktů v místě určení. Stanoví zejména, že odesílatelé uvedení na osvědčení nebo dokladu stanoveném v uvedené směrnici musí na žádost příslušného orgánu členského státu určení a v míře nezbytné k provedení těchto kontrol ohlásit předem příjezd zvířat a produktů z jiného členského státu, a zejména pak povahu zásilky a předpokládané datum příjezdu. Toto oznámení se nevyžaduje u evidovaných koní vybavených identifikačními doklady podle směrnice 90/427/EHS.
(39)
Koňovití musí být sice vždy doprovázeni svým identifikačním dokladem v souladu s platnými právními předpisy Unie, ale měly by být umožněny výjimky z tohoto požadavku v případě, že je to nemožné nebo dokonce neproveditelné s ohledem na uchování identifikačního dokladu po celý život daného zvířete, nebo když tento doklad nebyl vydán s ohledem na to, že zvíře bude poraženo dříve, než dosáhne požadované věkové hranice pro identifikaci.
(40)
Členským státům by mělo být také umožněno povolovat zjednodušený identifikační doklad pro koňovité, kteří jsou přesouváni v rámci jejich území. V různých oblastech byly jako zařízení pro ukládání informací zavedeny plastikové karty se zabudovaným počítačovým čipem (dále jen „čipové karty“). Mělo by být umožněno vydávat tyto čipové karty jako další možnost kromě identifikačního dokladu a používat je za určitých podmínek místo identifikačního dokladu doprovázejícího evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci při jejich přesunu v rámci členského státu.
(41)
Dále je třeba vzít v úvahu případy, kdy se původní identifikační doklad vydaný v souladu s tímto nařízením na celý život koňovitého ztratí, není již čitelný nebo obsahuje nesprávné informace nevyplývající z nezákonných praktik. Tato ustanovení by měla co nejlépe vylučovat nezákonné držení více než jednoho identifikačního dokladu, aby byl správně popsán status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě. Tam, kde jsou k dispozici dostatečné a ověřitelné informace, by měl být vydán duplikát identifikačního dokladu, který se takto označí a který obvykle vylučuje daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě. V ostatních případech by měl být vydán náhradní identifikační doklad, rovněž takto označený a vylučující daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, který by měl nadto dané zvíře klasifikovat jako koňovitého pro chov a produkci.
(42)
Uvedené postupy by se měly použít také u koňovitých, u nichž se přistoupí k identifikaci po lhůtě stanovené pro první identifikaci, neboť zde nemohou být vyloučeny podvodné praktiky a úmysl získat další identifikační doklad.
(43)
V některých případech, kdy jsou koňovití zapsáni nebo evidováni pro zápis do plemenných knih vedených chovatelskými organizacemi ve třetích zemích, jsou nezbytná zvláštní ustanovení umožňující, aby koňovitý zůstal evidován v takové plemenné knize, a současně zajišťující jeho vyloučení z potravinového řetězce příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(44)
V souladu se směrnicí 2009/156/ES je identifikační doklad nástrojem pro omezení přesunu koňovitých v případě výskytu ohniska nákazy v hospodářství, kde jsou drženi nebo chováni. Proto je třeba v případě ohniska určitých nákaz zajistit pozastavení platnosti tohoto identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(45)
Směrnice 2009/156/ES kromě toho vyžaduje, aby byli evidovaní koňovití při opuštění hospodářství identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu, který musí zejména osvědčovat, že tito koňovití nepocházejí z hospodářství podléhajícího určitým zákazům. Je proto žádoucí stanovit, aby bylo vyplnění příslušného oddílu ve vzorovém identifikačním dokladu povinné u všech koňovitých, a odpovídajícím způsobem upravit jeho znění.
(46)
V případě, že koňovitý uhyne jinak než porážkou na jatkách, by měl orgán dohlížející na zpracování mrtvého zvířete v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 (26) nebo na spálení v nízkokapacitních spalovacích zařízeních uvedených v kapitole III přílohy III nařízení Komise (EU) č. 142/2011 (27) vrátit vydávajícímu orgánu identifikační doklad, pokud podle vnitrostátních právních předpisů doprovází tělo zvířete, a mělo by být zajištěno, aby elektronický odpovídač nebo jiné alternativní prostředky použité k ověření totožnosti koňovitých nemohly být recyklovány.
(47)
Maso koňovitých, u nichž nebylo možno v době porážky vyjmout elektronický odpovídač, by mělo být prohlášeno za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s kapitolou V oddílu II přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004, aby se tyto elektronické odpovídače nedostaly do potravinového řetězce. Aby se implantované elektronické odpovídače daly snadno lokalizovat, mělo by být stanoveno standardní místo implantace, které se zaznamená v identifikačních dokladech.
(48)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (28) jsou živá zvířata připravená pro uvedení na trh k lidské spotřebě definována jako potravina. Uvedené nařízení stanoví dalekosáhlé odpovědnosti provozovatelů potravinářských podniků ve všech stadiích produkce potravin, včetně sledovatelnosti zvířat určených k produkci potravin.
(49)
Koňovití pro chov a produkci, jakož i evidovaní koňovití se mohou stát v určitém stadiu života jatečnými koňovitými podle definice ve směrnici 2009/156/ES. Maso lichokopytníků, tj. koňovitých, je definováno v bodě 1 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (29), kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu.
(50)
Poté, co byla v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2076/2005 (30) ukončena přechodná opatření pro provádění nařízení (ES) č. 853/2004, (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, začaly od 1. ledna 2010 platit požadavky na informace o potravinovém řetězci u koňovitých.
(51)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé jatek mají obdržet a zkontrolovat informace o potravinovém řetězci s podrobnými údaji o původu, anamnéze a léčbě zvířat určených k produkci potravin a podle nich jednat. Příslušný orgán může povolit zaslání informací o potravinovém řetězci týkajících se domácích lichokopytníků najatka zároveň se zvířaty, a nikoli předem. Identifikační doklad doprovázející jatečné koňovité by měl proto být součástí informací o potravinovém řetězci.
(52)
Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví, že úřední veterinární lékař musí ověřit, zda daný provozovatel potravinářského podniku splnil svou povinnost zajistit, aby byla zvířata přijatá na porážku k lidské spotřebě řádně identifikována.
(53)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zkontrolovat průkazy domácích lichokopytníků a ujistit se, že je dané zvíře určeno na porážku k lidské spotřebě, a pokud přijmou určité zvíře na porážku, musí odevzdat průkaz úřednímu veterinárnímu lékaři.
(54)
Vzhledem ke specifické situaci koňovitých, kteří se narodili jako zvířata druhů určených k produkci potravin, avšak nejsou vždy chováni za tímto účelem a ve většině případů nejsou po celou dobu svého života drženi provozovateli potravinářských podniků definovanými v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 178/2002, je zapotřebí stanovit postup, kterým se zajistí plynulá návaznost od kontrol identifikačního dokladu z důvodů veřejného zdraví až po správu tohoto dokladu v souladu se směrnicí 2009/156/ES. Je tedy nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, aby bylo možné ověřit určité informace o identifikačním dokladu a v tomto dokladu předtím, než se přijme rozhodnutí o přijetí dotyčného zvířete na porážku k lidské spotřebě. V případě, kdy se informace o vyloučení z porážky k lidské spotřebě v oddílu II identifikačního dokladu neshodují s informacemi zaznamenanými v centrální databázi, měla by být rozhodující informace vedoucí k vyloučení daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, bez ohledu na to, kde je uvedena.
(55)
Směrnice Rady 96/22/ES (31) se vztahuje na hospodářská zvířata, včetně domácích lichokopytníků, jakož i na volně žijící zvířata těchto druhů, která byla odchována v hospodářství. Podle článku 7 uvedené směrnice je povoleno obchodovat před uplynutím ochranné lhůty s evidovanými koňovitými, kterým byla ze zootechnických důvodů podána veterinární léčiva obsahující allyltrenbolon nebo betasympatomimetika, pokud jsou splněny podmínky pro podání a druh i datum ošetření jsou uvedeny v osvědčení nebo v průvodních listinách doprovázejících tato zvířata.
(56)
V čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 470/2009 (32) jsou zvířata určená k produkci potravin definována jako „zvířata chovaná, odchovaná, držená, poražená nebo odchycená za účelem produkce potravin“. Článek 16 uvedeného nařízení stanoví, že zvířatům určeným k produkci potravin je v Unii možné podávat pouze farmakologicky účinné látky, které jsou klasifikovány podle čl. 14 odst. 2 písm. a), b) nebo c) uvedeného nařízení, za předpokladu, že je toto podávání v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES (33).
(57)
Článek 6 směrnice 2001/82/ES stanoví, že veterinární léčivý přípravek smí být zaregistrován pro účely podání jednomu nebo více druhům zvířat určených k produkci potravin pouze v případě, že farmakologicky účinné látky, které obsahuje, jsou uvedeny v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90. Pravidla obsažená v uvedených přílohách jsou nyní stanovena v nařízení Komise (EU) č. 37/2010 (34). Odchylně od těchto pravidel však může být veterinární léčivý přípravek obsahující farmakologicky účinné látky neuvedené v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90 zaregistrován pro určitá zvířata z čeledi koňovitých, která byla v souladu s právními předpisy Unie v oblasti zdraví zvířat prohlášena za zvířata neurčená na porážku k lidské spotřebě. Takové veterinární léčivé přípravky nesmějí obsahovat účinné látky uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 2377/90, ani nesmějí být určeny k použití při léčbě stavů, které jsou uvedeny ve schváleném souhrnu údajů o přípravku a pro které je již registrován veterinární léčivý přípravek pro zvířata z čeledi koňovitých. Mělo by proto být stanoveno, že koňovitý může být vyloučen z porážky k lidské spotřebě podle vlastního uvážení majitele zvířete.
