KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE (EU) 2015/296
af 24. februar 2015
om fastlæggelse af de proceduremæssige ordninger for samarbejde mellem medlemsstaterne om elektronisk identifikation i henhold til artikel 12, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 af 23. juli 2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked og om ophævelse af direktiv 1999/93/EF (1), særlig artikel 12, stk. 7, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Samarbejde mellem medlemsstaterne om interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger er væsentligt for at bidrage til et højt niveau af tillid og sikkerhed, der står i et passende forhold til risikoen ved sådanne ordninger.
(2)
Artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014 fastsætter, at den anmeldende medlemsstat skal fremlægge en beskrivelse af ordningen for de andre medlemsstater seks måneder forud for anmeldelsen, således at medlemsstaterne kan samarbejde som beskrevet i artikel 12, stk. 5, i forordning (EU) nr. 910/2014.
(3)
Samarbejde mellem medlemsstaterne kræver forenklede procedurer. Interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger kan ikke skabes af procedurer, der gennemføres på forskellige sprog. Brugen af engelsk under samarbejdet vil gøre det lettere at opnå interoperabilitet og sikkerhed i de elektroniske identifikationsordninger, dog bør oversættelsen af eksisterende dokumentation ikke medføre en urimelig byrde.
(4)
Adskillige elementer i de elektroniske identifikationsordninger forvaltes af forskellige myndigheder eller organer i medlemsstaterne. For at muliggøre effektivt samarbejde og forenkle de administrative procedurer er det hensigtsmæssigt at sikre, at medlemsstaterne har en »kvikskranke«, hvor det er muligt at få kontakt med de relevante myndigheder og organer.
(5)
Udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis mellem medlemsstaterne letter udviklingen af elektroniske identifikationsordninger og tjener som værktøj til at opnå teknisk interoperabilitet. Behovet for denne type samarbejde er særlig berettiget, når der foretages justeringer af allerede anmeldte elektroniske identifikationsordninger eller ændringer af elektroniske identifikationsordninger, som medlemsstaterne er blevet oplyst om forud for deres anmeldelse, og når vigtige udviklinger eller hændelser finder sted, som kan påvirke interoperabiliteten eller sikkerheden i de elektroniske identifikationsordninger. Medlemsstaterne bør også have en metode til at anmode andre medlemsstater om denne type oplysninger vedrørende interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger.
(6)
En fagfællebedømmelse (peer review) af elektroniske identifikationsordninger bør opfattes som en gensidig læringsproces, der bidrager til at opbygge tillid mellem medlemsstaterne og sikrer interoperabilitet og sikkerhed i anmeldte elektroniske identifikationsordninger. Dette kræver, at de anmeldende medlemsstater giver tilstrækkelige oplysninger om deres elektroniske identifikationsordninger. Der skal imidlertid også tages hensyn til medlemsstaternes behov for at holde visse oplysninger fortrolige, når dette er kritisk for sikkerheden.
(7)
For at sikre at processen med fagfællebedømmelser er effektiv og giver klare og endelige resultater, samt for at undgå at pålægge medlemsstaterne en unødvendig byrde, bør medlemsstaterne i fællesskab gennemføre én enkelt fagfællebedømmelse.
(8)
Medlemsstaterne bør tage uafhængige tredjeparters vurderinger i betragtning, hvis disse findes, når de samarbejder om forhold vedrørende elektroniske identifikationsordninger, herunder når de gennemfører fagfællebedømmelser.
(9)
For at bidrage til proceduremæssige ordninger, der har til formål at opnå målene i artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014, bør der oprettes et samarbejdsnetværk. Det skal sikre, at der findes et forum, hvor alle medlemsstater kan deltage og engagere sig på en struktureret måde i at samarbejde om det praktiske i forbindelse med vedligeholdelsen af interoperabilitetsrammen.
(10)
Samarbejdsnetværket bør undersøge de udkast til anmeldelsesformularer, som medlemsstaterne fremlægger efter artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, og afgive en udtalelse med angivelse af, om ordningerne er forenelige med kravene i artikel 7, artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 12, stk. 1, i denne forordning, og med den gennemførelsesretsakt, der henvises til i artikel 8, stk. 3, i samme forordning. Det fremgår af artikel 9, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 910/2014, at den anmeldende medlemsstat skal beskrive, hvordan den anmeldte elektroniske identifikationsordning lever op til de krav om interoperabilitet, der er beskrevet i artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014. Udtalelser fra samarbejdsnetværket bør navnlig tages i betragtning af medlemsstaterne, når de forbereder sig på at opfylde deres forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 910/2014, nemlig at beskrive for Kommissionen, hvordan den anmeldte elektroniske identifikationsordning lever op til kravene om interoperabilitet, jf. artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014.
