KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 628/2013
af 28. juni 2013
om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs arbejdsmetoder ved standardinspektioner og overvågning af anvendelsen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008, og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (1), særlig artikel 24, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008 pålægges Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (i det følgende benævnt »agenturet«) at bistå Kommissionen med at kontrollere medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordningens bestemmelser og gennemførelsesbestemmelserne hertil ved at udføre standardinspektioner.
(2)
Det fastsættes i artikel 54, stk. 4, i forordning (EF) nr. 216/2008, at bestemmelserne i artikel 55 i samme forordning finder anvendelse, hvis en inspektion hos en medlemsstats kompetente myndighed indebærer inspektion hos en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder.
(3)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006 (2) fastsættes agenturets arbejdsmetoder ved standardinspektioner (i det følgende benævnt »de nuværende arbejdsmetoder«).
(4)
Seks år er gået efter vedtagelsen af de nuværende arbejdsmetoder. Der er vedtaget betydelige ændringer af de fælles regler; en række internationale aftaler er også vedtaget; agenturet og medlemsstaterne har også opbygget værdifulde erfaringer, som bør tages i betragtning.
(5)
Da forordning (EF) nr. 736/2006 blev vedtaget, var de fælles regler for civil luftfart begrænset til indledende og vedvarende luftdygtighed. Kommissionens forordning (EF) nr. 1702/2003 (3) fastsatte gennemførelsesbestemmelser for luftdygtigheds- og miljøcertificering af luftfartøjer og hermed forbundet materiel, dele og apparatur og for certificering af konstruktions- og produktionsorganisationer. Kommissionens forordning (EF) nr. 2042/2003 (4) fastsatte vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og luftfartøjsmateriel, dele og apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver.
(6)
Efterfølgende er forordning (EF) nr. 216/2008 trådt i stedet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002 af 15. juli 2002 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur (5), og de fælles regler er blevet forlænget to gange: i første omgang til at omfatte flybesætninger, flyveoperationer og rampeinspektioner, og i anden omgang til at omfatte lufttrafikstyring og luftfartstjeneste (ATM/ANS) samt sikkerhed i lufthavne, og Kommissionen har som følge heraf vedtaget adskillige gennemførelsesbestemmelser for disse nye kompetenceområder. Det drejer sig f.eks. Kommissionens forordning (EU) nr. 805/2011 af 10. august 2011 om fastlæggelse af nærmere regler for flyveledercertifikater og visse certifikater (6), Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1034/2011 (7) om tilsyn med sikkerheden i forbindelse med lufttrafikstyring og luftfartstjenester, Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011 af 17. oktober 2011 om fastsættelse af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (8), Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 af 29. juli 2010 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner og om ændring af forordning (EF) nr. 2096/2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (9), Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (10), ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 859/2008 (11), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF af 21. april 2004 om sikkerhed forbundet med tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (12), ændret ved Kommissionens direktiv 2008/49/EF af 16. april 2008 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF vedrørende kriterierne for udførelse af rampeinspektioner på luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (13), Kommissionens forordning (EU) nr. 965/2012 af 5. oktober 2012 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyveoperationer (14) og Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011 af 3. november 2011 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyvebesætninger i civil luftfart (15).
(7)
Ved forordning (EF) nr. 216/2008 er der også indført en række nye bestemmelser, der må afspejles i de arbejdsmetoder, som agenturet benytter til at udføre standardinspektioner. I artikel 11 fastlægges betingelserne for gensidig anerkendelse af certifikater, der er udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder, samt betingelserne for at suspendere denne anerkendelse, idet standardinspektioner udgør et vigtigt instrument for denne beslutningstagning. I artikel 15 oprettes et informationsnet, som leverer nyttige oplysninger, der skal tages i betragtning ved standardinspektioner, samtidig med at der kan være behov for straks at stille visse resultater af sådanne standardinspektioner til rådighed for dette informationsnet. I artikel 27, stk. 3, fastsættes det, at agenturet skal bistå medlemsstaterne i opfyldelsen af deres forpligtelser over for ICAO.
(8)
Uanset yderligere ændringer af de fælles regler, der er fastlagt ved forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, bør agenturet bistå Kommissionen med at overvåge gennemførelsen af andre luftfartssikkerhedskrav, f.eks. fra lovgivningen om det fælles europæiske luftrum, eller lovgivningen om undersøgelse af flyvehavarier og indberetning af hændelser.
(9)
Siden 2006 er der også sket en betydelig udvikling af den europæiske luftfartspolitik over for tredjelande, både hvad angår Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), lande i Den Europæiske Unions nabolag og visse vigtige partnere på globalt plan.