(58)
V čl. 10 odst. 2 a 3 směrnice 2001/82/ES jsou stanoveny zvláštní odchylky od článku 11 uvedené směrnice pro koňovité, týkající se léčby zvířat určených k produkci potravin léčivými přípravky, které mají stanovený maximální limit reziduí pro použití u jiného druhu zvířat, než je cílový druh, nebo registrovanými pro jiné onemocnění za předpokladu, že jsou tito koňovití identifikováni v souladu s právními předpisy Unie a v jejich identifikačním dokladu je zvláště uvedeno, že nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě nebo že jsou určeni na porážku k lidské spotřebě po ochranné lhůtě v délce nejméně šesti měsíců po léčbě látkami uvedenými v nařízení Komise (ES) č. 1950/2006 (35).
(59)
V souladu se směrnicí 2001/82/ES musí členské státy zajistit, aby majitelé nebo chovatelé zvířat, která jsou určena k produkci potravin, byli schopni předložit doklad o nákupu, držení a podání veterinárních léčivých přípravků těmto zvířatům po dobu pěti let od jejich podání, včetně případů, kdy bylo zvíře v průběhu tohoto pětiletého období poraženo. V zájmu uplatňování těchto předpisů je tudíž nezbytné, aby byla informace o porážce určitého koňovitého neprodleně zanesena do centrální databáze členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde bylo dané zvíře drženo.
(60)
Pro účely zajištění kontroly nad vydáváním identifikačních dokladů by měl být v databázi vedené vydávajícím orgánem zaznamenán minimální soubor příslušných údajů týkajících se vydávání těchto dokladů.
(61)
Hlavní světové organizace pro chov koní a soutěže se dohodly na zavedení systému univerzálního životního čísla koňovitých (UELN). Tento systém byl vyvinut z podnětu Světové federace chovu sportovních koní (WBFSH), Mezinárodního výboru pro plemenné knihy (ISBC), Světové organizace pro chov arabských plnokrevníků (WAHO), Evropské konference organizací pro chov arabských plnokrevníků (ECAHO), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Mezinárodní jezdecké federace (FEI) a Union Européenne du Trot (UET) a informace o tomto systému lze najít na internetových stránkách UELN (36).
(62)
Systém UELN je vhodný pro registraci evidovaných koňovitých i koňovitých pro chov a produkci a umožňuje postupné zavádění počítačových sítí zajišťujících, aby mohla být totožnost zvířat v případě evidovaných koňovitých nadále ověřována v souladu s článkem 6 směrnice 90/427/EHS.
(63)
Při přidělování kódů k databázím nesmějí být tyto kódy a formát zaznamenaných identifikačních čísel jednotlivých zvířat v žádném případě v rozporu se zavedeným systémem UELN. Proto by měl být před přidělením jakéhokoli kódu určité databázi tento kód zkontrolován podle seznamu přidělených kódů UELN.
(64)
Směrnice 2009/156/ES požaduje, aby úřední veterinární lékař zaznamenal v evidenci identifikační číslo nebo číslo identifikačního dokladu poraženého koňovitého a zaslal příslušnému orgánu místa odeslání na jeho žádost potvrzení o tom, že zvíře bylo poraženo. Mělo by být tudíž upřesněno, že v takových případech musí být identifikační doklady zničeny v místě porážky s cílem zamezit podvodnému použití identifikačních dokladů poražených koňovitých.
(65)
Uvedená směrnice rovněž stanoví, že po porážce evidovaných koní, včetně utracení pro účely tlumení nákaz, musí být jejich identifikační doklady vráceny orgánu, který je vydal. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na identifikační doklady vydané pro evidované koňovité jiné než evidované koně a koňovité pro chov a produkci.
(66)
S cílem zajistit, aby databáze vydávajících orgánů obsahovaly aktuální informace, je třeba stanovit oběh informací o smrti nebo ztrátě zvířete v databázi orgánu, který vydal doklad, a v centrální databázi členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde byl daný koňovitý držen.
(67)
Ke splnění těchto požadavků by mělo přispět zaznamenání životního čísla slučitelného se systémem UELN a jeho použití pro identifikaci orgánů nebo úřadů, které daný identifikační doklad vydaly. Členské státy by měly pokud možno využívat styčná místa, která určily v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
(68)
Díky povinnému záznamu o osobě žádající o vydání identifikačního dokladu, jíž je v rámci lhůty nepřesahující 12 měsíců po narození zvířete chovatel a obvykle i majitel zvířete, pro které se identifikační doklad vydává, spolu s povinností oznámit vydávajícímu orgánu jakýkoli přesun obvyklého místa pobytu koňovitého do jiného členského státu může být vytvořen řetězec informací sloužící k vysledování zvířete v případě potřeby.
(69)
V souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 má identifikační údaje v identifikačním dokladu aktualizovat vydávající orgán, který tento doklad vydal. Členské státy poukazovaly na neochotu majitelů koňovitých zasílat identifikační doklad vydávajícím orgánům k aktualizaci identifikačních údajů poštou, zvláště pak v případech, kdy se tento vydávající orgán nachází v zahraničí. Tato neochota je způsobena obavami ze ztráty identifikačního dokladu, neboť pak by bylo nutné identifikovat koňovitého prostřednictvím duplikátu nebo náhradního identifikačního dokladu, kterými se dané zvíře vylučuje z porážky k lidské spotřebě, což vede k podstatnému snížení hodnoty zvířete.
(70)
K usnadnění správy identifikačního dokladu po celou dobu života zvířete je zapotřebí zavést postupy pro registraci identifikačního dokladu v členském státě obvyklého místa pobytu zvířete, zvláště v případech, kdy byl identifikační doklad vydán v jiném členském státě. Jako nejvhodnější způsob komunikace s vydávajícím orgánem, který provedl první identifikaci, se jeví výměna informací mezi centrálními databázemi dotčených členských států.
(71)
Kromě toho mohou vydávající orgány své schválení nebo určení pozbýt, zatímco vydané identifikační doklady zůstávají platnými dokumenty pro účely zdraví zvířat a veřejného zdraví. Je tudíž nezbytné zálohovat informace obsažené v identifikačním dokladu prostřednictvím databáze, k níž mají přístup příslušné orgány v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat a veřejného zdraví.
(72)
Jelikož v každém členském státě obvykle působí více než jeden vydávající orgán, koňovití se často přesunují mezi hospodářstvími i mezi členskými státy, mění se jejich status z „koňovitých pro chov a produkci“ na „evidované koňovité“ nebo ze zvířat určených k produkci potravin na zvířata vyloučená z porážky k lidské spotřebě a evidované koňovité může identifikovat organizace vedoucí plemennou knihu, která má své sídlo v jiném členském státě, je v zájmu účinného provádění směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES nevyhnutelné, nezbytné a žádoucí zřídit v každém členském státě centrální databázi, kde budou zaznamenány identifikační údaje o všech koňovitých chovaných v hospodářstvích, která se v daném členském státě nacházejí.
(73)
Mělo by se však umožnit, aby členské státy, ve kterých již existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jiná databáze pro koňovité pro chov a produkci, i nadále zachovaly tento systém, za předpokladu, že tyto databáze budou propojeny a veterinární orgány budou mít do obou plný přístup.
(74)
Za tímto účelem by centrální databáze v jednotlivých členských státech měly spolupracovat v souladu se směrnicí Rady 89/608/EHS (37), aby se usnadnila výměna údajů týkajících se určitého zvířete a identifikačního dokladu, který byl pro ně vydán.
(75)
S ohledem na jednotné použití právních předpisů Unie týkajících se identifikace koňovitých v členských státech a zajištění jejich jednoznačnosti a transparentnosti by mělo být nařízení (ES) č. 504/2008 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(76)
V souladu s bodem 24 přílohy nařízení Komise (EU) č. 519/2013 (38) jsou koňovití narození v Chorvatsku nejpozději do 30. června 2013, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008, identifikováni v souladu s posledně uvedeným nařízením nejpozději do 31. prosince 2014.
(77)
Toto nařízení by se mělo použít ode dne 1. ledna 2016, aby se členským státům a provozovatelům poskytla dostatečná doba na přizpůsobení se novým pravidlům. Požadavky na vytvoření a zprovoznění centrální databáze by se nicméně měly v Řecku, ve Švédsku a ve Spojeném království použít ode dne 1. července 2016.
(78)
Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva a Stálého výboru pro zootechniku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých:
a)
narozených v Unii nebo
b)
uvolněných do volného oběhu v Unii v souladu s celním postupem vymezeným v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013.
