KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 30. september 2013
om fastlæggelse af det tredje og sidste sæt af regioner, hvor visuminformationssystemet (VIS) sættes i drift
(meddelt under nummer C(2013) 5914)
(Kun den bulgarske, den estiske, den finske, den franske, den græske, den italienske, den kroatiske, den lettiske, den litauiske, den maltesiske, den nederlandske, den polske, den portugisiske, den rumænske, den slovakiske, den slovenske, den spanske, den svenske, den tjekkiske, den tyske og den ungarske udgave er autentiske)
(2013/493/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (1), særlig artikel 48, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 48 i forordning (EF) nr. 767/2008 skal der ske en gradvis idriftsættelse af VIS. Kommissionen besluttede ved afgørelse 2010/49/EF (2) og gennemførelsesafgørelse 2012/274/EU (3), at VIS skulle sættes i drift i henholdsvis det første og andet sæt af regioner. Det er nu nødvendigt at træffe afgørelse om det tredje og sidste sæt regioner, hvor de oplysninger, der skal behandles i VIS, herunder fotografier og fingeraftryksoplysninger, skal indsamles og fremsendes til VIS for alle visumansøgninger i den pågældende region.
(2)
I henhold til artikel 48, stk. 4, i forordning (EF) nr. 767/2008 fastsættes der bestemmelser om fastsættelsen af rækkefølgen af regionerne med henblik på udbredelsen af VIS på grundlag af følgende kriterier: risikoen for ulovlig indvandring, trusler mod medlemsstaternes indre sikkerhed og den realistiske mulighed for at indsamle biometriske data fra alle lokaliteter i den pågældende region.
(3)
Kommissionen har foretaget en vurdering af de regioner, der ikke er omfattet af beslutning 2010/49/EF og gennemførelsesafgørelse 2012/274/EU i lyset af disse tre kriterier, hvori den for det første kriterium har taget hensyn til elementer såsom de gennemsnitlige tal for afslag på visum, tallene for afslag på indrejse og tallene for, hvor mange tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold der er afsløret på medlemsstaternes område, for det andet kriterium har den taget udgangspunkt i en trusselsvurdering foretaget af Europol, og for det tredje kriterium har den anvendt det forhold, at visse af de regioner, der skal dækkes, omfatter tredjelande med omfattende landområder, eller hvorfra der kommer et meget højt antal visumansøgninger.
(4)
Datoen for idriftsættelsen af VIS i hver af disse regioner, der er omhandlet i denne afgørelse, skal fastsættes af Kommissionen i henhold til artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008.
(5)
Da VIS-forordningen bygger på Schengenreglerne, har Danmark meddelt, at VIS-forordningen er gennemført i Danmarks nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Danmark er derfor i medfør af international ret forpligtet til at gennemføre denne afgørelse.
(6)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (4). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(7)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (5). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Irland.
(8)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (6), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (7) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.
(9)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (8), henhørende under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (9).
(10)
For så vidt angår Liechtenstein, udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, henhørende under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (10).
(11)
For så vidt angår Cypern er denne afgørelse en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning hertil, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(12)
For så vidt angår Bulgarien og Rumænien er denne afgørelse en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning hertil, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005.
