KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 611/2013
af 24. juni 2013
om de foranstaltninger, der skal anvendes ved underretningen om brud på persondatasikkerheden, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF vedrørende databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (1), særlig artikel 4, stk. 5,
efter at have hørt Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA),
efter at have hørt Gruppen vedrørende Beskyttelse af Personer i forbindelse med Behandling af Personoplysninger, der er nedsat ved artikel 29 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (2) (Artikel 29-Gruppen),
efter høring af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2002/58/EF tager sigte på en harmonisering af nationale bestemmelser, der er nødvendig for at sikre et ensartet niveau i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder og navnlig retten til privatlivets fred og fortrolighed i forbindelse med behandling af personoplysninger inden for den elektroniske kommunikationssektor og for at sikre fri omsætning af sådanne oplysninger og af elektronisk kommunikationsudstyr og elektroniske kommunikationstjenester i Unionen.
(2)
I henhold til artikel 4 i direktiv 2002/58/EF har udbydere af offentligt tilgængelige kommunikationstjenester pligt til at underrette de kompetente nationale myndigheder og i visse tilfælde også berørte abonnenter og fysiske personer om brud på persondatasikkerheden. Brud på persondatasikkerheden er i artikel 2, litra i), i direktiv 2002/58/EF defineret som et sikkerhedsbrud, der fører til hændelig eller ulovlig tilintetgørelse, tab, ændring, ubeføjet videregivelse af eller adgang til persondata, der sendes, lagres eller på anden måde behandles i forbindelse med udbuddet af offentligt tilgængelige kommunikationstjenester i Unionen.
(3)
For at sikre en ensartet gennemførelse af de foranstaltninger, der er anført i artikel 4, stk. 2, 3 og 4, i direktiv 2002/58/EF, giver samme direktivs artikel 4, stk. 5, Kommissionen beføjelse til at vedtage tekniske gennemførelsesforanstaltninger om, under hvilke omstændigheder informations- og underretningskravene i denne artikel gælder, samt hvilke former og procedurer der skal anvendes.
(4)
Forskelle i nationale krav i denne henseende kan medføre retlig usikkerhed, mere komplicerede og omstændelige procedurer og betydelige administrative omkostninger for udbydere, der opererer på tværs af landegrænserne. Kommissionen finder det derfor nødvendigt at vedtage sådanne tekniske gennemførelsesforanstaltninger.
(5)
Denne forordning er afgrænset til at omhandle underretningen om brud på persondatasikkerheden, og der er derfor ikke fastsat tekniske gennemførelsesforanstaltninger for artikel 4, stk. 2, i direktiv 2002/58/EF om underretning af abonnenter i tilfælde af en særlig risiko for brud på netsikkerheden.
(6)
Det følger af første afsnit i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2002/58/EF, at udbyderne skal underrette den kompetente nationale myndighed om alle brud på persondatasikkerheden. Der bør derfor ikke overlades skønsbeføjelser til udbyderen om, hvorvidt den kompetente myndighed bør underrettes. Dette bør dog ikke hindre den berørte kompetente nationale myndighed i at prioritere undersøgelsen af visse brud på den måde, som den finder passende i overensstemmelse med den gældende lovgivning, og om fornødent at træffe foranstaltninger for at undgå over- eller underrapportering om brud på persondatasikkerheden.
(7)
Der bør tilvejebringes en ordning for underretning om brud på persondatabeskyttelsen til den kompetente nationale myndighed, og når visse betingelser er opfyldt, bør ordningen bestå af forskellige faser, som hver især er omfattet af visse frister. Hensigten med ordningen er at sikre, at den kompetente nationale myndighed underrettes så hurtigt og så fyldestgørende som muligt uden dog på en urimelig måde at hindre udbyderen i sine bestræbelser på at undersøge bruddet og træffe de nødvendige foranstaltninger for at begrænse det og afbøde konsekvenserne heraf.
(8)
Hverken en simpel formodning om, at et brud på persondatasikkerheden har fundet sted, eller en simpel påvisning af en hændelse, hvis de disponible oplysninger er utilstrækkelige trods det, at en udbyder gør sit bedste for at skabe afklaring, er tilstrækkeligt til at anse et brud på persondatasikkerheden for at være påvist i denne forordnings forstand. Der bør i den forbindelse tages særligt hensyn til, om de oplysninger, der er nævnt i bilag I, står til rådighed.
(9)
De berørte kompetente nationale myndigheder bør samarbejde om anvendelsen af denne forordning i tilfælde, hvor et brud på persondatasikkerheden har en tværnational dimension.
(10)
I denne forordning foretages der ingen yderligere specifikation af de optegnelser over brud på persondatasikkerheden, som udbydere fører, fordi indholdet specificeres udtømmende i artikel 4 i direktiv 2002/58/EF. Udbydere kan dog benytte nærværende forordning med henblik på at fastlægge optegnelsernes format.
(11)
Alle kompetente nationale myndigheder bør stille sikre elektroniske midler til rådighed for udbyderne, således at de kan underrette om brud på persondatasikkerheden i et fælles format baseret på en standard som f.eks. XML, med de oplysninger, der er anført i bilag I, på de relevante sprog, så alle udbydere i Unionen kan følge en ensartet underretningsprocedure, uanset hvor de befinder sig, eller hvor bruddet på persondatasikkerheden fandt sted. Kommissionen bør i den forbindelse lette gennemførelsen af de sikre elektroniske midler ved om fornødent at indkalde de kompetente nationale myndigheder til møder.