2. Toto nařízení se použije, aniž je dotčeno rozhodnutí 96/78/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„koňovitými“ volně žijící nebo domestikovaní lichokopytníci všech druhů rodu Equus čeledi koňovitých a jejich kříženci;
b)
„hospodářstvím“ zemědělské nebo výcvikové zařízení, stáj nebo jakékoli prostory nebo zařízení, ve kterých se koňovití obvykle drží nebo chovají pro jakékoli účely, a přírodní rezervace, ve kterých koňovití žijí volně;
c)
„držitelem“ každá fyzická nebo právnická osoba, která vlastní koňovité nebo je jejich držením pověřena, bez ohledu na to, zda za finanční odměnu či nikoliv a zda dočasně nebo nastálo, a to i v průběhu přepravy, na trzích nebo během soutěží, dostihů nebo kulturních akcí;
d)
„majitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která vlastní daného koňovitého;
e)
„evidovanými koňovitými“ všichni koňovití, kteří:
i)
jsou zapsáni nebo zaevidováni a způsobilí k zápisu do plemenné knihy v souladu s pravidly stanovenými podle čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/427/EHS a identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu stanoveného v čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice, nebo
ii)
koně, včetně poníků, evidovaní u mezinárodního sdružení nebo organizace, která je odpovědná za dostihové a závodní koně, a identifikovaní prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného národní pobočkou takové organizace nebo sdružení;
f)
„plemennou knihou“ každá kniha, registr, soubor nebo počítačový nosič dat:
i)
která je vedena buď organizací nebo sdružením úředně schváleným nebo uznaným členským státem, nebo je vedena správním úřadem daného členského státu, a dále
ii)
ve které jsou koňovití zapsáni, nebo jsou evidováni a způsobilí k zápisu, s uvedením všech jejich známých předků;
g)
„koňovitými pro chov a produkci“ koňovití jiní než uvedení v písmenech e) a h);
h)
„jatečnými koňovitými“ koňovití určení k porážce na jatkách, a to buď přímo po přepravě, nebo po tranzitu přes schválené sběrné středisko uvedené v článku 7 směrnice 2009/156/ES;
i)
„příslušným orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k organizaci úředních kontrol, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně příslušného orgánu uvedeného v čl. 2 písm. h) směrnice 2009/156/ES;
j)
„zootechnickým orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k provádění směrnice 90/427/EHS, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně orgánů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS;
k)
„dočasným vstupem“ status evidovaného koně přicházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu kratší než 90 dnů na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES;
l)
„trvalým přijetím“ status koňovitého pocházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu 90 dnů nebo delší;
m)
„odznakem“ jakákoli viditelná či zřetelná rozlišující charakteristika jednotlivého koňovitého, která je buď vrozená, nebo získaná a zaznamenaná pro účely identifikace;
n)
„elektronickým odpovídačem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení určené pouze ke čtení:
i)
vyhovující normě ISO 11784 a využívající technologii Full Duplex (FDX či FDX-B) nebo Half Duplex (HDX), a dále
ii)
které může být čteno čtecím zařízením kompatibilním s normou ISO 11785, v minimální vzdálenosti 12 cm;
o)
„jedinečným životním číslem“ jedinečný 15místný alfanumerický kód shrnující informace o konkrétním koňovitém a databázi a zemi, ve které byly tyto informace poprvé zaznamenány v souladu se systémem kódování univerzálního životního čísla koňovitých (UELN), a který tvoří:
i)
šestimístný identifikační kód kompatibilní se systémem UELN pro databázi uvedenou v článku 39, po němž následuje
ii)
devítimístné individuální identifikační číslo přidělené danému koňovitému;
p)
„členským státem prostým moru koní“:
i)
členský stát, kde nebyl zjištěn žádný klinický, sérologický (u neočkovaných koňovitých) ani epizootologický důkaz moru koní na dotyčném území v posledních dvou letech, a
ii)
kde nebylo provedeno očkování proti této nákaze během posledních dvanácti měsíců;
q)
„nákazami povinnými hlášením“ nákazy uvedené v příloze I směrnice 2009/156/ES;
r)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař určený příslušným orgánem členského státu nebo třetí země;
s)
„čipovou kartou“ plastikové zařízení se zabudovaným počítačovým čipem, na které lze ukládat informace a přenášet je elektronicky do kompatibilních počítačových systémů;
t)
„odpovědným veterinárním lékařem“ veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES.
Článek 3
Obecné zásady a povinnost identifikace koňovitých
1. Koňovití žijící na některém z území uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 882/2004 musí být identifikováni v souladu s tímto nařízením.
2. V případech, kdy držitel není majitelem nebo jedním z majitelů koňovitého, jedná v souladu s tímto nařízením jménem majitele a ve shodě s ním.
3. Členské státy a vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby žádost o vydání identifikačního dokladu podle článku 11 nebo o změnu identifikačních údajů ve stávajícím identifikačním dokladu podle článku 27 předkládal vydávajícímu orgánu majitel.
4. Členské státy zajistí, v odpovídajících případech prostřednictvím úředních kontrol v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004, aby držitelé koňovitých a vydávající orgány plnili své povinnosti stanovené v tomto nařízení.
Článek 4
Systém Unie pro identifikaci koňovitých
1. Pro účely tohoto nařízení se systém Unie pro identifikaci koňovitých skládá z těchto prvků:
a)
jedinečný celoživotní identifikační doklad, který (nestanoví-li vydávající orgán jinak nebo není-li jinak stanoveno v tomto nařízení) zůstává majetkem vydávajícího orgánu, jenž jej vydal, a který obsahuje:
i)
slovní popis koňovitého a záznamy o jeho odznacích,
ii)
vyplněné schéma s grafickým znázorněním odznaků uvedených ve slovním popisu,
iii)
prostor pro schválené zápisy o změnách identifikačních údajů;
b)
metoda ověřování totožnosti, která:
i)
zajistí jednoznačnou spojitost mezi identifikačním dokladem a koňovitým, pro kterého byl tento doklad vydán,
ii)
prokáže, že koňovitý již podstoupil proces identifikace;
c)
databáze, v níž jsou v souladu s článkem 38 zaznamenány identifikační údaje o koňovitém, pro kterého byl identifikační doklad vydán, a o držiteli, který předložil žádost o vydání identifikačního dokladu, a v níž se současně zvířeti přiděluje jedinečné životní číslo;
d)
centrální databáze zřízená v souladu s článkem 39.
2. Koňovitý je považován za identifikovaného v souladu s tímto nařízením, pouze pokud:
a)
jej doprovází identifikační doklad vydaný v souladu s jedním z následujících ustanovení:
i)
článek 9 pro koňovité narozené v Unii nebo
ii)
článek 14 pro koňovité dovezené do Unie nebo
iii)
článek 29 nebo 30, pokud koňovitého doprovází duplikát identifikačního dokladu, nebo
iv)
článek 32, pokud koňovitého doprovází náhradní identifikační doklad; nebo
b)
je identifikován v souladu s:
i)
článkem 24 v případě výjimek týkajících se přesunů nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad, nebo
ii)
čl. 26 odst. 2 v případě výjimek týkajících se některých přesunů a přepravy koňovitých určených na porážku.
KAPITOLA II
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH NAROZENÝCH V UNII
Článek 5
Vydávající orgány pro koňovité narozené v Unii
1. Identifikační doklad stanovený v článku 7 vydává některý z následujících vydávajících orgánů:
a)
v případě evidovaných koňovitých uvedených v čl. 2 písm. e) bodě i) tohoto nařízení organizace nebo sdružení úředně schválené nebo uznané v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž byl koňovitý zapsán nebo byl evidován a je způsobilý pro zápis v souladu s rozhodnutím 96/78/ES;
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) národní pobočka mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a která je pod dohledem příslušného orgánu členského státu, v němž má sídlo;
c)
v případě koňovitých pro chov a produkci uvedených v čl. 2 písm. g):
i)
příslušný orgán pro hospodářství, ve kterém je koňovitý v době identifikace držen, nebo
ii)
vydávající orgán určený a kontrolovaný příslušným orgánem uvedeným v bodě i), jemuž byl tento úkol svěřen.
2. Příslušný orgán určí pouze vydávající orgány uvedené v odst. 1 písm. c) bodě ii), které splňují tyto podmínky:
a)
musí být vyhotoven přesný popis úkolů a odpovědností, jejichž výkonem je vydávající orgán pověřen, a podmínek, za nichž je smí vykonávat;
b)
musí existovat důkaz o tom, že vydávající orgán:
i)
má odbornou způsobilost, vybavení a infrastrukturu potřebné k výkonu úkolů, jež mu byly svěřeny,
ii)
má dostatečný počet náležitě kvalifikovaných a zkušených pracovníků,
iii)
je nestranný a bez jakéhokoli střetu zájmů, co se týče provádění úkolů jemu svěřených,
iv)
má k dispozici vzorový identifikační doklad splňující požadavky stanovené v tomto nařízení;
c)
vydávající orgán musí úzce spolupracovat s příslušným orgánem ve snaze předejít jakýmkoli případům nedodržování požadavků tohoto nařízení, a popřípadě je napravit;
d)
existuje účinná koordinace mezi příslušným orgánem a určeným vydávajícím orgánem.
3. Pokud má příslušný orgán oprávněný důvod se domnívat, že vydávající orgán jedná způsobem, jenž není v souladu s požadavky tohoto nařízení, takové domnělé případy nedodržení prošetří. Vydávající orgán nesmí vydávat identifikační doklady, dokud nebude šetření uzavřeno a nedojde k vyloučení nebo nápravě veškerých případů nedodržení.
4. Pokud bez ohledu na opatření provedená v souladu s odstavcem 3 vydávající orgán uvedený v odstavci 1 neplní požadavky stanovené v tomto nařízení, odejme mu příslušný orgán povolení k vydávání identifikačních dokladů pro koňovité.