(11)
Alle de parter, der er involveret i en anmeldelse, bør anvende samarbejdsnetværkets udtalelse som vejledning for, hvordan der kan opnås de mest fuldstændige samarbejds-, anmeldelses- og interoperabilitetsprocesser.
(12)
For at sikre effektivitet i fagfællebedømmelsesprocessen, som gennemføres i henhold til denne afgørelse, bør samarbejdsnetværket stille vejledninger til rådighed for medlemsstaterne.
(13)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 48 i forordning (EU) nr. 910/2014 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
I henhold til artikel 12, stk. 7, i forordningen fastlægger denne afgørelse de proceduremæssige ordninger, som skal lette samarbejdet mellem medlemsstaterne, og som er nødvendige for at sikre interoperabilitet og sikkerhed i de elektroniske identifikationsordninger, som medlemsstaterne har til hensigt at anmelde, eller har anmeldt, til Kommissionen. Ordningerne omfatter:
a)
udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis i forbindelse med elektroniske identifikationsordninger og undersøgelse af relevante udviklingstendenser i sektoren for elektronisk identifikation, som er fastlagt i kapitel II
b)
fagfællebedømmelser af elektroniske identifikationsordninger, som er fastlagt i kapitel III, samt
c)
samarbejde via samarbejdsnetværket, som er fastlagt i kapitel IV.
Artikel 2
Samarbejdssprog
1. Medmindre andet aftales af de relevante medlemsstater, er samarbejdssproget engelsk.
2. Med forbehold af stk. 1 er medlemsstaterne ikke tvunget til at oversætte de støttedokumenter, der er henvist til i artikel 10, stk. 2, hvis dette medfører en urimelig byrde.
Artikel 3
Kvikskranker
1. For at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne efter artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014, opretter hver medlemsstat en kvikskranke.
2. Hver medlemsstat meddeler de andre medlemsstater og Kommissionen, hvordan de kan komme i kontakt med kvikskranken. Kommissionen offentliggør en liste på internettet over kvikskrankerne.
KAPITEL II
UDVEKSLING AF OPLYSNINGER, ERFARINGER OG GOD PRAKSIS
Artikel 4
Udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis
1. Medlemsstaterne deler deres oplysninger, erfaringer og god praksis i forbindelse med elektroniske identifikationsordninger med andre medlemsstater.
2. Hver medlemsstat informerer på behørig vis de andre medlemsstater om enhver af følgende justeringer, udviklinger eller ændringer, som har forbindelse til ordningens interoperabilitet eller sikringsniveau:
a)
udviklinger eller ændringer i medlemsstatens allerede anmeldte elektroniske identifikationsordning, som ikke kræver anmeldelse efter artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014
b)
justeringer, udviklinger eller ændringer i beskrivelsen af medlemsstatens elektroniske identifikationsordning, jf. artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, hvis disse finder sted før anmeldelsen.
3. Når en medlemsstat får kendskab til en vigtig udvikling eller hændelse, som ikke har forbindelse til den anmeldte elektroniske identifikationsordning, men som vil kunne påvirke andre anmeldte elektroniske identifikationsordningers sikkerhed, informerer den de andre medlemsstater herom.
Artikel 5
Anmodning om oplysninger om interoperabilitet og sikkerhed
1. Når en medlemsstat finder, at den for at sikre interoperabiliteten mellem elektroniske identifikationsordninger har behov for flere oplysninger, som ikke allerede er blevet fremlagt af den medlemsstat, der har anmeldt den elektroniske identifikationsordning, kan førstnævnte medlemsstat anmode sidstnævnte herom. Den anmeldende medlemsstat afgiver disse oplysninger, medmindre:
a)
den ikke er i besiddelse af oplysningerne, eller det ville medføre en urimelig administrativ byrde at skaffe dem
b)
oplysningerne vedrører den offentlige eller nationale sikkerhed
c)
oplysningerne vedrører forretnings-, erhvervs- eller virksomhedshemmeligheder.
2. For at forbedre sikkerheden i de elektroniske identifikationsordninger kan en medlemsstat, som er bekymret for et sikkerhedsproblem, der påvirker en ordning, som er blevet anmeldt eller er ved at blive anmeldt, anmode om yderligere oplysninger vedrørende dette sikkerhedsproblem. Den medlemsstat, der modtager anmodningen, sender efterfølgende alle medlemsstater de relevante oplysninger, der er blevet anmodet om, så de kan afgøre, om der har fundet et sikkerhedsbrud sted, jf. artikel 10 i forordning (EU) nr. 910/2014, eller om der er en reel risiko for, at et sikkerhedsbrud vil kunne finde sted, medmindre:
a)
den ikke er i besiddelse af disse oplysninger, eller det ville medføre en urimelig administrativ byrde at skaffe dem
b)
oplysningerne vedrører den offentlige eller nationale sikkerhed
c)
oplysningerne vedrører forretnings-, erhvervs- eller virksomhedshemmeligheder.