(12)
Ved vurderingen af, om et brud på persondatasikkerheden kan forventes at krænke personoplysninger eller privatlivets fred for en abonnent eller en fysisk person, bør der tages hensyn til bl.a. karakteren og indholdet af de pågældende personoplysninger, navnlig hvis oplysningerne vedrører finansielle oplysninger og herunder kreditkortoplysninger og bankoplysninger; særlige kategorier af oplysninger, jf. artikel 8, stk. 1, i direktiv 95/46/EF; og visse data, der specifikt vedrører udbuddet af telefoni- eller internettjenester, dvs. e-maildata, lokaliseringsdata, internetlogfiler, browserhistorik og udspecificerede opkaldslister.
(13)
I undtagelsestilfælde bør udbyderen have mulighed for at udskyde underretningen af abonnenten eller den fysiske person, hvis underretningen af abonnenten eller den fysiske person kan bringe en behørig undersøgelse af bruddet på persondatasikkerheden i fare. I denne sammenhæng kan undtagelsestilfælde omfatte strafferetlig efterforskning samt andre brud på persondatasikkerheden, hvor der ikke er tale om en grov forbrydelse, men for hvilke det kan være hensigtsmæssigt at udskyde underretningen. Under alle omstændigheder bør det være op til den kompetente nationale myndighed ud fra det enkelte tilfælde og på baggrund af omstændighederne at tage stilling til, hvorvidt den samtykker i at udskyde underretningen, eller om underretningen skal kræves foretaget.
(14)
Udbydere må forventes at have rådighed over deres abonnenters kontaktoplysninger i lyset af deres direkte kontraktforhold, men sådanne oplysninger findes muligvis ikke for andre fysiske personer, der berøres af bruddet på persondatasikkerheden. I det tilfælde bør der gives tilladelse til, at udbyderen i første omgang underretter disse fysiske personer via annoncer i større nationale eller regionale medier, f.eks. aviser, og at disse hurtigst muligt efterfølges af en individuel underretning som fastsat ved denne forordning. Udbyderen forpligtes derfor ikke til at underrette gennem medierne, men får snarere beføjelse til at handle på denne måde, hvis udbyderen ønsker det, når vedkommende stadig er i færd med at identificere alle fysiske personer.
(15)
Oplysningerne om bruddet bør stå alene og ikke gives sammen med oplysninger om andre emner. Det betragtes eksempelvis ikke som et velegnet middel til at underrette om et brud på persondatasikkerheden, hvis en normal faktura benyttes til at underrette om et brud på persondatasikkerheden.
(16)
Ved denne forordning fastsættes der ikke specifikke tekniske beskyttelsesforanstaltninger, som kan begrunde en fravigelse af pligten til at underrette abonnenter eller fysiske personer om et brud på persondatasikkerheden, fordi disse kan ændre sig med tiden i takt med teknologiske fremskridt. Kommissionen forventer dog at kunne offentliggøre en vejledende liste over sådanne specifikke tekniske beskyttelsesforanstaltninger i henhold til den aktuelle praksis.
(17)
Gennemførelse af kryptering eller hashing bør ikke i sig selv betragtes som tilstrækkeligt til, at udbydere generelt kan gøre gældende, at de har opfyldt den generelle sikkerhedsforpligtelse, der er fastsat ved artikel 17 i direktiv 95/46/EF. I den henseende bør udbydere også gennemføre passende organisatoriske og tekniske foranstaltninger, der skal forebygge, påvise og blokere brud på datasikkerheden. Efter at have gennemført kontrolforanstaltninger bør udbydere tage højde for eventuelle tilbageværende risici for at erkende, hvor brud på persondatasikkerheden potentielt kan forekomme.
(18)
Benytter udbyderen en anden udbyder til at udføre en del af tjenesteydelsen, f.eks. i forbindelse med fakturering og ledelsesfunktioner, bør denne anden udbyder, som ikke har et direkte kontraktforhold til slutbrugeren, ikke være forpligtet til at udstede underretninger i tilfælde af brud på persondatasikkerheden. Den anden udbyder bør i stedet advare og oplyse udbyderen, med hvilken vedkommende har indgået et direkte kontraktforhold. Dette bør også gælde i forbindelse med engrosudbud af elektroniske kommunikationstjenester, hvor engrosudbyderen normalt ikke har et direkte kontraktforhold til slutbrugeren.
(19)
I direktiv 95/46/EF defineres en generel ramme for beskyttelse af persondata i Den Europæiske Union. Kommissionen har forelagt et forslag til en forordning udstedt af Europa-Parlamentet og Rådet med henblik på at erstatte direktiv 95/46/EF (databeskyttelsesforordningen). Med den foreslåede databeskyttelsesforordning pålægges alle dataansvarlige at underrette om brud på persondatasikkerheden med udgangspunkt i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2002/58/EF. Den aktuelle kommissionsforordning er i fuld overensstemmelse med denne foreslåede foranstaltning.