Po odejmutí povolení k vydávání identifikačních dokladů příslušný orgán zajistí, aby koňovití, za něž je odpovědný, byli nadále identifikováni v souladu s tímto nařízením a aby identifikační doklady, které byly nebo mají být vráceny v souladu s článkem 34, převzal do úschovy daný příslušný orgán nebo vydávající orgán, jemuž byl tento úkol příslušným orgánem svěřen.
Článek 6
Informace o vydávajících orgánech
1. Členské státy sestaví a průběžně aktualizují seznam vydávajících orgánů uvedených v čl. 5 odst. 1 a zpřístupní tento seznam ostatním členským státům, ostatním vydávajícím orgánům a veřejnosti na internetové stránce zřízené příslušným orgánem.
2. Seznam uvedený v odstavci 1:
a)
obsahuje kontaktní údaje nezbytné pro splnění požadavků článku 35, čl. 37 odst. 4, čl. 38 odst. 3 a čl. 40 odst. 1;
b)
odpovídá vzorové šabloně stanovené v písm. f) oddílu I kapitoly 2 přílohy II rozhodnutí 2009/712/ES a splňuje požadavky stanovené v příloze III uvedeného rozhodnutí;
c)
je přímo přístupný prostřednictvím internetového odkazu poskytnutého Komisí v souladu s odstavcem 3 a je dostatečně srozumitelný osobám, které nejsou rodilými mluvčími.
3. S cílem pomoci členským státům při zpřístupňování těchto aktuálních seznamů uvedených v odstavci 1 zřídí Komise internetovou stránku, na níž každý členský stát uvede přímý odkaz na požadované informace na internetových stránkách stanovených v odstavci 1.
Článek 7
Formát a obsah identifikačních dokladů vydaných pro koňovité narozené v Unii
1. Koňovití narození v Unii se identifikují pomocí jedinečného identifikačního dokladu pro koňovité vydaného na celý život daného koňovitého v souladu:
a)
se vzorovým identifikačním dokladem stanoveným v části 1 přílohy I;
b)
s dodatečnými požadavky stanovenými v části 2 přílohy I.
2. Vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklad obsahoval dostatečný počet stran s naformátovanými poli pro uvedení informací požadovaných podle následujících oddílů uvedených ve vzorovém identifikačním dokladu v části 1 přílohy I:
a)
v případě evidovaných koňovitých alespoň oddíly I až IX;
b)
v případě koňovitých pro chov a produkci alespoň oddíly I až IV.
3. Vydávající orgány zajistí, aby pořadí a číslování oddílů v identifikačních dokladech stanovených v části 1 přílohy I zůstalo nezměněno a aby u oddílů, kde se počítá s více zápisy, byl v identifikačním dokladu poskytnut dostatečný počet stran.
4. Vydávající orgány odpovídají za bezpečné uchování čistých i vyplněných identifikačních dokladů ve svých prostorách.
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1 písm. a), tam, kde to jednací řád vydávajícího orgánu umožňuje, vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklady uvedené v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) a v článku 35 byly účinně znehodnoceny s cílem zamezit jakémukoli podvodnému použití dokladu samotného či informací, jež obsahuje, předtím, než je doklad předán majiteli zvířete na památku.
5. Příslušný orgán spolu se zootechnickým orgánem může přijmout správní postupy k zajištění jednotné podoby identifikačních dokladů vydávaných vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 pod jejich dohledem, za předpokladu, že jsou dodrženy obecné požadavky podle odstavců 1, 2 a 3.
Článek 8
Povinnosti příslušného orgánu v souvislosti s vydáváním identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
Zootechnický orgán a příslušný orgán zajistí, aby na jejich území vydávající orgány, za něž v příslušných případech odpovídají:
a)
vydávaly identifikační doklady vyhovující požadavkům stanoveným v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
zavedly potřebné systémy, aby mohly na žádost příslušného orgánu ověřit, zda identifikační doklad, o němž se tvrdí, že jimi byl vydán:
i)
je jedinečný, původní a pravý,
ii)
obsahuje v případech, kdy se čisté identifikační doklady tisknou do zásoby, sériové číslo vytištěné alespoň na stranách s oddíly I, II a III.
Článek 9
Vydávání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Vydávající orgány vydávají pouze identifikační doklady:
a)
které splňují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
jejichž oddíl I je řádně vyplněn s pomocí informací ověřených vydávajícím orgánem uvedeným v bodě 11 části A oddílu I nebo jeho jménem;
c)
jejichž oddíl IV je vyplněn, pokud tak požadují vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b);
d)
jejichž oddíl V je vyplněn v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
2. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. a) identifikuje evidované koňovité uvedené v čl. 2 písm. e) bodě i) v souladu s pravidly plemenné knihy uvedené ve zmíněném ustanovení a vyplní oddíl V identifikačního dokladu s pomocí informací v osvědčení o původu zvířete uvedeném v čl. 8 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 90/427/EHS a v příloze uvedené směrnice.
3. V souladu se zásadami organizace nebo sdružení, které zavedly plemennou knihu o původu plemene evidovaného koňovitého, musí oddíl V identifikačního dokladu obsahovat:
a)
úplné informace o rodokmenu;
b)
oddíl plemenné knihy uvedený v článku 2 nebo 3 směrnice 96/78/ES;
c)
třídu v hlavním oddílu plemenné knihy, do níž byl evidovaný koňovitý zapsán, je-li stanovena.
4. Pro účely evidence dostihového nebo závodního koně uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) buď:
a)
vydá v souladu s odst. 1 písm. a) a b) a pravidly daného vydávajícího orgánu identifikační doklad vyhovující ustanovením čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo
b)
uzná a potvrdí identifikační doklad vydaný pro tohoto koně v souladu s odstavcem 1 tohoto článku nebo
c)
vydá nový identifikační doklad v souladu s čl. 12 odst. 3 písm. c).
Článek 10
Výjimka týkající se vyplnění některých informací v oddíle I a IV identifikačního dokladu
1. Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 9 odst. 1 písm. b) může příslušný orgán povolit vydávajícím orgánům neuvádět pomocí nákresu informace uvedené v bodech 12 až 18 schématu v identifikačním dokladu, stanoveném v části B oddílu I přílohy I, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
v souladu s článkem 18 je implantován elektronický odpovídač nebo je v souladu s článkem 21 použita rovnocenná povolená alternativní metoda k ověření totožnosti;
b)
fotografie či tisk znázorňuje dostatek podrobností pro popis daného koňovitého.
2. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou:
a)
nevyužít výjimky udělené v souladu s odstavcem 1 tohoto článku;
b)
přizpůsobit identifikační doklady vydané v souladu s odstavcem 1 tohoto článku požadavkům stanoveným v čl. 9 odst. 1.
3. Odchylně od čl. 9 odst. 1 písm. c) mohou být informace o majiteli poskytnuty formou dokladu o vlastnictví nebo registrační karty, které jsou zaznamenány v databázi zřízené v souladu s článkem 38, jež uvádí:
a)
jedinečné životní číslo koňovitého;
b)
číslo identifikačního dokladu, existuje-li, a kód elektronického odpovídače nebo povolenou alternativní metodu k ověření totožnosti v souladu s článkem 21.
Doklad o vlastnictví či registrační karta uvedené v prvním pododstavci se vydávajícímu orgánu vrátí, pokud zvíře uhynulo nebo bylo prodáno, ztraceno, odcizeno, poraženo či utraceno.
Článek 11
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Držitelé předkládají žádost o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii příslušnému vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen, a poskytnou veškeré informace nezbytné k dosažení souladu s tímto nařízením.
2. Členské státy stanoví lhůty pro předložení žádosti stanovené v odstavci 1, které jsou nezbytné pro dodržení lhůty pro identifikaci stanovené v článku 12 a čl. 13 odst. 1.
3. Odchylně od odstavce 1 a v souladu s článkem 1 rozhodnutí 96/78/ES může držitel předložit žádost stanovenou v odstavci 1 příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), který má sídlo v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen.
Článek 12
Lhůta pro identifikaci koňovitých narozených v Unii
1. Koňovití narození v Unii musí být identifikováni pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nejpozději do 12 měsíců ode dne narození, a v každém případě před tím, než definitivně opustí hospodářství, v němž se narodili, s výjimkou případů, kdy se takový přesun uskuteční v souladu s čl. 23 odst. 2 písm. c) u hříběte doprovázejícího matku, na níž závisí, nebo v souladu s čl. 26 odst. 2.
2. Odchylně od odstavce 1 se členské státy mohou rozhodnout omezit tuto maximální povolenou lhůtu pro identifikaci koňovitých na šest měsíců nebo na kalendářní rok narození.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může být kdykoli vydán nový identifikační doklad v souladu s článkem 9 v těchto případech:
a)
na žádost příslušného orgánu nebo příslušným orgánem, pokud stávající identifikační doklad nevyhovuje požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo pokud některé identifikační údaje stanovené v oddíle I, II nebo V nebyly vydávajícím orgánem řádně zapsány, nebo
b)
pokud je koňovitý pro chov a produkci povýšen do kategorie evidovaného koňovitého v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
c)
pokud je kůň povýšen do kategorie evidovaného koně nebo zaevidován jako evidovaný kůň uvedený v čl. 2 písm. e) bodě ii) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. b) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
d)
pokud je identifikační doklad vydán v souladu s čl. 10 odst. 1 a nelze jej přizpůsobit požadavkům čl. 9 odst. 1 v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b), nebo
e)
v případech uvedených v čl. 18 odst. 4 a 5, kdy stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
f)
pokud je identifikační doklad zabaven příslušným orgánem v rámci šetření.