Artikel 6
Udveksling af oplysninger via kvikskranker
Medlemsstaterne udveksler oplysninger i henhold til artikel 4 og 5 via kvikskrankerne og afgiver hurtigst muligt de relevante oplysninger, der er anmodet om.
KAPITEL III
FAGFÆLLEBEDØMMELSER
Artikel 7
Principper
1. Fagfællebedømmelse er en samarbejdsordning for medlemsstaterne, som skal sikre interoperabilitet og sikkerhed i anmeldte elektroniske identifikationsordninger.
2. Det er frivilligt for de bedømmende medlemsstater at deltage. De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordninger skal fagfællebedømmes, må ikke nægte nogen af de bedømmende medlemsstater at deltage i fagfællebedømmelsen.
3. Hver medlemsstat, som deltager i fagfællebedømmelsen, bærer selv de omkostninger, den pådrager sig ved at deltage i en fagfællebedømmelse.
4. Oplysninger, som fremkommer i forbindelse med en fagfællebedømmelse, anvendes kun til dette formål. Repræsentanter fra medlemsstaterne, som deltager i en fagfællebedømmelse, må ikke afsløre følsomme eller fortrolige oplysninger, som de er kommet i besiddelse af i denne forbindelse, for tredjeparter.
5. De bedømmende medlemsstater oplyser om enhver eventuel interessekonflikt, som de repræsentanter, der er blevet udpeget til at deltage i fagfællebedømmelsen, måtte have.
Artikel 8
Indledning af fagfællebedømmelsesprocessen
1. En fagfællebedømmelse kan indledes på to måder:
a)
En medlemsstat anmoder om at få foretaget en fagfællebedømmelse af sin elektroniske identifikationsordning.
b)
En eller flere medlemsstater udtrykker ønske om at fagfællebedømme en anden medlemsstats elektroniske identifikationsordning. I anmodningen angiver de årsagerne til, at de ønsker at gennemføre en fagfællebedømmelse, og de forklarer, hvordan den kan bidrage til interoperabilitet og sikkerhed i medlemsstaternes elektroniske identifikationsordninger.
2. En anmodning, der indgives efter stk. 1, skal meddeles til samarbejdsnetværket i henhold til stk. 3. Enhver medlemsstat, der har til hensigt at deltage i fagfællebedømmelsen, skal oplyse samarbejdsnetværket herom inden for en måned.
3. De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordning skal fagfællebedømmes, stiller følgende oplysninger til rådighed for samarbejdsnetværket:
a)
den elektroniske identifikationsordning, der skal fagfællebedømmes
b)
de bedømmende medlemsstater
c)
en tidsplan for, hvornår et resultat kan fremlægges for samarbejdsnetværket, samt
d)
en redegørelse for, hvordan fagfællebedømmelsen gennemføres, jf. artikel 9, stk. 2.
4. En elektronisk identifikationsordning bliver ikke fagfællebedømt igen de første to år efter, en fagfællebedømmelse er afsluttet, medmindre samarbejdsnetværket bliver enig herom.
Artikel 9
Forberedelse af fagfællebedømmelsen
1. De bedømmende medlemsstater skal forsyne den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bliver bedømt, med navne og kontaktoplysninger på de repræsentanter, der gennemfører bedømmelsen, senest to uger efter at de bedømmende medlemsstater har oplyst, at de agter at deltage i bedømmelsen, jf. artikel 8, stk. 2. De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordninger skal fagfællebedømmes, kan nægte en repræsentant at deltage, hvis der foreligger en interessekonflikt.
2. Under hensyntagen til den vejledning, som samarbejdsnetværket har fremlagt, skal den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning fagfællebedømmes, og de medlemsstater, der forestår bedømmelsen, blive enige om følgende:
a)
omfang og gennemførelse af fagfællebedømmelsen på grundlag af anvendelsesområdet i artikel 7, litra g), eller artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014 og på grundlag af den interesse, som de bedømmende medlemsstater har udtrykt i den indledende fase
b)
en tidsplan for aktiviteterne i fagfællebedømmelsen samt en slutfrist, som ikke må være senere end tre måneder efter, at de bedømmende medlemsstater har fremsendt navn og kontaktoplysninger på deres repræsentanter, jf. stk. 1
c)
andre organisatoriske forhold i forbindelse med fagfællebedømmelsen.
De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordning skal fagfællebedømmes, informerer samarbejdsnetværket om aftalen.
Artikel 10
Fagfællebedømmelsen
1. De involverede medlemsstater gennemfører fagfællebedømmelsen i fællesskab. Medlemsstaternes repræsentanter vælger en iblandt dem til at koordinere bedømmelsen.