(20)
I den foreslåede databeskyttelsesforordning foretages endvidere et begrænset antal tekniske tilpasninger af direktiv 2002/58/EF for at tage højde for, at direktiv 95/46/EF omdannes til en forordning. Kommissionen vil gøre den nye forordnings materielle retlige konsekvenser for direktiv 2002/58/EF til genstand for en ny gennemgang.
(21)
Anvendelsen af denne forordning bør tages op til fornyet overvejelse tre år efter ikrafttrædelsen, og dens indhold tages op til fornyet overvejelse i lyset af den gældende lovramme til sin tid og herunder den foreslåede databeskyttelsesforordning. Den fornyede gennemgang af nærværende forordning bør derfor så vidt muligt knyttes sammen med gennemgangen af direktiv 2002/58/EF.
(22)
Forordningens anvendelse kan bl.a. vurderes på grundlag af de kompetente nationale medlemsstaters eventuelle statistikker over brud på persondatasikkerheden, som de får underretning om. Disse statistikker kan f.eks. omfatte oplysninger om antallet af brud på persondatasikkerheden, som den kompetente nationale myndighed har modtaget underretning om, antal brud på persondatasikkerheden, som abonnenten eller den fysiske person har modtaget underretning om, den tid, det tager at afhjælpe bruddet på persondatasikkerheden, og hvorvidt der er truffet tekniske beskyttelsesforanstaltninger. Disse statistikker bør give Kommissionen og medlemsstaterne sammenhængende og sammenlignelige statistiske data, og de bør ikke afsløre identiteten af hverken de udbydere, som foretager underretningen, eller abonnenter og fysiske personer. Kommissionen kan også holde jævnlige møder med de kompetente nationale myndigheder og andre interesseparter herom.
(23)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Kommunikationsudvalget -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning gælder for underretningen om brud på persondatasikkerheden, der foretages af udbydere af offentligt tilgængelige kommunikationstjenester (»udbyderen«).
Artikel 2
Underretning af den kompetente nationale myndighed
1. Udbyderen skal underrette den kompetente nationale myndighed om samtlige brud på persondatasikkerheden.
2. Udbyderen skal underrette den kompetente nationale myndighed om bruddet på persondatabeskyttelsen senest 24 timer efter, at bruddet er påvist, når dette er praktisk muligt.
Udbyderen skal i sin underretning af den kompetente nationale myndighed vedlægge de oplysninger, der er angivet i bilag I.
Et brud på persondatasikkerheden skal anses for at være påvist, hvis en udbyder har opnået tilstrækkelig kendskab til, at en sikkerhedshændelse er indtruffet, og at den har kompromitteret persondatasikkerheden, således at der kan afgives en hensigtsmæssig underretning som krævet ifølge denne forordning.
3. Udbyderen må foretage en indledende underretning af den kompetente nationale myndighed senest 24 timer efter påvisning af bruddet på persondatabeskyttelsen, hvis alle de i bilag I angivne oplysninger ikke foreligger, og der er behov for yderligere efterforskning af bruddet på persondatasikkerheden. Denne indledende underretning af den kompetente nationale myndighed skal indeholde de oplysninger, der er anført i bilag I, afdeling 1. Udbyderen skal foretage en anden underretning af den kompetente nationale myndighed så hurtigt som muligt og senest tre dage efter den indledende underretning. Denne anden underretning skal indeholde de oplysninger, der er anført i bilag I, afdeling 2, og om nødvendigt ajourføre de oplysninger, der allerede er afgivet.
Hvis udbyderen på trods af sin efterforskning ikke er i stand til at forelægge alle oplysninger senest tre dage efter den indledende underretning, skal udbyderen afgive alle disponible oplysninger inden for denne tidsfrist og forelægge den kompetente nationale myndighed en begrundelse for den forsinkede underretning om de resterende oplysninger. Udbyderen forelægger hurtigst muligt de resterende oplysninger for den kompetente nationale myndighed og ajourfører om nødvendigt de oplysninger, der allerede er afgivet.
4. Den kompetente nationale myndighed stiller sikre elektroniske midler til rådighed, således at alle udbydere, der er etableret i den pågældende medlemsstat, kan underrette om brud på persondatasikkerheden, tillige med oplysninger om procedurerne for adgang og brug af denne. Ved behov indkalder Kommissionen til møder mellem de kompetente nationale myndigheder med henblik på at lette anvendelsen af denne bestemmelse.
5. Når bruddet på persondatasikkerheden krænker abonnenter eller fysiske personer fra andre medlemsstater end den kompetente nationale myndigheds medlemsstat, hvori der er underrettet om bruddet på persondatasikkerheden, informerer den kompetente nationale myndighed de øvrige berørte nationale myndigheder.
For at lette anvendelsen af denne bestemmelse opretter og ajourfører Kommissionen en liste over de kompetente nationale myndigheder og de relevante kontaktpunkter.
Artikel 3
Underretning af en abonnent eller en fysisk person
1. Hvis bruddet på persondatasikkerheden kan forventes at krænke personoplysninger eller privatlivets fred for en abonnent eller en fysisk person, skal udbyderen foruden den underretning, der er nævnt i artikel 2, også underrette abonnenten eller den fysiske person om bruddet.