V případech uvedených v prvním pododstavci se stávající identifikační doklad odevzdá vydávajícímu orgánu ke znehodnocení a toto znehodnocení stávajícího identifikačního dokladu a vydání nového identifikačního dokladu se zaznamená v databázi zavedené podle článku 38.
Článek 13
Výjimky týkající se identifikace určitých koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách
1. Odchylně od článku 12 může příslušný orgán rozhodnout, že koňovití tvořící vymezené populace žijící volně nebo v polodivokých podmínkách v určitých oblastech, jež příslušný orgán vymezí, se identifikují pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nebo čl. 17 odst. 4, pouze tehdy, jsou-li:
a)
z těchto populací přemístěni, s výjimkou přemístění z jedné vymezené populace do jiné pod úředním dohledem, nebo
b)
domestikováni.
2. Členské státy, které hodlají využít výjimky stanovené v odstavci 1, oznámí Komisi s odkazem na tento článek dotčené populace a oblasti, které vymezily v souladu s odstavcem 1 před využitím dané výjimky.
KAPITOLA III
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH DOVEZENÝCH DO UNIE
Článek 14
Identifikace koňovitých dovezených do Unie
Identifikační doklady vydané ve třetích zemích se považují za platné podle tohoto nařízení za předpokladu, že splňují následující podmínky:
a)
byly vydány:
i)
v případě evidovaných koňovitých orgánem ve třetí zemi, který je na seznamu stanoveném v čl. 3 odst. 1 směrnice 94/28/ES a který vydává potvrzení o původu zvířete, nebo
ii)
v případě evidovaného koně národní pobočkou mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a má sídlo ve třetí zemi, kde tato mezinárodní organizace nebo sdružení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) působí, nebo
iii)
ve všech ostatních případech příslušným orgánem třetí země původu daného koňovitého;
b)
vyhovují všem požadavkům čl. 7 odst. 2.
Článek 15
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
1. Držitel koňovitého podá u vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1, který je příslušný pro danou kategorii koňovitého, žádost o vydání podle článku 9 identifikačního dokladu podle článku 7, nebo o registraci stávajícího identifikačního dokladu v databázi zřízené tímto vydávajícím orgánem v souladu s článkem 38 tohoto nařízení do 30 dní od data dokončení celního postupu uvedeného v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013 v případě, že:
a)
jsou koňovití dováženi do Unie nebo
b)
příslušný orgán změnil dočasný vstup evidovaného koně na základě rozhodnutí přijatého Komisí podle čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES na trvalé přijetí podle čl. 19 písm. c) uvedené směrnice.
2. Pokud stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nesplňuje požadavky čl. 7 odst. 2, vydávající orgán na žádost držitele:
a)
doplní identifikační doklad tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2;
b)
zaznamená identifikační údaje o tomto koňovitém a doplňující informace do databáze zřízené v souladu s článkem 38.
3. V případě, kdy stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nelze změnit tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení, nelze jej považovat za platný pro účely identifikace v souladu s tímto nařízením a dotyčný koňovitý musí být identifikován vydáním podle článku 9 nového identifikačního dokladu, který odpovídá požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3, na základě předloženého identifikačního dokladu, který musí poskytovat alespoň informace stanovené v příloze směrnice 90/427/EHS.
KAPITOLA IV
KONTROLY POŽADOVANÉ PŘED VYDÁNÍM IDENTIFIKAČNÍCH DOKLADŮ A METODY OVĚŘOVÁNÍ TOTOŽNOSTI
Článek 16
Ověření jedinečnosti identifikačních dokladů vydaných pro koňovité
1. Před vydáním identifikačního dokladu učiní vydávající orgán nebo osoba jednající jeho jménem všechna příslušná opatření pro:
a)
ověření toho, že žádný takovýto identifikační doklad nebyl ještě pro dotyčného koňovitého vydán;
b)
zabránění podvodnému vydání několika identifikačních dokladů pro jednoho koňovitého.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí zahrnovat:
a)
ověření příslušných dostupných dokladů a elektronických záznamů;
b)
odhad věku koňovitého;
c)
kontrolu daného koňovitého z hlediska jakýchkoli známek či stop svědčících o předchozí identifikaci, jak stanoví článek 17.
Článek 17
Opatření ke zjištění předchozí identifikace koňovitých
1. Opatření ke zjištění možných známek nebo stop svědčících o předchozí identifikaci podle článku 16 musí zahrnovat alespoň opatření ke zjištění:
a)
jakéhokoli dříve implantovaného elektronického odpovídače s využitím čtecího zařízení odpovídajícího normě ISO 11785 a schopného číst alespoň odpovídače HDX a FDX-B přinejmenším tam, kde je čtecí zařízení v přímém kontaktu s povrchem těla v místě, kde je za obvyklých okolností elektronický odpovídač implantován;
b)
jakýchkoli klinických známek svědčících o tom, že dříve implantovaný elektronický odpovídač či dříve provedené označení podle článku 21 byly chirurgicky odstraněny nebo změněny;
c)
jakékoli známky toho, že u koňovitého byla použita alternativní metoda ověření totožnosti podle článku 21.
2. Pokud po předložení žádosti držitelem v souladu s čl. 11 odst. 1 opatření stanovená v odstavci 1 tohoto článku vedou ke zjištění dříve implantovaného elektronického odpovídače nebo uplatnění některé z alternativních metod ověření totožnosti podle článku 21, což svědčí o předchozí identifikaci podle článku 9, vydávající orgán:
a)
vydá duplikát identifikačního dokladu nebo náhradní identifikační doklad v souladu s články 29 nebo 32, v závislosti na dostupných informacích;
b)
doplní tuto informaci, tzn. číslo elektronického odpovídače nebo alternativní metodu ověření totožnosti, odpovídajícím způsobem do formuláře v části A a do schématu v části B oddílu I identifikačního dokladu.
3. Pokud se potvrdí nezdokumentované odstranění elektronického odpovídače nebo alternativní metody ověření totožnosti uvedené v odst. 1 písm. b) tohoto článku u koňovitého narozeného v Unii, vydá vydávající orgán náhradní identifikační doklad v souladu s článkem 32.
4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku může příslušný orgán povolit vydání identifikačního dokladu podle článku 9 pro koňovité žijící volně nebo v polodivokých podmínkách uvedené v článku 13, kteří mají implantovaný elektronický odpovídač, avšak pro které nebyl v souladu s článkem 13 vydán identifikační doklad, za předpokladu, že číslo elektronického odpovídače bylo v době jeho implantace zaznamenáno do databáze vydávajícího orgánu odpovědného za dotčenou populaci koňovitých.
Článek 18
Elektronické metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl při první identifikaci koňovitého v souladu s článkem 12 zvířeti implantován elektronický odpovídač.
2. Elektronický odpovídač se implantuje parenterálně za aseptických podmínek mezi temenem a kohoutkem uprostřed šíje v krajině šíjového vazu.
Příslušný orgán může nicméně povolit implantaci elektronického odpovídače v jiném místě na šíji koňovitého, pokud tento alternativní způsob implantace:
a)
neohrožuje pohodu daného koňovitého;
b)
nezvyšuje riziko posunu elektronického odpovídače v porovnání s metodou uvedenou v prvním pododstavci.
3. Členské státy stanoví minimální odbornou způsobilost pro zákrok uvedený v odstavci 2 nebo určí osobu (dále jen „odborně způsobilá osoba“) nebo profesi oprávněnou provádět tyto operace.
4. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby koňovití identifikovaní pomocí alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače pro účely zápisu nebo evidování koňovitých do plemenných knih nebo pro účely evidování dostihových a závodních koní.
5. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 a příslušný orgán mohou požadovat, aby koňovití považovaní za identifikované v souladu s čl. 4 odst. 2 a čl. 43 odst. 1 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače za účelem ověření totožnosti v následujících případech:
a)
dříve implantované a zaznamenané elektronické odpovídače přestaly fungovat;
b)
vrozený nebo získaný odznak zaznamenaný jako alternativní metoda ověřování totožnosti uvedená v článku 21 již nevyhovuje danému účelu nebo
c)
příslušný orgán to považuje za nezbytné k zajištění ověření totožnosti.
Článek 19
Zajištění jedinečnosti kódu zobrazeného elektronickým odpovídačem
1. Členské státy stanoví pravidla v souladu s normami uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i) k zajištění jedinečnosti kódů zobrazených elektronickými odpovídači, které implantují vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 při vydávání identifikačních dokladů podle článku 9.
2. Pravidla stanovená v souladu s odstavcem 1 se musí uplatňovat tak, aby nedošlo k narušení systému identifikace stanoveného vydávajícím orgánem v jiném členském státě, který provedl identifikaci evidovaného koňovitého v souladu s tímto nařízením.