2. Den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bedømmes, giver de bedømmende medlemsstater en udgave af den anmeldelsesformular, der blev indsendt til Kommissionen, eller en beskrivelse af ordningen efter artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, hvis den pågældende elektroniske identifikationsordning endnu ikke er blevet anmeldt. Alle støttedokumenter og yderligere relevante oplysninger stilles også til rådighed.
3. Bedømmelsen kan omfatte, men er ikke begrænset til, en eller flere af følgende aktiviteter:
a)
vurdering af relevant dokumentation
b)
undersøgelse af processerne
c)
tekniske seminarer, samt
d)
hensyntagen til uafhængige tredjeparters vurdering.
4. De bedømmende medlemsstater kan kræve yderligere dokumentation i forbindelse med anmeldelsen. Den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bedømmes, skal stille disse oplysninger til rådighed, medmindre:
a)
den ikke er i besiddelse af disse oplysninger, eller det ville medføre en urimelig administrativ byrde at skaffe dem
b)
oplysningerne vedrører den offentlige eller nationale sikkerhed
c)
oplysningerne vedrører forretnings-, erhvervs- eller virksomhedshemmeligheder.
Artikel 11
Resultat af fagfællebedømmelsen
De bedømmende medlemsstater forbereder og fremlægger senest en måned efter bedømmelsens afslutning en rapport for samarbejdsnetværket. Medlemmerne af samarbejdsnetværket kan anmode om yderligere oplysninger eller afklaringer fra den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bedømmes, eller fra de bedømmende medlemsstater.
KAPITEL IV
SAMARBEJDSNETVÆRKET
Artikel 12
Etablering og arbejdsmetoder
Der etableres hermed et netværk, som skal fremme samarbejdet, i henhold til artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014 (»samarbejdsnetværket«). Samarbejdsnetværket udfører sine opgaver via en kombination af møder og skriftlige procedurer.
Artikel 13
Udkast til anmeldelsesformular
Når den anmeldende medlemsstat indgiver en beskrivelse af sin elektroniske identifikationsordning, jf. artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, sender den samarbejdsnetværket et behørigt udfyldt udkast til anmeldelsesformular og al den nødvendige ledsagende dokumentation, som angivet i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014 og i den gennemførelsesretsakt, der henvises til i artikel 9, stk. 5, i forordning (EU) nr. 910/2014.
Artikel 14
Opgaver
Samarbejdsnetværket har mandat til:
a)
at lette samarbejdet mellem medlemsstaterne om interoperabilitetsrammens oprettelse og funktion i henhold til artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014 via udveksling af oplysninger
b)
at indføre metoder til effektivt at udveksle oplysninger i forbindelse med sager, der vedrører elektronisk identifikation
c)
at undersøge relevante udviklinger inden for sektoren for elektronisk identifikation samt drøfte og udvikle god praksis inden for interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger
d)
at vedtage udtalelser om udviklinger, som vedrører den interoperabilitetsramme, der henvises til i artikel 12, stk. 2-4, i forordning (EU) nr. 910/2014
e)
at vedtage udtalelser om udviklinger, som vedrører de tekniske minimumsspecifikationer, standarder og procedurer vedrørende sikringsniveauer, der er fastlagt i den gennemførelsesretsakt, som er vedtaget i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning (EU) nr. 910/2014, og den vejledning, der ledsager gennemførelsesretsakten
f)
at vedtage vejledninger om fagfællebedømmelsernes omfang og gennemførelse
g)
at undersøge resultaterne af fagfællebedømmelserne i henhold til artikel 11
h)
at undersøge det udfyldte udkast til anmeldelsesformularen
i)
at vedtage udtalelser om, hvorvidt en elektronisk identifikationsordning, der skal anmeldes, og som der blev givet en beskrivelse af i henhold til artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, lever op til kravene i artikel 7, artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 12, stk. 1, i denne forordning, samt i den gennemførelsesretsakt, der henvises til i artikel 8, stk. 3, i samme forordning.
Artikel 15
Medlemskab
1. Medlemsstaterne og landene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er medlem af samarbejdsnetværket.
2. Repræsentanter for tiltrædende lande inviteres af formanden til at deltage som observatører i samarbejdsnetværkets møder fra datoen for tiltrædelsestraktatens underskrivelse.
3. Formanden kan efter høring af samarbejdsnetværket invitere eksperter, som ikke er en del af samarbejdsnetværket, og som har specifikke kompetencer inden for et område på dagsordenen, til at deltage i arbejdet i samarbejdsnetværket eller i en undergruppe på ad hoc-basis. Endvidere kan formanden efter høring af samarbejdsnetværket give enkeltpersoner eller organisationer observatørstatus.