2. Ved vurderingen af, hvorvidt et brud på persondatasikkerheden kan forventes at krænke personoplysninger eller privatlivets fred for en abonnent eller en fysisk person, skal der tages hensyn til bl.a. følgende forhold:
a)
karakteren og indholdet af de pågældende personoplysninger, navnlig hvor oplysningerne vedrører finansielle oplysninger, særlige kategorier af oplysninger, jf. artikel 8, stk. 1, i direktiv 95/46/EF, samt lokaliseringsdata, internetlogfiler, browserhistorik, e-maildata og udspecificerede opkaldslister
b)
de sandsynlige følger af bruddet på persondatasikkerheden for den berørte abonnent eller fysiske person, navnlig hvis bruddet kan medføre identitetstyveri eller svig, fysisk skade, psykologisk forstyrrelse, tort eller skade af omdømme og
c)
omstændighederne ved bruddet på persondatasikkerheden, navnlig når oplysningerne er blevet stjålet, eller når udbyderen er bekendt med, at de nødvendige data er i en uautoriseret tredjemands besiddelse.
3. Abonnenten eller den fysiske person skal underrettes uden unødig forsinkelse, efter at bruddet på persondatasikkerheden er påvist, jf. artikel 2, stk. 2, tredje afsnit. Dette må ikke afhænge af underretningen om bruddet på persondatabeskyttelsen til den kompetente nationale myndighed, der er omhandlet i artikel 2.
4. I udbyderens underretning til abonnenten eller den fysiske person vedlægges de oplysninger, der er fastsat i bilag II. Underretningen af abonnenten eller den fysiske person skal være udtrykt i et klart og letforståeligt sprog. Udbyderen må ikke bruge underretningen som en lejlighed til at fremme eller reklamere for nye eller supplerende tjenester.
5. I undtagelsestilfælde, hvor underretningen af abonnenten eller den fysiske person kan bringe en behørig efterforskning af bruddet på persondatasikkerheden i fare, skal udbyderen efter at have opnået samtykke fra den kompetente nationale myndighed gives tilladelse til at udskyde underretningen af abonnenten eller den fysiske person, indtil den kompetente nationale myndighed skønner det muligt at underrette om bruddet på persondatasikkerheden i overensstemmelse med denne artikel.
6. Udbyderen skal underrette abonnenten eller den fysiske person om bruddet på persondatasikkerheden med kommunikationsmidler, som sikrer en hurtig modtagelse af oplysningerne, og som er sikret i overensstemmelse med aktuelle teknikker. Oplysningerne om bruddet skal stå alene og må ikke gives sammen med oplysninger om andre emner.
7. Hvis udbyderen, som har et direkte kontraktforhold til slutbrugeren, på trods af rimelige bestræbelser er ude af stand til inden for den tidsfrist, der er angivet i stk. 3, at identificere alle fysiske personer, som må forventes at blive krænket af bruddet på persondatasikkerheden, kan udbyderen underrette disse personer gennem annoncer i større nationale eller regionale medier i de relevante medlemsstater inden for tidsfristen. Disse annoncer skal indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag II, om nødvendigt i sammenfattet form. I dette tilfælde skal udbyderen videreføre rimelige bestræbelser på at identificere disse fysiske personer og underrette dem om de i bilag II angivne oplysninger hurtigst muligt.
Artikel 4
Tekniske beskyttelsesforanstaltninger
1. Uanset artikel 3, stk. 1, er det ikke nødvendigt at underrette den pågældende abonnent eller fysiske person om et brud på persondatasikkerheden, hvis den kompetente nationale myndighed finder det godtgjort fra udbyderens side, at denne har gennemført passende teknologiske beskyttelsesforanstaltninger, og at disse foranstaltninger er blevet anvendt på de data, som sikkerhedsbruddet vedrørte. Sådanne teknologiske beskyttelsesforanstaltninger skal gøre dataene uforståelige for alle, der ikke har lovlig adgang hertil.
2. Data anses for uforståelige, hvis:
a)
de er blevet krypteret på sikker vis med en standardiseret algoritme, dekrypteringsnøglen ikke er kompromitteret af et brud på sikkerheden, og dekrypteringsnøglen er genereret på en sådan måde, at den ikke kan afsløres med de tilgængelige tekniske midler af en person, der ikke har lovlig adgang til nøglen eller
b)
de er blevet erstattet af deres hashværdi, der beregnes med en standardiseret kryptografisk hashfunktion med en nøgle, den nøgle, der er anvendt til at hashe dataene, ikke er kompromitteret af et brud på sikkerheden, og den nøgle, der er anvendt til at hashe dataene, er genereret på en sådan måde, at den ikke kan afsløres med de tilgængelige tekniske midler af en person, der ikke har lovlig adgang til nøglen.
3. Kommissionen kan efter at have hørt de kompetente nationale myndigheder via Artikel 29-Gruppen, Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse offentliggøre en vejledende liste over egnede tekniske beskyttelsesforanstaltninger som nævnt i stk. 1 i overensstemmelse med den gældende praksis.
Artikel 5
Anvendelse af en anden udbyder
Indgår en udbyder en kontrakt med en anden udbyder om at levere en del af de elektroniske kommunikationstjenester uden at have et direkte kontraktforhold til abonnenter, skal denne anden udbyder øjeblikkeligt oplyse den kontraherende udbyder om brud på persondatasikkerheden.