Článek 20
Zaznamenání kódu elektronického odpovídače do identifikačního dokladu
1. Při implantaci elektronického odpovídače v souladu s článkem 18 zapíše vydávající orgán do identifikačního dokladu tyto informace:
a)
v bodě 5 části A oddílu I alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem a zobrazovaného po implantaci pomocí čtecího zařízení; a případně:
i)
samolepku s čárovým kódem, za předpokladu, že se strana poté zapečetí, nebo
ii)
vytištěný čárový kód uvádějící alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem;
b)
v bodě 12 nebo 13 schématu v části B oddílu I (podle strany, na které byl elektronický odpovídač implantován) místo, kde byl elektronický odpovídač koňovitému implantován a po implantaci přečten;
c)
v bodě 19 schématu v části B oddílu I podpis buď veterinárního lékaře či odborně způsobilé osoby, která provedla identifikaci vyplněním bodu 3 části A a schématu v části B oddílu I a přečetla kód zobrazený elektronickým odpovídačem po implantaci, nebo osoby, která tyto informace přebírá pro účely vydání identifikačního dokladu v souladu s pravidly vydávajícího orgánu.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) tohoto článku se v případě, kdy je koňovitý označen dříve implantovaným elektronickým odpovídačem, který není v souladu s normami ISO uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i), se v bodě 5 části A oddílu I identifikačního dokladu uvede jméno výrobce nebo čtecí zařízení.
Článek 21
Povolení alternativních metod ověřování totožnosti
1. Odchylně od čl. 18 odst. 1 mohou členské státy povolit vhodné alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých narozených v Unii, včetně označení známkami, jež splňují požadavky čl. 4 odst. 1 písm. b) a zajišťují ověřitelnost totožnosti koňovitého zaznamenané v identifikačním dokladu.
2. Členské státy zajistí, aby:
a)
alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých nebyly využívány jako jediný prostředek ověřování totožnosti většiny koňovitých identifikovaných na jejich území v souladu s tímto nařízením;
b)
nemohlo docházet k záměně viditelného označení použitého u koňovitých pro chov a produkci s označením vyhrazeným na jejich území k použití vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 písm. a) pro evidované koňovité;
c)
povolená alternativní metoda ověřování totožnosti nebo kombinace takových metod poskytovaly přinejmenším stejné záruky jako elektronický odpovídač implantovaný podle článku 18;
d)
informace o alternativních metodách ověřování totožnosti použitých u určitého koňovitého mohly být uvedeny ve formátu, jejž lze digitalizovat a uložit vyhledatelným způsobem v databázi zřízené v souladu s článkem 38.
3. Členské státy hodlající využít výjimku uvedenou v odstavci 1 informují o svých povolených alternativních metodách ověřování totožnosti Komisi, ostatní členské státy a veřejnost prostřednictvím internetových stránek uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 22
Povinnosti vydávajících orgánů a držitelů používajících alternativní metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl identifikační doklad pro koňovitého vydán pouze tehdy, jsou-li splněny následující podmínky:
a)
bylo zkontrolováno správné použití povolené alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21;
b)
použitá metoda ověřování totožnosti je uvedena v bodě 6 nebo 7 části A oddílu I, nebo popřípadě v oddílu XI identifikačního dokladu a zaznamenána v databázi v souladu s čl. 38 odst. 1 písm. f).
2. Je-li použita alternativní metoda ověřování totožnosti, zajistí držitel prostředky pro zpřístupnění těchto identifikačních údajů, případně ponese náklady na ověření totožnosti daného koňovitého nebo musí strpět související prodlení.
KAPITOLA V
PŘESUN A PŘEPRAVA KOŇOVITÝCH
Článek 23
Přesun a přeprava evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci
1. Identifikační doklady vydané pro evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci v souladu s čl. 9 odst. 1, článkem 14, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32 musí doprovázet koňovité, pro které byly vydány, neustále, a to včetně (vyžadují-li tak vnitrostátní právní předpisy) přepravy těla koňovitého ke zpracování v zařízení schváleném podle čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
2. Odchylně od odstavce 1 se nevyžaduje, aby identifikační doklad doprovázel evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci, pokud jsou:
a)
ustájeni nebo na pastvě a držitel může okamžitě předložit identifikační doklad;
b)
dočasně využíváni k jízdě či tahu nebo jsou vedeni či vezeni buď:
i)
v blízkosti hospodářství v rámci členského státu a identifikační doklad lze okamžitě předložit, nebo
ii)
v průběhu sezónního přesunu koňovitých na registrovanou letní pastvu a z této pastvy a identifikační doklady lze předložit v hospodářství, odkud jsou přesunováni;
c)
jde o neodstavená hříbata doprovázející svou matku nebo kojnou klisnu;
d)
jsou zapojeni do tréninku nebo se účastní zkoušky v rámci jezdecké soutěže nebo akce, což vyžaduje, aby dočasně opustili prostor cvičiště, závodiště nebo akce;
e)
jsou přesunováni nebo přepravováni v nouzové situaci týkající se koňovitých samotných nebo hospodářství, kde jsou drženi.
Článek 24
Výjimky týkající se přesunu nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad
1. Na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu vydá vydávající orgán dočasný doklad uvádějící alespoň informace stanovené v příloze III, který umožňuje přesun nebo přepravu koňovitých v rámci téhož členského státu v období nepřesahujícím 45 dnů, přičemž identifikační doklad je odevzdán vydávajícímu orgánu nebo příslušnému orgánu za účelem aktualizace identifikačních údajů.
2. Koňovití, které doprovází dočasný doklad uvedený v odstavci 1, nesmějí být přesunuti na jatka k porážce pro lidskou spotřebu.
3. Odchylně od odstavce 1 v případě, kdy má být koňovitý přepravován během období 45 dnů uvedeného ve zmíněném odstavci do jiného členského státu nebo přes jiný členský stát do třetí země, je bez ohledu na svůj evidenční status doprovázen kromě dočasného dokladu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku i veterinárním osvědčením v souladu s přílohou III směrnice 2009/156/ES.
Článek 25
Výjimky pro přesuny s čipovou kartou
1. Odchylně od čl. 23 odst. 1 může příslušný orgán povolit v rámci téhož členského státu přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci bez identifikačního dokladu za předpokladu, že jsou doprovázeni čipovou kartou vydanou tímtéž orgánem, který pro ně vydal identifikační doklad, a obsahující informace uvedené v příloze II.
2. Členské státy, které používají odchylku stanovenou v odstavci 1 tohoto článku, si mohou navzájem udělit výjimky pro přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci v rámci svých vlastních území.
O svém záměru udělit takové výjimky informují Komisi.
Článek 26
Přesuny a přeprava jatečných koňovitých
1. Jatečné koňovité doprovází při jejich přesunu nebo přepravě na jatka:
a)
identifikační doklad vydaný podle čl. 9 odst. 1 nebo článku 14 nebo
b)
duplikát identifikačního dokladu vydaný podle článku 29 nebo 30, na který se vztahovala výjimka podle článku 31.
2. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán povolit, aby byli jateční koňovití, pro které nebyl vydán identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1, přepraveni přímo z hospodářství, kde se narodili, na jatka v rámci téhož členského státu za předpokladu, že:
a)
jsou tito jateční koňovití mladší než 12 měsíců a mají viditelné hvězdičky na mléčných laterálních řezácích;
b)
vysledovatelnost z hospodářství, kde se narodili, na jatka je nepřerušená;
c)
při přepravě na jatka jsou jateční koňovití individuálně označeni v souladu s článkem 18 nebo 21;
d)
je zásilka doprovázena údaji o potravinovém řetězci v souladu s oddílem III přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004, které musí zahrnovat odkaz na individuální označení uvedené v písmeni c) tohoto odstavce;
e)
elektronický odpovídač nebo jakýkoli fyzický identifikátor použitý u daného koňovitého v souladu s článkem 21 se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě.
3. V případě přesunu nebo přepravy jatečných koňovitých v souladu s odstavcem 2 tohoto článku se nepoužije ustanovení čl. 34 odst. 1 písm. b) a c).
KAPITOLA VI
NAKLÁDÁNÍ S IDENTIFIKAČNÍMI DOKLADY, DUPLIKÁT IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU, NÁHRADNÍ IDENTIFIKAČNÍ DOKLAD A POZASTAVENÍ PLATNOSTI IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU
Článek 27
Povinnosti držitelů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
1. Držitel koňovitého zajistí, aby následující identifikační údaje v identifikačním dokladu byly vždy aktuální a správné:
a)
status koňovitého, pokud jde o jeho způsobilost k porážce k lidské spotřebě;
b)
čitelný kód elektronického odpovídače nebo označení použitého jako alternativní metoda ověřování totožnosti stanovená v článku 21;
c)
status zvířete buď jako evidovaného koňovitého, nebo jako koňovitého pro chov a produkci;
d)
informace o majiteli, pokud tak vyžadují právní předpisy členského státu, ve kterém je koňovitý držen, nebo vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1.
2. Bez ohledu na vydávající orgán, který vydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1 či články 14, 29 nebo 32, držitel koňovitého zajistí, aby byl identifikační doklad předložen vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 příslušnému pro danou kategorii koňovitého v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, s cílem poskytnout identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1 do třiceti dnů od:
a)
vydání identifikačního dokladu v souladu s čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem mimo členský stát, ve kterém se nachází dané hospodářství;
b)
dovozu koňovitého do členského státu, ve kterém se dané hospodářství nachází, z jiného členského státu, s výjimkou
i)
koňovitých účastnících se soutěží, dostihů, přehlídek, výcviku a potahu po dobu nepřesahující 90 dnů,
ii)
hřebců nacházejících se v členském státě během plemenné sezóny,
iii)
klisen nacházejících se v členském státě pro účely plemenitby po dobu nepřesahující 90 dnů,
iv)
koňovitých umístěných ve veterinárním zařízení ze zdravotních důvodů,
v)
koňovitých určených k porážce do deseti dnů od jejich vstupu.