Artikel 16
Forretningsorden
1. Samarbejdsnetværkets møder ledes af Kommissionen.
2. Samarbejdsnetværket kan efter aftale med Kommissionen oprette undergrupper, der skal undersøge specifikke spørgsmål på grundlag af et mandat, som samarbejdsnetværket definerer. Sådanne undergrupper opløses, når deres mandat er opfyldt.
3. Medlemmerne af samarbejdsnetværket samt de indbudte eksperter og observatører skal overholde reglerne om behandling af fortrolige oplysninger, som følger af traktaterne og gennemførelsesbestemmelserne hertil, samt Kommissionens sikkerhedsforskrifter vedrørende beskyttelse af EU's klassificerede oplysninger i bilaget til Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (2). Hvis de tilsidesætter disse forpligtelser, kan Kommissionen træffe alle relevante foranstaltninger.
4. Samarbejdsnetværket afholder sine møder i Kommissionens lokaler. Sekretariatsopgaverne varetages af Kommissionen.
5. Samarbejdsnetværket offentliggør de vedtagne udtalelser på et dertil indrettet websted i henhold til artikel 14, litra i). Hvis en udtalelse indeholder fortrolige oplysninger, vedtager samarbejdsnetværket en ikke-fortrolig version af udtalelsen, som kan offentliggøres.
6. Samarbejdsudvalget vedtager sin forretningsorden med simpelt flertal.
Artikel 17
Mødeudgifter
1. Kommissionen betaler ikke dem, som er involveret i samarbejdsnetværkets aktiviteter, for deres tjenester.
2. Rejseudgifter, som deltagerne pådrager sig i forbindelse med samarbejdsnetværkets møder, kan blive godtgjort af Kommissionen. Godtgørelse finder sted i overensstemmelse med de gældende bestemmelser i Kommissionen og inden for grænserne af de disponible bevillinger, der er tildelt Kommissionens tjenestegrene som led i den årlige procedure for tildeling af ressourcer.
Artikel 18
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. februar 2015.
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/296
ze dne 24. února 2015,
kterým se stanoví procesní opatření pro spolupráci mezi členskými státy v oblasti elektronické identifikace podle čl. 12 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (1), a zejména na čl. 12 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o interoperabilitu a bezpečnost systémů elektronické identifikace, je nezbytná k podpoře vysoké úrovně důvěryhodnosti a bezpečnosti odpovídající míře rizika v těchto systémech.
(2)
Ustanovení čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícímu členskému státu povinnost poskytnout ostatním členským státům popis dotčeného systému šest měsíců předem, aby členské státy mohly spolupracovat způsobem popsaným v čl. 12 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
(3)
Spolupráce mezi členskými státy vyžaduje zjednodušené postupy. Interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace nelze dosáhnout pomocí postupů prováděných v různých jazycích. Používání angličtiny v rámci spolupráce by mělo usnadnit dosažení interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, avšak překlady již existující dokumentace by neměly představovat nepřiměřenou zátěž.
(4)
V členských státech jsou různé prvky systémů elektronické identifikace spravovány různými orgány nebo subjekty. K umožnění účinné spolupráce a zjednodušení správních postupů je vhodné zajistit, aby v každém členském státě existovalo jednotné místo, jehož prostřednictvím lze kontaktovat příslušné orgány a subjekty tohoto členského státu.
(5)
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů mezi členskými státy usnadňuje vývoj systémů elektronické identifikace a slouží jako nástroj k dosažení technické interoperability. Potřeba této spolupráce je zvláště opodstatněná, pokud jde o úpravy již oznámených systémů elektronické identifikace, změny systémů elektronické identifikace, o nichž byly členským státům poskytnuty informace před oznámením, a výskyt důležitých událostí nebo incidentů, které mohou ovlivnit interoperabilitu nebo bezpečnost systémů elektronické identifikace. Členské státy by rovněž měly mít k dispozici prostředky k vyžádání si tohoto druhu informací týkajících se interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace od jiných členských států.
(6)
Vzájemné hodnocení systémů elektronické identifikace by se mělo považovat za proces vzájemného učení, který pomáhá vybudovat důvěru mezi členskými státy a zajišťuje interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace. K tomu je třeba, aby oznamující členské státy poskytovaly dostatečné informace o svých systémech elektronické identifikace. Rovněž je však třeba zohlednit potřebu členských států zachovat důvěrnost některých informací, pokud je to nezbytně nutné kvůli bezpečnosti.
(7)
Aby bylo zajištěno, že proces vzájemného hodnocení bude nákladově efektivní a povede k jasným a přesvědčivým výsledkům, a aby se zamezilo zbytečnému zatěžování členských států, měly by členské státy společně provést jedno vzájemné hodnocení.