Artikel 6
Rapportering og fornyet gennemgang
Inden for tre år efter denne forordnings ikrafttræden skal Kommissionen forelægge en rapport om forordningens anvendelse, dens effektivitet og konsekvenser for udbydere, abonnenter og fysiske personer. På grundlag af denne rapport foretager Kommissionen en fornyet gennemgang af denne forordning.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft den 25. august 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juni 2013.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 611/2013
ze dne 24. června 2013
o opatřeních vztahujících se na oznámení o narušení bezpečnosti osobních údajů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES o soukromí a elektronických komunikacích
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (1), a zejména na čl. 4 odst. 5 uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropskou agenturou pro bezpečnost sítí a informací (ENISA),
po konzultaci s pracovní skupinou pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízenou článkem 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (2) (dále jen „pracovní skupina zřízená podle článku 29“),
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2002/58/ES harmonizuje předpisy členských států požadované pro zajištění rovnocenné úrovně ochrany základních práv a svobod, zejména práva na soukromí a zachování důvěrnosti informací, se zřetelem na zpracování osobních údajů v odvětví elektronických komunikací, a pro zajištění volného pohybu těchto údajů a elektronických komunikačních zařízení a služeb v Unii.
(2)
Podle článku 4 směrnice 2002/58/ES jsou poskytovatelé veřejně dostupných služeb elektronických komunikací povinni oznámit narušení bezpečnosti osobních údajů příslušným vnitrostátním orgánům a v některých případech také dotčeným účastníkům a jednotlivcům. Narušení bezpečnosti osobních údajů je definováno v čl. 2 písm. i) směrnice 2002/58/ES jako narušení bezpečnosti, které vede k náhodnému nebo protiprávnímu zničení, ztrátě, změně či neoprávněnému vyzrazení nebo zpřístupnění osobních údajů přenášených, uchovávaných nebo jinak zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupné služby elektronických komunikací v Unii.
(3)
Pro zajištění důsledného provádění opatření uvedených v čl. 4 odst. 2, 3 a 4 směrnice 2002/58/ES se v čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení Komise zmocňuje k přijetí technických prováděcích opatření týkajících se okolností, formátu a postupů, jež se vztahují na požadavky informování a oznamování podle uvedeného článku.
(4)
Rozdílné požadavky členských států v tomto ohledu mohou vést k právní nejistotě, složitějším a zdlouhavějším postupům a značným administrativním nákladům poskytovatelů, kteří působí v přeshraničním styku. Komise proto zastává názor, že je nutné přijmout tato technická prováděcí opatření.
(5)
Toto nařízení se omezuje na oznámení o narušení bezpečnosti osobních údajů, a proto nestanoví technická prováděcí opatření týkající se čl. 4 odst. 2 směrnice 2002/58/ES o informování účastníků v případě zvláštního rizika narušení bezpečnosti sítě.
(6)
Z čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce směrnice 2002/58/ES vyplývá, že poskytovatelé by měli oznámit příslušnému vnitrostátnímu orgánu všechny případy narušení bezpečnosti osobních údajů. Rozhodnutí, zda je či není třeba oznámit narušení příslušnému vnitrostátnímu orgánu, by proto nemělo být ponecháno na vůli poskytovatele. To by však nemělo bránit příslušnému vnitrostátnímu orgánu, aby v souladu s platnými právními předpisy nepřistoupil k vyšetřování některých narušení přednostně podle jejich důležitosti a nepodnikl kroky nezbytné k tomu, aby se zabránilo přílišnému nebo nedostatečnému hlášení o narušení bezpečnosti osobních údajů.
(7)
Je třeba stanovit systém pro oznamování narušení bezpečnosti osobních údajů příslušnému vnitrostátnímu orgánu, který by za splnění některých podmínek sestával z různých etap, pro něž by platily konkrétní lhůty. Systém by měl zajistit, aby příslušný vnitrostátní orgán byl informován co nejdříve a co nejúplněji, aniž by se tím neodůvodněně bránilo poskytovateli ve snaze narušení vyšetřit a přijmout nezbytná opatření k jeho omezení a nápravě důsledků.
(8)
Pouhé podezření, že došlo k narušení bezpečnosti osobních údajů, ani pouhé zjištění události bez dostatečných informací, které se ani přes největší úsilí nepodařilo poskytovateli získat, nepostačuje pro účely tohoto nařízení k tomu, aby bylo možné konstatovat, že došlo k odhalení narušení bezpečnosti osobních údajů. Zvláštní ohled je v této souvislosti třeba věnovat dostupnosti informací uvedených v příloze I.
(9)
V souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení by v případech narušení bezpečnosti osobních údajů s přeshraničním rozměrem měly příslušné vnitrostátní orgány mezi sebou spolupracovat.
(10)
Toto nařízení nestanoví žádné upřesnění přehledu narušení bezpečnosti osobních údajů, které mají provozovatelé vést, protože v článku 4 směrnice 2002/58/ES je jeho obsah stanoven vyčerpávajícím způsobem. Poskytovatelé však při určování formátu přehledu mohou použít odkaz na toto nařízení.