3. Jestliže je nutné v identifikačním dokladu aktualizovat identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1, předloží držitel identifikační doklad do třiceti dnů od události, jež má dopad na identifikační údaje:
a)
v případě evidovaného koňovitého uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě i) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a), který:
i)
buď vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koňovitého, nebo
ii)
je schválen v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, a založil plemennou knihu, do níž může být daný koňovitý zapsán nebo zaevidován v souladu s rozhodnutím 96/78/ES, nebo
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. b) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu, který vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koně, nebo
c)
příslušnému orgánu nebo některému z vydávajících orgánů určených v souladu s tímto nařízením příslušným orgánem členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 28
Povinnosti vydávajících orgánů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
Vydávající orgán uvedený v čl. 27 odst. 3:
a)
provádí nezbytné aktualizace identifikačních údajů v identifikačním dokladu;
b)
zanese do části C oddílu I identifikačního dokladu požadované informace o vydávajícím orgánu, které musí tvořit alespoň číslo databáze kompatibilní se systémem UELN, pokud původně nevydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1;
c)
vyplní údaje v oddíle IV identifikačního dokladu, pokud vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu vyžadují provést záznam o změně majitele;
d)
zapíše či doplní do databáze, již zřídil v souladu s článkem 38, identifikační údaje uvedené v předloženém identifikačním dokladu;
e)
vkládá informace do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 29
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá duplikát identifikačního dokladu, pokud:
a)
se původní identifikační doklad ztratí a lze určit totožnost zvířete, zejména pomocí kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo pomocí alternativní metody ověřování totožnosti v souladu s článkem 21, nebo
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtě stanovené v článku 12, 14 nebo v čl. 43 odst. 2, za předpokladu, že je k dispozici potvrzení o pokrytí a biologická matka nebo, v případě přenosu embryí, náhradní matka je identifikována v souladu s tímto nařízením, nebo
c)
příslušný orgán má důkaz o tom, že některé identifikační údaje ve stávajícím identifikačním dokladu neodpovídají příslušnému koňovitému, a nelze použít ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. a).
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti v případě potřeby elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z povolených alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá duplikát identifikačního dokladu zřetelně takto označený („duplikát identifikačního dokladu“) s uvedením jedinečného životního čísla zaznamenaného v databázi vydávajícího orgánu, který:
i)
provedl první identifikaci zvířete a vydal ztracený původní identifikační doklad nebo
ii)
vydává duplikát identifikačního dokladu pro zvíře uvedené v odst. 1 písm. b);
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v duplikátu identifikačního dokladu vydaného v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
4. Byl-li ztracený identifikační doklad vydán podle čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 5 odst. 1, který již neexistuje, vydá duplikát identifikačního dokladu v souladu s odstavcem 2 tohoto článku vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 toho členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 30
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
Odchylně od čl. 29 odst. 2 může být v případech, kdy byl ztracený původní identifikační doklad vydán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) ve třetí zemi, vydán nový identifikační doklad zmíněným vydávajícím orgánem ve třetí zemi za předpokladu, že je tento nový identifikační doklad:
a)
zaslán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 29 odst. 2, přičemž je označen jako duplikát identifikačního dokladu, dané zvíře je klasifikováno v souladu s čl. 29 odst. 2 písm. c) a příslušné informace jsou zaneseny do databáze v souladu s čl. 29 odst. 3;
b)
zaslán vydávajícím orgánem nebo příslušným orgánem v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, držiteli nebo, vyžadují-li tak právní předpisy členského státu, kde se koňovitý nachází, majiteli zvířete.
Článek 31
Pozastavení statusu koňovitých určených na porážku k lidské spotřebě
1. Odchylně od čl. 29 odst. 2 písm. c) a článku 30 a s výjimkou případu popsaného v čl. 43 odst. 2 může příslušný orgán rozhodnout o pozastavení statusu koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě na dobu šesti měsíců, pokud:
a)
může držitel uspokojivě prokázat do třiceti dnů od ohlášeného data ztráty identifikačního dokladu, že status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě nebyl ohrožen žádnou léčbou;
b)
je žádost o identifikaci podána v souladu s čl. 1 odst. 1 druhou odrážkou rozhodnutí 96/78/ES v průběhu prvního roku života, avšak po uplynutí maximální povolené doby uvedené v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 zapíše příslušný orgán datum začátku šestiměsíční doby pozastavení do prvního sloupce části III oddílu II duplikátu identifikačního dokladu a vyplní třetí sloupec.
Článek 32
Vydávání náhradních identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá náhradní identifikační doklad, pokud:
a)
je původní identifikační doklad ztracen a dále:
i)
nelze prokázat totožnost zvířete,
ii)
neexistuje náznak nebo důkaz, že pro dané zvíře již dříve vydal identifikační doklad vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1;
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtách stanovených v čl. 12 odst. 1 nebo 2, v článku 14 nebo v čl. 43 odst. 2.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. c) odpovědný za oblast, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá náhradní identifikační doklad zřetelně takto označený („náhradní identifikační doklad“) s uvedením nově přiděleného jedinečného životního čísla odpovídajícího příslušnému záznamu v databázi o vydání tohoto náhradního identifikačního dokladu;
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II náhradního identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v náhradním identifikačním dokladu vydaném v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 33
Pozastavení platnosti identifikačního dokladu pro účely přesunu
Úřední veterinární lékař pozastaví platnost identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem v oddíle III tohoto dokladu v případě, že je koňovitý držen v hospodářství nebo pochází z hospodářství, které:
a)
podléhá zákazu uvedenému v čl. 4 odst. 5 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
se nachází v členském státě, který není prostý moru koní, nebo na části území členského státu považované v souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2009/156/ES za infikovanou morem koní.
KAPITOLA VII
SMRT KOŇOVITÝCH, KOŇOVITÍ URČENÍ NA PORÁŽKU K LIDSKÉ SPOTŘEBĚ A ZÁZNAM O LÉČENÍ
Článek 34
Povinnosti úředního veterinárního lékaře a příslušného orgánu v případě porážky nebo utracení koňovitých
1. Po porážce nebo utracení koňovitého se přijmou tato opatření:
a)
elektronický odpovídač se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě;
b)
platnost identifikačního dokladu se zruší přinejmenším umístěním razítka, které nelze zfalšovat, uvádějícího „neplatné“ na všech stranách nebo vyražením otvoru o vhodném průměru, jehož velikost odpovídá alespoň průměru běžné děrovačky, do všech stran;
c)
pokud jde o jedinečné životní číslo koňovitého, buď:
i)
je identifikační doklad zničen pod úředním dohledem na jatkách, kde bylo zvíře poraženo, a vydávajícímu orgánu je zasláno potvrzení, a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, ve kterém je informován o datu porážky zvířete na jatkách a o datu zničení identifikačního dokladu, nebo
ii)
je identifikační doklad, jehož platnost byla zrušena, vrácen vydávajícímu orgánu uvedenému v bodě 11 části A oddílu I identifikačního dokladu nebo v části C oddílu I po aktualizaci v souladu s čl. 28 písm. b), a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, spolu s informací o datu porážky zvířete nebo jeho utracení pro účely tlumení nákazy.
2. Opatření stanovená v odstavci 1 provede přímo nebo nad jejich prováděním dohlíží:
a)
úřední veterinární lékař:
i)
v případě porážky nebo utracení pro účely tlumení nákazy v souladu s čl. 4 odst. 4 písm. a) směrnice 2009/156/ES nebo
ii)
po porážce v souladu s čl. 7 odst. 3 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
příslušný orgán stanovený v čl. 3 odst. 10 nařízení (ES) č. 1069/2009 v případě likvidace nebo zpracování těla, které v souladu s vnitrostátními právními předpisy uvedenými v čl. 23 odst. 1 tohoto nařízení doprovázel identifikační doklad:
i)
v zařízení schváleném v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo
ii)
v nízkokapacitním spalovacím zařízení uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
3. V případě, že elektronický odpovídač nelze z těla koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě vyjmout, jak je požadováno v odst. 1 písm. a) tohoto článku, prohlásí úřední veterinární lékař maso nebo jeho část obsahující elektronický odpovídač za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s písm. n) bodu 1 kapitoly V oddílu II přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 35
Povinnosti držitele a vydávajícího orgánu v případě úhynu nebo ztráty koňovitého
1. Ve všech případech úhynu nebo ztráty koňovitého, včetně krádeže, neuvedených v článku 34 vrátí držitel identifikační doklad příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v části A oddílu I nebo aktualizovanému v souladu s čl. 28 písm. b) v části C oddílu I identifikačního dokladu do 30 dnů po úhynu nebo ztrátě daného koňovitého.
2. Vydávající orgán, který obdržel informaci o úhynu nebo ztrátě koňovitého v souladu s článkem 34 nebo odstavcem 1 tohoto článku, jedná v souladu s čl. 28 písm. d) a e).
Článek 36
Povinnosti členských států zajistit oběh informací po smrti koňovitého
1. Členské státy zavedou postupy pro vrácení identifikačních dokladů, jejichž platnost byla zrušena, vydávajícímu orgánu v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. c) bodem ii).