(8)
Při spolupráci ve věcech týkajících se systémů elektronické identifikace, včetně provádění vzájemných hodnocení, by členské státy měly zohlednit posudky nezávislých třetích stran, pokud jsou k dispozici.
(9)
Za účelem usnadnění procesních opatření k dosažení cílů uvedených v čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 by měla být zřízena síť pro spolupráci. Zajistí se tím existence fóra, které bude moci obsáhnout všechny členské státy a formálním způsobem je zapojit do spolupráce v praktických věcech údržby rámce interoperability.
(10)
Síť pro spolupráci by měla posuzovat formuláře návrhů oznámení poskytované členskými státy podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 a vydávat stanoviska, v nichž se vyjádří k souladu systémů popsaných ve formulářích návrhů oznámení s požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a s prováděcím aktem uvedeným v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícím členským státům povinnost popsat způsob, jakým oznámený systém elektronické identifikace plní požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014. Členské státy by při přípravě na splnění své povinnosti podle čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014, totiž poskytnout Komisi popis, jak oznámený systém elektronické identifikace splňuje požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014, měly zejména zohlednit stanoviska sítě pro spolupráci.
(11)
Všechny strany zapojené do oznamování by měly stanovisko sítě pro spolupráci vzít na vědomí jako vodítko pro celý proces spolupráce, oznamování a interoperability.
(12)
K zajištění efektivity procesu vzájemného hodnocení prováděného podle tohoto rozhodnutí je vhodné, aby síť pro spolupráci poskytovala členským státům pokyny.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 48 nařízení (EU) č. 910/2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Toto rozhodnutí v souladu s čl. 12 odst. 7 nařízení stanoví procesní opatření pro usnadnění spolupráce mezi členskými státy v rozsahu nezbytném k zajištění interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, jež členské státy hodlají oznámit nebo oznámily Komisi. Opatření se týkají zejména:
a)
výměny informací, zkušeností a osvědčených postupů v oblasti systémů elektronické identifikace a posouzení relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace, jak stanoví kapitola II;
b)
vzájemného hodnocení systémů elektronické identifikace, jak stanoví kapitola III; a
c)
spolupráce prostřednictvím sítě pro spolupráci, jak stanoví kapitola IV.
Článek 2
Jazyk spolupráce
1. Nedohodnou-li se dotčené členské státy jinak, jazykem spolupráce je angličtina.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy nejsou povinny překládat podklady uvedené v čl. 10 odst. 2, pokud by to znamenalo nepřiměřenou zátěž.
Článek 3
Jednotná kontaktní místa
1. Každý členský stát pro účely spolupráce mezi členskými státy podle čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 určí jednotné kontaktní místo.
2. Každý členský stát sdělí informace o jednotném kontaktním místě ostatním členským státům a Komisi. Komise zveřejní seznam jednotných kontaktních míst on-line.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ, ZKUŠENOSTÍ A OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 4
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů
1. Členské státy sdílejí informace, zkušenosti nebo osvědčené postupy v oblasti systémů elektronické identifikace s ostatními členskými státy.
2. Každý členský stát patřičně informuje ostatní členské státy, pokud zavádí kterékoli z následujících změn, vývojů nebo úprav, jež se týkají interoperability nebo úrovní záruky dotčeného systému:
a)
vývoj nebo úpravy již oznámeného systému elektronické identifikace, které nevyžadují oznámení podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014;
b)
změny, vývoj nebo úpravy popisu systému elektronické identifikace poskytnutého podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud k nim došlo před oznámením.
3. Pokud se členský stát dozví o jakémkoli významném vývoji nebo incidentu, který nesouvisí s jeho oznámeným systémem elektronické identifikace, ale může ovlivnit bezpečnost jiných oznámených systémů elektronické identifikace, uvědomí o tom ostatní členské státy.
Článek 5
Žádost o informace týkající se interoperability a bezpečnosti
1. Pokud se členský stát domnívá, že k zajištění interoperability mezi systémy elektronické identifikace jsou zapotřebí další informace, které nebyly dosud poskytnuty členským státem oznamujícím systém elektronické identifikace, může si od tohoto druhého státu uvedené informace vyžádat. Oznamující členský stát uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
2. Za účelem zlepšení bezpečnosti systémů elektronické identifikace si členský stát, který má bezpečnostní obavy týkající systému, jenž byl oznámen nebo jehož oznámení probíhá, může vyžádat informace týkající se těchto bezpečnostních obav. Dožádaný členský stát poté poskytne všem členským státům relevantní informace potřebné ke zjištění, zda došlo k narušení bezpečnosti uvedenému v článku 10 nařízení (EU) č. 910/2014, nebo ke zjištění, zda existuje reálné riziko, že k takovému narušení může dojít, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 6
Výměna informací prostřednictvím jednotných kontaktních míst
Členské státy si vyměňují informace podle článků 4 a 5 prostřednictvím jednotných kontaktních míst a poskytují příslušné požadované informace bez zbytečného odkladu.