(13)
For så vidt angår Kroatien er denne afgørelse en retsakt, der bygger på eller på anden måde har tilknytning til Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 af 20. december 2006 om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (11) -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Efter de regioner, der er fastsat bestemmelser om i gennemførelsesafgørelse 2012/274/EU, vil indsamlingen og fremsendelsen af oplysninger til visuminformationssystemet i medfør af artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008 starte i følgende regioner:
-
Den 12. region:
-
Costa Rica
-
El Salvador
-
Guatemala
-
Honduras
-
Nicaragua
-
Panama
-
Den 13. region:
-
Canada
-
Mexico
-
USA
-
Den 14. region:
-
Antigua og Barbuda
-
Bahamas
-
Barbados
-
Belize
-
Cuba
-
Dominica
-
Den Dominikanske Republik
-
Grenada
-
Guyana
-
Haiti
-
Jamaica
-
Saint Kitts og Nevis
-
Saint Lucia
-
Saint Vincent og Grenadinerne
-
Surinam
-
Trinidad og Tobago
-
Den 15. region:
-
Australien
-
Fiji
-
Kiribati
-
Marshalløerne
-
Mikronesien
-
Nauru
-
New Zealand
-
Palau
-
Papua Ny Guinea
-
Salomonøerne
-
Samoa
-
Tonga
-
Tuvalu
-
Vanuatu
-
Østtimor
-
Den 16. region:
-
Albanien
-
Bosnien-Hercegovina
-
Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM)
-
Kosovo (12)
-
Montenegro
-
Serbien
-
Tyrkiet
-
Den 17. region:
-
Armenien
-
Aserbajdsjan
-
Georgien
-
Hviderusland
-
Republikken Moldova
-
Ukraine
-
Den 18. region:
Rusland
-
Den 19. region:
-
Japan
-
Kina
-
Mongoliet
-
Nordkorea
-
Sydkorea
-
Taiwan
-
Den 20. region:
-
Bangladesh
-
Bhutan
-
Indien
-
Maldiverne
-
Nepal
-
Pakistan
-
Sri-Lanka
-
Den 21. region:
-
Andorra
-
Den Hellige Stol
-
Monaco
-
San Marino
-
Den 22. region:
-
Det Forenede Kongerige
-
Irland
-
Den 23. region:
-
Belgien
-
Bulgarien
-
Cypern
-
Danmark
-
Estland
-
Finland
-
Frankrig
-
Grækenland
-
Island
-
Italien
-
Kroatien
-
Letland
-
Liechtenstein
-
Litauen
-
Luxembourg
-
Malta
-
Nederlandene
-
Norge
-
Polen
-
Portugal
-
Rumænien
-
Schweiz
-
Slovakiet
-
Slovenien
-
Spanien
-
Sverige
-
Tjekkiet
-
Tyskland
-
Ungarn
-
Østrig
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Republikken Kroatien, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland og Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. september 2013.
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 30. září 2013,
kterým se stanoví třetí a poslední skupina regionů pro zahájení provozu Vízového operačního systému (VIS)
(oznámeno pod číslem C(2013) 5914)
(Pouze bulharské, chorvatské, české, estonské, finské, francouzské, italské, litevské, lotyšské, maďarské, maltské, německé, nizozemské, polské, portugalské, rumunské, řecké, slovenské, slovinské, španělské a švédské znění je závazné)
(2013/493/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 ze dne 9. července 2008 o Vízovém informačním systému (VIS) a o výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy (nařízení o VIS) (1), a zejména na čl. 48 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 48 nařízení (ES) č. 767/2008 stanoví postupné uvádění VIS do provozu. Rozhodnutím 2010/49/ES (2) a prováděcím rozhodnutím 2012/274/EU (3) stanovila Komise první a druhou skupinu regionů pro zahájení provozu VIS. Nyní je nutné stanovit třetí a poslední skupinu regionů, kde budou údaje, které mají být zpracovávány ve VIS, včetně fotografií a daktyloskopických údajů, shromažďovány a přenášeny do VIS v případě všech žádostí o víza předložených v dotčeném regionu.
(2)
Podle ustanovení čl. 48 odst. 4 nařízení (ES) č. 767/2008 se pořadí regionů pro zavádění VIS stanoví na základě těchto kritérií: nebezpečí nedovoleného přistěhovalectví, ohrožení vnitřní bezpečnosti členských států a proveditelnost shromažďování biometrických údajů ze všech míst v daném regionu.
(3)
Komise posoudila regiony, na které se nevztahují rozhodnutí 2010/49/ES a prováděcí rozhodnutí 2012/274/EU, s přihlédnutím k těmto třem kritériím: v případě prvního kritéria zohlednila průměrnou míru zamítnutých žádostí o víza a odepření vstupu a podílu státních příslušníků třetí země, u nichž byl odhalen neoprávněný pobyt na území členských států; u druhého kritéria zohlednila posouzení provedené Europolem a týkající se ohrožení a u třetího kritéria skutečnost, že součástí některých regionů, na něž se mají rozhodnutí vztahovat, jsou třetí země s rozsáhlými územími nebo s velkým počtem žadatelů o víza.
(4)
Datum zahájení provozu v každém z regionů, jež jsou určeny tímto rozhodnutím, stanoví Komise podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 767/2008.