2. Členské státy mohou určit kontaktní místo pro dodání potvrzení uvedeného v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě i) nebo identifikačních dokladů uvedených v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) pro jejich další rozeslání příslušným vydávajícím orgánům na svém území.
Toto kontaktní místo může být styčné místo uvedené v článku 35 nařízení (ES) č. 882/2004.
3. V případech, na které se vztahuje odstavec 2, musí být podrobné údaje o kontaktním místě, které mohou být vloženy do centrální databáze stanovené v článku 39, zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 37
Koňovití určení na porážku k lidské spotřebě a záznam o léčení
1. Koňovitý se považuje za určeného na porážku k lidské spotřebě, kromě případů, kdy je v souladu s tímto nařízením v části II oddílu II identifikačního dokladu neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není takto určený, na základě:
a)
podpisu majitele podle jeho vlastního uvážení, s potvrzením vydávajícího orgánu, nebo
b)
podpisů držitele a odpovědného veterinárního lékaře jednajícího v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo
c)
záznamu vydávajícího orgánu učiněného při vydání duplikátu identifikačního dokladu podle článku 29 nebo 30 nebo náhradního identifikačního dokladu podle článku 32.
2. Před jakoukoli léčbou v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo před léčbou za použití léčivého přípravku registrovaného v souladu s čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice potvrdí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES status daného koňovitého jako:
a)
určeného na porážku k lidské spotřebě, což je standardní případ, nebo
b)
neurčeného na porážku k lidské spotřebě, jak je uvedeno v části II oddílu II identifikačního dokladu.
3. V případě, že léčba uvedená v odstavci 2 tohoto článku není u koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě povolena, zajistí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES, aby v souladu s odchylkou stanovenou v čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES byl dotyčný koňovitý před zahájením léčby neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není určený na porážku k lidské spotřebě:
a)
vyplněním a podpisem části II oddílu II identifikačního dokladu a
b)
zrušením platnosti části III oddílu II identifikačního dokladu v souladu s pokyny stanovenými v části III oddílu II.
4. Po provedení opatření stanovených v odstavci 3 držitel koňovitého předloží identifikační doklad vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, nebo tyto informace poskytne online, jestliže takový přístup do databáze existuje, ve lhůtě 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu.
5. Odchylně od odstavce 4 může členský stát přijmout opatření k zajištění toho, že opatření provedená v souladu s odstavcem 3 oznámí do 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu odpovědný veterinární lékař:
a)
buď přímo vydávajícímu orgánu uvedenému v odstavci 4, kterému poskytne nezbytné informace k tomu, aby tento orgán mohl aktualizovat databázi zřízenou v souladu s článkem 39, nebo
b)
přímo do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39, je-li zajištěno uložení těchto informací do databáze zřízené podle článku 38 vydávajícím orgánem uvedeným v odstavci 4.
6. V případě, že má být koňovitý léčen za podmínek uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2001/82/ES, zapíše odpovědný veterinární lékař do části III oddílu II identifikačního dokladu potřebné údaje o léčivém přípravku obsahujícím základní látky nebo látky přinášející vyšší klinický prospěch pro léčbu koňovitých uvedené v nařízení (ES) č. 1950/2006.
Odpovědný veterinární lékař zaznamená datum, kdy byl léčivý přípravek podle předpisu podán naposledy, a informuje v souladu s čl. 11 odst. 4 směrnice 2001/82/ES držitele o datu, kdy uplyne ochranná lhůta stanovená v souladu s čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁZNAMY A SANKCE
Článek 38
Databáze
1. Při vydání identifikačního dokladu nebo registraci dříve vydaných identifikačních dokladů zaznamená vydávající orgán do své databáze přinejmenším tyto údaje týkající se daného koňovitého:
a)
jedinečné životní číslo;
b)
druh;
c)
pohlaví;
d)
barvu;
e)
datum narození (ve formátu dd/mm/rrrr) oznámené držitelem uvedeným v písmeni i);
f)
případně alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo kód přenášený radiofrekvenčním identifikačním zařízením, které není v souladu s normou ISO 11784, společně s informacemi o požadovaném čtecím systému; nebo alternativní metodu ověřování totožnosti použitou v souladu s článkem 21;
g)
zemi narození oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
h)
datum vydání a jakékoli změny identifikačního dokladu;
i)
jméno a adresu držitele, který podal žádost podle čl. 11 odst. 1, čl. 15 odst. 1, čl. 29 odst. 2 nebo čl. 32 odst. 2, nebo který případně předložil identifikační doklad, jak je stanoveno v čl. 27 odst. 3;
j)
status zvířete jakožto evidovaného koňovitého nebo koňovitého pro chov a produkci;
k)
jméno zvířete (jméno, které zvíře dostalo po narození, případně komerční jméno) oznámené držitelem uvedeným v písm. i);
l)
známý status zvířete jako neurčeného na porážku k lidské spotřebě;
m)
sériové číslo, pokud je takové číslo přiděleno identifikačnímu dokladu uvedenému v čl. 9 odst. 1 a 3, a informace týkající se nového identifikačního dokladu, duplikátu identifikačního dokladu či náhradního identifikačního dokladu, které byly vydány v souladu s čl. 12 odst. 3, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32;
n)
zemi, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
o)
oznámené datum úhynu nebo ztráty zvířete nahlášené držitelem uvedeným v písmeni i) nebo datum porážky.
2. Vydávající orgán uchová informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku ve své databázi po dobu nejméně 35 let nebo alespoň dva roky od data oznámení o smrti koňovitého podle článku 34.
3. Nejpozději do 15 dnů od data záznamu informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku zašle vydávající orgán uvedený ve zmíněném odstavci informace uvedené v písmenech a) až j) a l) až o) do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39 v členském státě:
a)
ve kterém je tento vydávající orgán schválen, uznán nebo určen nebo ve kterém má své sídlo v souladu s čl. 5 odst. 1;
b)
ve kterém se daný koňovitý narodil.
Článek 39
Zřízení centrální databáze
1. Členské státy zřídí pro účely tohoto nařízení své centrální databáze.
2. Odchylně od odstavce 1 se zřízení centrální databáze nevyžaduje v těch členských státech, ve kterých existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jedna databáze pro koňovité pro chov a produkci, za předpokladu, že:
a)
obě databáze mohou navzájem účinně komunikovat a mohou spolupracovat s centrálními databázemi v souladu s článkem 40 s cílem aktualizovat identifikační údaje o koňovitých, jejichž status se mění buď na evidované koňovité, nebo na koňovité pro chov a produkci;
b)
příslušný orgán má přímý přístup do obou těchto databází.
3. Členské státy zpřístupní názvy, adresy a kontaktní údaje svých centrálních databází ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách stanovených v čl. 6 odst. 1.
Článek 40
Provoz a spolupráce centrálních databází
1. Každý členský stát zajistí, aby vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 vkládaly informace uvedené v čl. 28 písm. e) a čl. 38 odst. 1 o koňovitých identifikovaných na jeho území do centrální databáze, nebo aby databáze vydávajících orgánů na jeho území byly propojeny s centrální databází.
2. Členské státy spolupracují při provozu svých centrálních databází v souladu se směrnicí 89/608/EHS a zajistí, aby:
a)
v souladu s článkem 28 tohoto nařízení centrální databáze nahlásila s odkazem na jedinečné životní číslo jakoukoli změnu identifikačních údajů uvedených v čl. 38 odst. 1 do centrální databáze členského státu, ve kterém byl identifikační doklad vydán;
b)
příslušné orgány ostatních členských států měly bezplatný přístup k minimálním informacím v centrální databázi, aby mohly zjistit, zda do ní byl zaznamenán kód elektronického odpovídače, jedinečné životní číslo nebo číslo průkazu.
Článek 41
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do 1. ledna 2016 a neprodleně ji informují o jakékoli následné změně, která se jich týká.
KAPITOLA IX
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Zrušení
Nařízení (ES) č. 504/2008 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2016.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 43
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 4 odst. 2 se za koňovité identifikované podle tohoto nařízení považují:
a)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009 a identifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, za předpokladu, že identifikační doklady vydané pro tyto koňovité:
i)
byly registrovány v souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009 a
ii)
zahrnují oddíl odpovídající oddílu IX vzorového identifikačního dokladu stanoveného v příloze rozhodnutí 93/623/ES a je vyplněna část III-A identifikačního dokladu, pokud jsou zapsány informace v části III-B;
b)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, pokud byli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009;
c)
koňovití identifikovaní v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015.
2. Koňovití narození v Unii nebo dovezení do Unie ze třetí země po 30. červnu 2009, kteří nebyli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015, se identifikují podle článku 29 nebo 32 tohoto nařízení, v závislosti na dostupných informacích o jejich totožnosti, a jsou v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu klasifikováni jako koňovití, kteří nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě.
3. Odchylně od čl. 13 odst. 2 členské státy, které udělily výjimky podle článku 7 nařízení (ES) č. 504/2008 před 1. lednem 2016 a uvědomily o tom před uvedeným datem Komisi, nemusí tyto výjimky Komisi znovu oznamovat.
4. Členské státy, které nezřídily centrální databázi stanovenou v článku 39, zřídí centrální databázi podle článku 39 a zajistí její zprovoznění v souladu s článkem 40 nejpozději do 30. června 2016.
Článek 44
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2016. Článek 39 se nicméně použije od 1. července 2016 v těch členských státech, které nezřídí fungující centrální databázi do 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2015.