KAPITOLA III
VZÁJEMNÉ HODNOCENÍ
Článek 7
Zásady
1. Vzájemné hodnocení je mechanismus spolupráce mezi členskými státy, jehož účelem je zajistit interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace.
2. Účast hodnotících členských států je dobrovolná. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, nemůže odmítnout účast žádného hodnotícího členského státu na procesu vzájemného hodnocení.
3. Každý členský stát, který se účastní vzájemného hodnocení, nese všechny náklady, které mu účastí na tomto procesu vzniknou.
4. Veškeré informace získané v rámci procesu vzájemného hodnocení lze použít pouze pro tento účel. Zástupci členských států, kteří provádějí vzájemné hodnocení, nesmí vyzradit třetím stranám žádné citlivé nebo důvěrné informace získané v průběhu vzájemného hodnocení.
5. Hodnotící členský stát informuje o veškerých možných střetech zájmů, jimž by mohli být vystaveni jím jmenovaní zástupci, kteří se účastní činností v rámci vzájemného hodnocení.
Článek 8
Zahájení procesu vzájemného hodnocení
1. Proces vzájemného hodnocení může být zahájen jedním ze dvou způsobů:
a)
členský stát požádá o vzájemné hodnocení svého systému elektronické identifikace;
b)
členský stát nebo členské státy vyjádří zájem provést vzájemné hodnocení systému elektronické identifikace jiného členského státu. V žádosti uvedou důvody, proč chtějí provést vzájemné hodnocení, a vysvětlí, jak vzájemné hodnocení přispěje k interoperabilitě nebo bezpečnosti systémů elektronické identifikace členských států.
2. Žádost podle odstavce 1 se oznámí síti pro spolupráci podle odstavce 3. Všechny členské státy, které se hodlají účastnit vzájemného hodnocení, do jednoho měsíce uvědomí síť pro spolupráci.
3. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, poskytne síti pro spolupráci tyto informace:
a)
systém elektronické identifikace, který má být předmětem vzájemného hodnocení;
b)
hodnotící členský stát (členské státy);
c)
časový harmonogram pro předložení očekávaného výsledku síti pro spolupráci a
d)
ujednání o způsobu provádění vzájemného hodnocení podle čl. 9 odst. 2.
4. Systém elektronické identifikace nemůže být předmětem dalšího vzájemného hodnocení po dobu dvou let od uzavření vzájemného hodnocení, nedá-li k tomu souhlas síť pro spolupráci.
Článek 9
Příprava vzájemného hodnocení
1. Hodnotící členské státy poskytnou členskému státu, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, jména a kontaktní údaje svých zástupců provádějících vzájemné hodnocení, a to do dvou týdnů poté, co hodnotící členské státy podle čl. 8 odst. 2 informovaly o svém záměru účastnit se vzájemného hodnocení. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, smí odmítnout účast kteréhokoli zástupce v případě střetu zájmů.
2. S ohledem na pokyny poskytnuté sítí pro spolupráci se členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, a hodnotící členské státy dohodnou na:
a)
rozsahu a opatřeních vzájemného hodnocení na základě oblasti působnosti čl. 7 písm. g) nebo čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a zájmu vyjádřeného hodnotícími členskými státy ve fázi zahájení;
b)
časovém harmonogramu činností v rámci vzájemného hodnocení, a to určením konečného termínu, který nemůže být určen později než 3 měsíce poté, co hodnotící členské státy poskytly jména a kontaktní údaje svých zástupců podle odstavce 1;
c)
jiných organizačních opatřeních týkajících se procesu vzájemného hodnocení.
Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, informuje o dohodě síť pro spolupráci.
Článek 10
Průběh vzájemného hodnocení
1. Zúčastněné členské provádějí vzájemné hodnocení společně. Zástupci členských států vyberou ze svého středu jednoho zástupce, který vzájemné hodnocení koordinuje.
2. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, poskytne hodnotícím členským státům formulář oznámení předloženého Komisi, nebo popis systému podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud dotčený systém elektronické identifikace dosud nebyl oznámen. Rovněž musí být poskytnuty veškeré podklady a další důležité informace.
3. Vzájemné hodnocení může mimo jiné zahrnovat jedno nebo více z těchto opatření:
a)
posouzení příslušné dokumentace;
b)
přezkum procesů;
c)
technické semináře a
d)
zohlednění posudku nezávislé třetí strany.