(10)
Et samarbejdsmemorandum med Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) blev undertegnet i 2010 (16), hvilket skaber rammen for et struktureret samarbejde mellem parterne, særlig hvad angår udveksling af oplysninger vedrørende sikkerhed, med henblik på om muligt at undgå dobbeltarbejde, og som følge heraf bør agenturets standardinspektionsprogram og ICAO’s verdensomspændende program for kontrol med sikkerheden (USOAP) knyttes nærmere sammen indbyrdes. Arbejdsmetoderne i forbindelse med inspektion bør også tage hensyn til ICAO Doc 9735 - USOAP continuous Monitoring Manual.
(11)
Med hensyn til de lande, der er omfattet af EU’s naboskabs- og udvidelsespolitik, herunder især de stater, der er part i aftalen om det fælles europæiske luftfartsområde, bør standardinspektioner tilrettelægges efter samme arbejdsmetoder og standarder som i medlemsstaterne, medmindre andet fremgår af passende aftaler eller samarbejdsordninger.
(12)
For så vidt angår de stater, der har underskrevet bilaterale luftfartssikkerhedsaftaler, hvorved der sikres gensidig anerkendelse af visse certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser, bør standardinspektioner støtte overvågningen af aftalens gennemførelse, og resultaterne heraf bør indberettes til det relevante bilaterale tilsynsudvalg med henblik på eventuelle justeringer. Inspektioner hos de medlemsstater, hvis certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser anerkendes inden for rammerne af de bilaterale aftaler, bør omfatte yderligere kontrol for at sikre, at de kompetente myndigheder på korrekt vis varetager deres ansvar i medfør af de bilaterale aftaler.
(13)
For på effektiv vis at overvåge anvendelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil samt andre luftfartssikkerhedsregler hidrørende fra eksisterende forordninger og aftaler er der behov for at revidere de nuværende arbejdsmetoder, navnlig for at sikre, at de i højere grad bliver systemorienterede, at de benytter en mere kontinuerlig overvågningsmetode, som i højere grad er målrettet sikkerhedsniveauet, at ressourceanvendelsen effektiviseres for ikke at påføre de kompetente myndigheder unødige byrder, og at der indføres en feedback-mekanisme til gavn for agenturets reguleringsaktiviteter. Inspektionsgrupper bør besættes med tilstrækkeligt uddannet og kvalificeret personale, og agenturet skal bestræbe sig på, at bemyndiget personale fra forskellige medlemsstater deltager i nogenlunde lige omfang.
(14)
Arbejdsmetoderne bør afspejle definitioner og principper for audit, jf. ISO 19011.
(15)
Foruden inspektionsniveauet bør arbejdsmetoderne indeholde nærmere oplysninger om overvågningen på systemniveau og med hensyn til afvigelser.
(16)
Arbejdsmetoderne bør øge agenturets fleksibilitet til at gribe ind i tilfælde, hvor dets tekniske kompetence gør dette berettiget, samtidig med at retssikkerheden med hensyn til arbejdsmetoder opretholdes.
(17)
Forordning (EF) nr. 736/2006 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(18)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 65 i forordning (EF) nr. 216/2008 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes arbejdsmetoder med hensyn til at:
a)
overvåge medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil på de områder, der er omfattet af samme forordnings artikel 1, stk. 1
b)
udføre standardinspektioner hos medlemsstaternes kompetente myndigheder
c)
kontrollere, at medlemsstaternes kompetente myndigheder udsteder og fører tilsyn med certifikater i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
d)
bidrage til at vurdere konsekvenserne af medlemsstaternes kompetente myndigheders gennemførelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil.
2. Arbejdsmetoderne i denne forordning finder ligeledes anvendelse, hvis dette er praktisk muligt, når agenturet får til opgave at overvåge anvendelsen af luftfartssikkerhedskrav, som er indført ved anden EU-lovgivning, aftaler, der er indgået af Unionen, eller samarbejdsordninger, som agenturet har indgået.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »inspektion«: den standardinspektion, som er omhandlet i artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008, og som agenturet udfører; også inspektion hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er omhandlet i samme forordnings artikel 54, stk. 4, og artikel 55
2) »kompetent myndighed«: den enhed, som medlemsstaten udpeger som ansvarlig for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
3) »bemyndiget personale«: personer som agenturet bemyndiger til at udføre inspektioner, herunder udstationeret personale
4) »udstationeret personale«: personale, som stilles til rådighed af medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), andre internationale luftfartsorganisationer eller de kompetente myndigheder i tredjelande, der har indgået aftaler med Unionen eller samarbejdsordninger med agenturet, og som er udnævnt af disse myndigheder til at bistå agenturet med at udføre inspektioner
5) »vidnesbyrd«: optegnelser, redegørelser for kendsgerninger eller andre oplysninger, som er relevante og kontrollerbare
6) »afvigelse«: resultatet af sammenligningen mellem det foreliggende vidnesbyrd og de gældende krav
7) »korrektion«: en handling, som afhjælper en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav
8) »korrigerende handling«: en handling, som afhjælper årsagen til en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav for at forebygge gentagelser
9) »umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder«: en situation, hvor der findes vidnesbyrd for, at et produkt, en tjenesteydelse, et system, en komponent, udstyr eller et anlæg enten er i en sådan tilstand eller betjenes, leveres eller vedligeholdes på en sådan måde, at skader på personer må forventes at forekomme, medmindre situationen korrigeres øjeblikkeligt.