(5)
Protože nařízení o VIS navazuje na schengenské acquis, Dánsko oznámilo provedení nařízení o VIS ve svém vnitrostátním právu v souladu s článkem 5 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství. Ve smyslu mezinárodního práva je proto toto rozhodnutí pro Dánsko závazné.
(6)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (4). Rozhodnutí proto není pro Spojené království závazné ani použitelné.
(7)
Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (5). Rozhodnutí proto není pro Irsko závazné ani použitelné.
(8)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (6), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES (7) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(9)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (8), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (9).
(10)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (10).
(11)
Pokud jde o Kypr, představuje toto rozhodnutí akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(12)
Pokud jde o Bulharsko a Rumunsko, je toto rozhodnutí aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005.
(13)
Pokud jde o Chorvatsko, představuje toto rozhodnutí akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2011.
(14)
Opatření upravená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 51 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení, provozu a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (11),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Regiony, v nichž má být v návaznosti na regiony určené prováděcím rozhodnutím 2012/274/EU zahájeno shromažďování a přenos údajů do Vízového informačního systému (VIS) podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 767/2008, jsou následující:
-
Dvanáctý region:
-
Kostarika,
-
Salvador,
-
Guatemala,
-
Honduras,
-
Nikaragua,
-
Panama.
-
Třináctý region:
-
Kanada,
-
Mexiko,
-
Spojené státy americké.
-
Čtrnáctý region:
-
Antigua a Barbuda,
-
Bahamy,
-
Barbados,
-
Belize,
-
Kuba,
-
Dominika,
-
Dominikánská republika,
-
Grenada,
-
Guyana,
-
Haiti,
-
Jamajka,
-
Svatý Kryštof a Nevis,
-
Svatá Lucie,
-
Svatý Vincenc a Grenadiny,
-
Surinam,
-
Trinidad a Tobago
-
Patnáctý region:
-
Austrálie,
-
Fidži,
-
Kiribati,
-
Marshallovy ostrovy,
-
Mikronésie,
-
Nauru,
-
Nový Zéland,
-
Palau,
-
Papua Nová Guinea,
-
Samoa,
-
Šalamounovy ostrovy,
-
Východní Timor,
-
Tonga,
-
Tuvalu,
-
Vanuatu.
-
Šestnáctý region:
-
Albánie
-
Bosna a Hercegovina,
-
Bývalá jugoslávská republika Makedonie (FYROM),
-
Kosovo (12),
-
Černá Hora,
-
Srbsko,
-
Turecko.
-
Sedmnáctý region:
-
Arménie,
-
Ázerbájdžán,
-
Bělorusko,
-
Gruzie,
-
Moldavská republika,
-
Ukrajina.
-
Osmnáctý region:
Rusko.
-
Devatenáctý region:
-
Čína,
-
Japonsko,
-
Mongolsko,
-
Severní Korea,
-
Jižní Korea,
-
Tchaj-wan.
-
Dvacátý region:
-
Bangladéš,
-
Bhútán,
-
Indie,
-
Maledivy,
-
Nepál,
-
Pákistán,
-
Srí Lanka.
-
Dvacátý první region:
-
Andorra,
-
Vatikánský městský stát,
-
Monako,
-
San Marino.
-
Dvacátý druhý region:
-
Irsko,
-
Spojené království.
-
Dvacátý třetí region:
-
Rakousko,
-
Belgie,
-
Bulharsko,
-
Chorvatsko,
-
Kypr,
-
Česká republika,
-
Dánsko,
-
Estonsko,
-
Finsko,
-
Francie,
-
Německo,
-
Řecko,
-
Maďarsko,
-
Itálie,
-
Island,
-
Lotyšsko,
-
Lichtenštejnsko,
-
Litva,
-
Lucembursko,
-
Malta,
-
Nizozemsko,
-
Norsko,
-
Polsko,
-
Portugalsko,
-
Rumunsko,
-
Slovensko,
-
Slovinsko,
-
Španělsko,
-
Švédsko,
-
Švýcarsko.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Bulharské republice, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Chorvatské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Rumunsku, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice a Švédskému království.
V Bruselu dne 30. září 2013.