(11)
Všechny příslušné vnitrostátní orgány by měly poskytovatelům zpřístupnit bezpečné elektronické prostředky umožňující oznamovat narušení bezpečnosti osobních údajů ve společném formátu, a to na základě normy, jako je např. XML, který bude obsahovat údaje stanovené v příloze I v příslušných jazycích tak, aby všichni poskytovatelé v rámci Unie mohli používat obdobný postup oznamování bez ohledu na to, kde se nacházejí nebo kde došlo k narušení bezpečnosti osobních údajů. V této souvislosti by Komise podle potřeby měla usnadnit zavádění bezpečných elektronických prostředků pořádáním setkání s příslušnými vnitrostátními orgány.
(12)
Při posuzování, zda by narušení bezpečnosti osobních údajů mohlo nepříznivě ovlivnit osobní údaje nebo soukromí účastníka nebo jednotlivce, je nutno vzít v úvahu zejména povahu a obsah dotyčných osobních údajů, zejména pokud jde o finanční informace, jako jsou např. údaje o kreditní kartě nebo bankovním účtu, zvláštní kategorie údajů podle čl. 8 odst. 1 směrnice 95/46/ES a některé údaje, které se konkrétně týkají poskytování telefonních a internetových služeb, tj. údaje o elektronické poště, lokalizační údaje, internetové soubory protokolů, historie navštívených webových stránek a podrobné rozpisy uskutečněných volání.
(13)
Za výjimečných okolností, jestliže by oznámení účastníkovi nebo jednotlivci mohlo ohrozit řádné vyšetření narušení bezpečnosti osobních údajů, by poskytovatel měl mít možnost oznámení účastníkovi nebo jednotlivci pozdržet. V tomto ohledu mohou výjimečné okolnosti zahrnovat trestní vyšetřování, jakož i další narušení bezpečnosti osobních údajů, která nelze považovat za závažnou trestnou činnost, kvůli nimž však může být vhodné oznámení odložit. Příslušný vnitrostátní orgán by za všech okolností měl v každém jednotlivém případě a s ohledem na okolnosti posoudit, zda se oznámení odloží, nebo zda bude vyžadováno.
(14)
Zatímco poskytovatelé by díky přímému smluvnímu vztahu měli mít kontaktní údaje svých účastníků, o ostatních jednotlivcích nepříznivě ovlivněných narušením bezpečnosti osobních údajů tyto informace mít nemusí. V takovém případě by poskytovatel měl mít možnost nejprve tyto jednotlivce informovat prostřednictvím oznámení zveřejněného v hlavních celostátních nebo regionálních médiích, např. v novinách, a následně jim tuto skutečnost co nejdříve oznámit jednotlivě, jak je stanoveno v tomto nařízení. Poskytovatel jako takový tedy není povinen zveřejnit informace v médiích, ale je oprávněn postupovat případně tímto způsobem, pokud stále ještě probíhá zjišťování totožnosti ovlivněných jednotlivců.
(15)
Informace o narušení by se měla týkat pouze narušení a neměla by být spojena s jinými informacemi. Za přiměřený prostředek oznámení o narušení bezpečnosti osobních údajů by například nemělo být považováno uvedení informace o narušení bezpečnosti osobních údajů v běžné faktuře.
(16)
Toto nařízení nestanoví žádná zvláštní technická ochranná opatření, která odůvodňují odchylku od povinnosti oznamovat narušení bezpečnosti osobních údajů účastníkům nebo jednotlivcům, neboť ta se mohou v důsledku technologického pokroku v průběhu času měnit. Komise by však měla mít možnost zveřejnit orientační seznam těchto zvláštních technických ochranných opatření v souladu s platnými postupy.
(17)
Kódování nebo hašování nelze samo o sobě považovat za dostatečný způsob ochrany, který by poskytovatelům obecně umožňoval tvrdit, že splnili všechny všeobecné bezpečnostní povinnosti stanovené v článku 17 směrnice 95/46/ES. V tomto ohledu by poskytovatelé měli také provádět vhodná organizační a technická opatření na prevenci, odhalování a zamezení narušení bezpečnosti osobních údajů. Poskytovatelé by měli zvážit veškerá rizika, která mohou přetrvávat po provedení kontrol, aby bylo možné rozpoznat, kde může dojít k narušení bezpečnosti osobních údajů.
(18)
Pokud provozovatel k poskytování služeb částečně používá jiného poskytovatele, např. pro účely účtování nebo řízení, tento jiný poskytovatel, který není v přímém smluvním vztahu s koncovým uživatelem, by neměl mít povinnost v případě narušení bezpečnosti osobních údajů podávat oznámení. Místo toho by měl uvědomit a informovat poskytovatele, s nímž má přímý smluvní vztah. To by mělo platit i v souvislosti s velkoobchodním poskytováním služeb elektronických komunikací, kde obvykle velkoobchodní poskytovatel není v přímém smluvním vztahu s koncovým uživatelem.
(19)
Směrnice 95/46/ES vymezuje obecný rámec pro ochranu osobních údajů v Evropské unii. Komise předložila návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady (dále jako „nařízení o ochraně údajů“), které by mělo směrnici 95/46/ES nahradit. Navrhované nařízení o ochraně údajů by na základě čl. 4 odst. 3 směrnice 2002/58/ES zavedlo pro všechny správce povinnost oznamovat narušení bezpečnosti osobních údajů. Toto nařízení Komise je s tímto opatřením plně v souladu.
(20)
Navrhované nařízení o ochraně údajů v omezeném rozsahu rovněž provádí technické úpravy ve směrnici 2002/58/ES s ohledem na změnu směrnice 95/46/ES na nařízení. Podstatné právní důsledky nového nařízení pro směrnici 2002/58/ES budou předmětem přezkumu, který provede Komise.