Artikel 3
Principper for overvågningen
1. Agenturet skal overvåge de kompetente myndigheders anvendelse af de krav, der er omhandlet i artikel 1, og en ensartet gennemførelse heraf efter den metode, der er fastsat i denne forordning, og det aflægger rapport herom.
2. Overvågningen foretages løbende på et risikobaseret grundlag ud fra agenturets disponible oplysninger. I overvågningen indgår en vurdering af de kompetente myndigheders evne til at varetage deres ansvar for tilsynet med sikkerheden; om nødvendigt udføres inspektioner, og der følges op på afvigelser i forbindelse med inspektioner for at sikre, at de nødvendige korrektioner og korrigerende handlinger gennemføres rettidigt.
3. Overvågningen skal foretages på systematisk vis. Den skal tage højde for alle områder og kritiske elementer i sikkerhedstilsynsordningen, jf. ICAO's definition. Der lægges særlig vægt på grænseflader mellem områder.
4. Overvågningen skal udføres på en gennemskuelig, virkningsfuld, effektiv, harmoniseret og konsekvent måde.
5. Agenturet skal analysere resultatet af sine overvågningsaktiviteter for at afdække behovet for lovgivningsmæssige ændringer.
Artikel 4
Principper for inspektioner og afvigelser
1. I forbindelse med inspektioner af kompetente myndigheder skal der tages hensyn til resultaterne af tidligere inspektioner, og der tages bl.a. højde for ændringer af de lovgivningsmæssige krav og den kompetente myndigheds evne til at varetage tilsynet med sikkerheden; inspektionerne skal stå i et rimeligt forhold til omfanget og kompleksiteten af den branche, myndighederne fører tilsyn med, idet der lægges vægt på at sikre et højt og ensartet sikkerhedsniveau for erhvervsmæssig lufttransport.
2. Inspektionerne kan omfatte inspektioner hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, den inspicerede kompetente myndighed fører tilsyn med.
3. Inspektioner kan, når parterne er enige herom, omfatte inspektion af militære faciliteter, der er åbne for offentlig brug, og af tjenester, som militært personale udøver for offentligheden, for at kontrollere, at kravene i artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 216/2008 opfyldes.
4. Inspektioner udføres af en gruppe bestående af medarbejdere, som bemyndiges af agenturet, og som skal være kvalificerede og uddannede inden for deres respektive område(r). Bemyndiget personale skal følge principperne om uafhængighed, integritet, etisk adfærd, fornøden omhu, redelig fremlæggelse og fortrolighed.
5. Finder agenturet, at et eller flere certifikater ikke er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, skal denne afvigelse i form af manglende overensstemmelse indberettes til den kompetente myndighed. Hvis afvigelsen i form af manglende overensstemmelse ikke korrigeres rettidigt, skal agenturet udarbejde anbefalinger i medfør af artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008, for at få en afgørelse om gensidig anerkendelse af det eller de pågældende certifikater.
6. Agenturet skal klassificere og følge op på de afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. stk. 1, 2 og 3, alt efter deres konsekvenser for sikkerheden, og sikkerhedsrelaterede afvigelser skal gives forrang. Agenturet skal også straks underrette medlemsstaternes kompetente myndigheder, hvis korrektionen af umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder ikke er udført på tilfredsstillende vis.
7. Denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 15 og artikel 58 i forordning (EF) nr. 216/2008, Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (17), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2111/2005 (18) og Kommissionens forordning (EF) nr. 473/2006 (19).
Artikel 5
Udveksling af oplysninger
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal give agenturet alle nødvendige oplysninger af relevans for deres tilsyn med sikkerheden og tage hensyn til alle kritiske elementer i deres sikkerhedstilsynsordning og herunder virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, som myndighederne fører tilsyn med. Oplysningerne skal indgives i en form og på en måde, der er angivet af agenturet, idet der tages hensyn til de oplysninger, som er stillet til rådighed for ICAO.