4. Hodnotící členské státy si mohou vyžádat další dokumentaci související s oznámením. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 11
Výsledek vzájemného hodnocení
Hodnotící členské státy ve lhůtě jednoho měsíce od ukončení procesu vzájemného hodnocení vyhotoví zprávu a předloží ji síti pro spolupráci. Členové sítě pro spolupráci si mohou od členského státu, jehož systém elektronické identifikace byl předmětem vzájemného hodnocení, nebo od hodnotících členských států vyžádat další informace nebo objasnění.
KAPITOLA IV
SÍŤ PRO SPOLUPRÁCI
Článek 12
Zřízení a metody práce
Zřizuje se síť na podporu spolupráce podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014 (dále jen „síť pro spolupráci“). Síť pro spolupráci vykonává svou činnost formou zasedání a písemného postupu.
Článek 13
Formulář návrhu oznámení
Poskytuje-li oznamující členský stát popis svého systému elektronické identifikace podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, poskytne síti pro spolupráci řádně vyplněný formulář návrhu oznámení a veškerou potřebnou průvodní dokumentaci, jak stanoví čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a prováděcí akt uvedený v čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
Článek 14
Úkoly
Síť pro spolupráci je pověřena:
a)
usnadněním spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o vytvoření a fungování rámce interoperability podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014, a to prostřednictvím výměny informací;
b)
zavedením metod pro účinnou výměnu informací o všech otázkách v oblasti elektronické identifikace;
c)
posuzováním relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace a projednáváním a rozvojem osvědčených postupů v oblasti interoperability a bezpečnosti pro systémy elektronické identifikace;
d)
přijímáním stanovisek k vývoji souvisejícímu s rámcem interoperability podle čl. 12 odst. 2 až 4 nařízení (EU) č. 910/2014;
e)
přijímáním stanovisek k vývoji v oblasti minimálních technických specifikací, norem a postupů týkajících se úrovní záruky, jež jsou stanoveny v prováděcím aktu přijatém podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 910/2014 a v pokynech doprovázejících uvedený prováděcí akt;
f)
přijímáním pokynů týkajících se rozsahu a opatření vzájemného hodnocení;
g)
přezkumem výsledků vzájemných hodnocení podle článku 11;
h)
přezkumem vyplněného formuláře návrhu oznámení;
i)
přijímáním stanovisek, jak systém elektronické identifikace, jenž má být oznámen a jehož popis byl poskytnut v souladu s čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, splňuje požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a prováděcího aktu uvedeného v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 15
Členství
1. Členy sítě pro spolupráci jsou členské státy a země Evropského hospodářského prostoru.
2. Předseda přizve zástupce přistupujících zemí k účasti na zasedáních sítě pro spolupráci jako pozorovatele ode dne podpisu smlouvy o přistoupení.
3. Předseda může po konzultaci se sítí pro spolupráci přizvat odborníky, kteří v síti pro spolupráci běžně nepracují a kteří mají zvláštní odbornost v souvislosti s určitým tématem na programu jednání, aby se ad hoc účastnili práce v síti pro spolupráci nebo podskupině. Kromě toho může předseda po konzultaci se sítí pro spolupráci udělit jednotlivcům a organizacím status pozorovatele.
Článek 16
Činnost
1. Zasedáním sítě pro spolupráci předsedá Komise.
2. Síť pro spolupráci může po dohodě s Komisí zřizovat podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek na základě mandátu definovaného sítí pro spolupráci. Tyto podskupiny zaniknou, jakmile splní svůj mandát.
3. Členové sítě pro spolupráci i přizvaní odborníci a pozorovatelé jsou povinni zachovávat profesní tajemství stanovené Smlouvami a jejich prováděcími pravidly, jakož i dodržovat bezpečnostní pravidla Komise o ochraně utajovaných skutečností EU stanovená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (2). Pokud tyto povinnosti nedodrží, může Komise přijmout veškerá vhodná opatření.
4. Síť pro spolupráci zasedá v prostorách Komise. Komise zajišťuje sekretářské služby.
5. Síť pro spolupráci zveřejní svá stanoviska přijatá podle čl. 14 písm. i) na internetových stránkách vyhrazených pro tento účel. Pokud stanovisko obsahuje důvěrné informace, síť pro spolupráci přijme pro účely takového zveřejnění nedůvěrnou verzi dotčeného stanoviska.
6. Síť pro spolupráci přijme prostou většinou svých členů svůj jednací řád.
Článek 17
Výdaje na zasedání
1. Komise neodměňuje ty, kdo se podílejí na činnostech sítě pro spolupráci, za jejich služby.
2. Komise může účastníkům zasedání sítě pro spolupráci poskytnout náhradu vynaložených cestovních výdajů. Náhrada se poskytuje v souladu s předpisy platnými v rámci Komise a v mezích disponibilních prostředků, které jsou útvarům Komise přiděleny v rámci ročního postupu pro přidělování zdrojů.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. února 2015.