(21)
Uplatňování tohoto nařízení by mělo být přezkoumáno tři roky po jeho vstupu v platnost a jeho obsah by měl být přezkoumán s ohledem na právní rámec, který bude v platnosti v uvedené době, včetně navrhovaného nařízení o ochraně údajů. Přezkum tohoto nařízení by měl v budoucnosti být, bude-li to možné, spojen s každým přezkumem směrnice 2002/58/ES.
(22)
Uplatňování tohoto nařízení může být posuzováno mimo jiné na základě statistických údajů, které příslušné vnitrostátní orgány vedou o narušeních bezpečnosti osobních údajů, o nichž byly informovány. Tyto statistiky mohou zahrnovat např. informace o počtu narušení bezpečnosti osobních údajů oznámených příslušnému vnitrostátnímu orgánu, počtu případů narušení bezpečnosti osobních údajů oznámených účastníkovi nebo jednotlivci, době potřebné na vyřešení narušení bezpečnosti osobních údajů, a informace o tom, zda byla přijata technická ochranná opatření. Tyto statistiky by měly poskytovat Komisi a členským státům konzistentní a srovnatelné statistické údaje a neměly by odhalovat totožnost oznamujícího poskytovatele ani dotčených účastníků nebo jednotlivců. Komise může za tímto účelem rovněž pořádat pravidelná setkání s příslušnými vnitrostátními orgány a jinými zúčastněnými stranami.
(23)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Komunikačního výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na oznámení poskytovatelů veřejně dostupných služeb elektronických komunikací (dále jen „poskytovatel“) o narušení bezpečnosti osobních údajů.
Článek 2
Oznámení příslušnému vnitrostátnímu orgánu
1. Poskytovatel oznámí všechna narušení bezpečnosti osobních údajů příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
2. Poskytovatel oznámí narušení bezpečnosti osobních údajů příslušnému vnitrostátnímu orgánu nejpozději 24 hodin po zjištění narušení bezpečnosti osobních údajů, pokud je to proveditelné.
Poskytovatel ve svém oznámení příslušnému vnitrostátnímu orgánu uvede informace stanovené v příloze I.
Za zjištění narušení bezpečnosti osobních údajů se považuje situace, kdy poskytovatel získal dostatečné informace o tom, že došlo k bezpečnostní události, která měla za následek narušení osobních údajů, aby podal opodstatněné oznámení podle tohoto nařízení.
3. Jestliže nejsou k dispozici všechny informace stanovené v příloze I a je nutné další vyšetřování narušení bezpečnosti osobních údajů, může poskytovatel podat první oznámení příslušnému vnitrostátnímu orgánu nejpozději do 24 hodin po zjištění narušení bezpečnosti osobních údajů. Toto první oznámení příslušnému vnitrostátnímu orgánu musí obsahovat informace stanovené v příloze I oddíle 1. Poskytovatel je povinen podat příslušnému vnitrostátnímu orgánu co nejdříve, nejpozději do tří dnů po prvním oznámení, druhé oznámení. Toto druhé oznámení obsahuje informace stanovené v příloze I oddíle 2 a v případě potřeby aktualizuje již poskytnuté údaje.
Jestliže poskytovatel ani po vyšetřování nemůže ve lhůtě tří dnů od prvního oznámení poskytnout všechny informace, oznámí všechny informace, které má v této lhůtě k dispozici a předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu odůvodnění, proč musí být zbývající informace oznámeny později. Poskytovatel co možná nejdříve oznámí zbývající informace příslušnému vnitrostátnímu orgánu a v případě potřeby aktualizuje již poskytnuté údaje.
4. Příslušný vnitrostátní orgán poskytne všem poskytovatelům usazeným v dotčeném členském státě bezpečný elektronický prostředek pro oznamování narušení bezpečnosti osobních údajů a informace o postupech přístupu k němu a jeho používání. V zájmu snazšího uplatňování tohoto ustanovení Komise podle potřeby pořádá pravidelná setkání s příslušnými vnitrostátními orgány.
5. V případě, že se narušení bezpečnosti osobních údajů týká účastníků nebo jednotlivců z jiných členských států, než je členský stát příslušného vnitrostátního orgánu, jemuž bylo narušení bezpečnosti osobních údajů oznámeno, příslušný vnitrostátní orgán informuje orgány ostatních dotčených členských států.
Pro usnadnění uplatňování tohoto ustanovení Komise vytvoří a povede seznam příslušných vnitrostátních orgánů a příslušných kontaktních míst.
Článek 3
Oznámení účastníkovi nebo jednotlivci
1. Pokud by narušení bezpečnosti osobních údajů mohlo nepříznivě ovlivnit osobní údaje nebo soukromí účastníka nebo jednotlivce, musí poskytovatel kromě oznámení uvedeného v článku 2 toto porušení oznámit rovněž účastníkovi nebo jednotlivci.
2. Při posuzování, zda narušení bezpečnosti osobních údajů může mít nepříznivý vliv na osobní údaje nebo soukromí účastníka nebo jednotlivce, je nutno brát ohled zejména na tyto okolnosti:
a)
povahu a obsah dotyčných osobních údajů, zejména pokud jde o finanční informace, zvláštní kategorie údajů podle čl. 8 odst. 1 směrnice 95/46/ES, jakož i lokalizační údaje, internetové soubory protokolů, historie navštívených webových stránek, údaje týkající se elektronické pošty a podrobné údaje o uskutečněných voláních;
b)
pravděpodobné důsledky narušení bezpečnosti osobních údajů pro dotčeného účastníka nebo jednotlivce, zejména tehdy, kdy by porušení mohlo vést ke krádeži nebo zneužití, fyzické újmě, psychickému strádání, ponížení nebo poškození pověsti a
c)
okolnosti narušení bezpečnosti osobních údajů, zejména pokud byly údaje odcizeny nebo pokud je poskytovateli známo, že údaje jsou v držení neoprávněné třetí strany.
3. Oznámení účastníkovi nebo jednotlivci musí být učiněno bez zbytečného odkladu po zjištění narušení bezpečnosti osobních údajů v souladu s čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem. Nesmí záviset na oznámení o narušení bezpečnosti osobních údajů příslušným vnitrostátním orgánům podle článku 2.
4. Poskytovatel ve svém oznámení účastníkovi nebo jednotlivci uvede informace stanovené v příloze II. Oznámení účastníkovi nebo jednotlivci musí být jasné a srozumitelné. Poskytovatel nesmí využít oznámení jako příležitost k propagaci nebo nabídce nových či doplňkových služeb.
5. Ve výjimečných případech, kdy oznámení účastníkovi nebo jednotlivci může ohrozit řádné vyšetření narušení bezpečnosti osobních údajů, má poskytovatel možnost po získání souhlasu příslušného vnitrostátního orgánu oznámení účastníkovi nebo jednotlivci pozdržet, dokud příslušný vnitrostátní orgán neusoudí, že je možné oznámit narušení bezpečnosti osobních údajů podle tohoto článku.
6. Poskytovatel oznámí účastníkovi nebo jednotlivci narušení bezpečnosti osobních údajů takovým způsobem, který umožňuje rychlé předání informací a který je podle nejnovějších poznatků náležitě zabezpečen. Informace o narušení by se měla týkat pouze narušení a neměla by být spojena s jinými informacemi.
7. Pokud poskytovatel, který je v přímém smluvním vztahu s koncovým uživatelem, ani přes vynaložené úsilí není schopen ve lhůtě uvedené v odstavci 3 určit všechny jednotlivce, kteří by narušením bezpečnosti osobních údajů mohli být nepříznivě ovlivněni, může v uvedené lhůtě tyto jednotlivce informovat prostřednictvím oznámení zveřejněného v hlavních celostátních nebo regionálních médiích v příslušných členských státech. Uvedená oznámení musí obsahovat informace stanovené v příloze II, v případě potřeby ve stručné formě. V takovém případě poskytovatel pokračuje v úsilí vedoucím k identifikaci těchto jednotlivců a co nejdříve jim oznámí informace uvedené v příloze II.
Článek 4
Technická ochranná opatření
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 se oznámení o narušení bezpečnosti osobních údajů dotčenému účastníkovi nebo jednotlivci nevyžaduje, pokud poskytovatel ke spokojenosti příslušného vnitrostátního orgánu prokázal, že zavedl náležitá technická ochranná opatření a že tato opatření byla na údaje, jichž se narušení bezpečnosti týká, použita. Tato technická ochranná opatření zajistí, aby údaje nebyly srozumitelné pro nikoho, kdo není k přístupu k nim oprávněn.
2. Údaje se považují za nesrozumitelné, jestliže:
a)
byly bezpečně zašifrovány normalizovaným algoritmem, klíč použitý k dešifrování údajů nebyl žádným narušením bezpečnosti ohrožen a byl vytvořen tak, aby nemohl být dostupnými technickými prostředky odhalen nikým, kdo k němu nemá právo přístupu, nebo
b)
byly nahrazeny svou zahašovanou hodnotou vypočítanou pomocí normalizované kryptografické hašovací funkce s klíčem, klíč použitý k hašování údajů nebyl ohrožen žádným narušením bezpečnosti a byl vytvořen tak, aby nemohl být dostupnými technickými prostředky odhalen nikým, kdo k němu nemá právo přístupu.
3. Komise může po konzultaci s příslušnými vnitrostátními orgány prostřednictvím pracovní skupiny zřízené podle článku 29, Evropskou agenturou pro bezpečnost sítí a informací a evropským inspektorem ochrany údajů zveřejnit orientační seznam vhodných technických ochranných opatření uvedených v odstavci 1 v souladu s platnými postupy.
Článek 5
Použití jiného poskytovatele
Jestliže je jiný poskytovatel smluvně zavázán, aby poskytl část služeb elektronických komunikací, aniž by byl v přímém smluvním vztahu s účastníky, tento další poskytovatel v případě, že došlo k narušení bezpečnosti osobních údajů, okamžitě informuje smluvního poskytovatele.
Článek 6
Podávání zpráv a přezkum
Do tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost Komise předloží zprávu o uplatňování tohoto nařízení, jeho účinnosti a dopadu na poskytovatele, účastníky a jednotlivce. Na základě uvedené zprávy Komise toto nařízení přezkoumá.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 25. srpna 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. června 2013.