2. Agenturet kan også anmode medlemsstaternes kompetente myndigheder om oplysninger ad hoc. Når en sådan anmodning om oplysninger fremsendes, anfører agenturet retsgrundlaget for og formålet med anmodningen og præciserer, hvilke oplysninger der er behov for, og inden for hvilken frist oplysningerne skal udleveres.
3. Agenturet skal give medlemsstaternes kompetente myndigheder relevante oplysninger for at støtte en ensartet gennemførelse af de gældende krav.
Artikel 6
Koordinator for national standardisering
1. Medlemsstaterne skal udpege en koordinator for national standardisering, der optræder som deres primære kontaktpunkt for alle standardiseringsaktiviteter og navnlig koordinerer udvekslingen af oplysninger i henhold til artikel 5, stk. 1. Koordinatoren for national standardisering er ansvarlig for at:
a)
vedligeholde og ajourføre de oplysninger, der løbende udleveres til agenturet og herunder oplysninger, der er anmodet om efter artikel 3, 4 og 5, korrektioner, planer for korrigerende handlinger og vidnesbyrd for gennemførelse af de aftalte korrigerende handlinger
b)
bistå agenturet i alle faser af en inspektion og sikre, at inspektionsgruppen ledsages under hele inspektionen på stedet.
2. De kompetente myndigheder skal sikre, at kommunikationsvejene mellem den udpegede koordinator for national standardisering og deres interne organisation er entydige, således at den udpegede koordinator kan varetage sine opgaver på korrekt vis.
Artikel 7
Løbende overvågning
1. Den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 3, omfatter følgende:
a)
indsamling og analyse af data og oplysninger fra medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), Kommissionen eller andre relevante kilder
b)
vurdering af den kompetente myndigheds evne til at varetage ansvaret for sit tilsyn med sikkerheden
c)
prioritering, planlægning og fastlæggelse af omfanget af inspektionerne ud fra den vurdering, der henvises til i litra b)
d)
udførelse af sådanne inspektioner og den tilhørende rapportering
e)
opfølgning på og afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektionerne.
2. Med henblik på den vurdering, der er nævnt i stk. 1, litra b), skal agenturet oprette, udvikle og vedligeholde en fælles model, hvor der som minimum tages hensyn til følgende elementer:
a)
omfanget og kompleksiteten af luftfartsbranchen
b)
alvorlige hændelser, havarier, dødsulykker og dødsofre i tilknytning hertil
c)
resultaterne af rampeinspektioner
d)
resultaterne af tidligere inspektioner
e)
de kompetente myndigheders evne til effektivt at gennemføre korrektioner og korrigerende handlinger
f)
resultatet af audit, som er udført i henhold til internationale konventioner eller staters programmer for vurdering af sikkerhed
g)
hvorvidt der er truffet foranstaltninger i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktatens artikel 258.
3. Resultatet af modellen, der er oprettet i henhold til stk. 2, og inddata og resultaterne af vurderingen stilles til rådighed for koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
4. Agenturet skal tilpasse inspektionsprogrammet i lyset af sin løbende overvågning, idet såvel forbedringer som forværringer i sikkerhedsniveauet afspejles. Agenturet skal træffe egnede foranstaltninger, når der er vidnesbyrd om en forringet sikkerhed.
Artikel 8
Inspektionsprogram
1. Agenturet fastlægger i samråd med Kommissionen et flerårigt program med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a), samt et årsprogram med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a) og b).
2. I inspektionsprogrammerne præciseres den eller de berørte medlemsstat(er), inspektionens art, de områder, som skal inspiceres, og den forventede tidsramme for besøgsfasen, idet der tages hensyn til den model, der er nævnt i artikel 7.
3. Agenturet kan tilpasse inspektionsprogrammerne for at tage højde for nye risici, som er afdækket i forbindelse med den løbende overvågning, der er nævnt i artikel 7.
4. Årsprogrammet sendes til Kommissionen, de øvrige medlemmer af agenturets bestyrelse som en del af agenturets arbejdsprogram, jf. artikel 33, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008 og til koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
Artikel 9
Inspektionsområder
1. Agenturet udfører inspektioner for hvert område, der er defineret i kapitel II i forordning (EF) nr. 216/2008. Disse områder skal omfatte:
a)
luftdygtighed, jf. artikel 5, og miljøbeskyttelse, jf. artikel 6 i den pågældende forordning
b)
flyvebesætninger, jf. artikel 7 og 8 i den pågældende forordning
c)
flyveoperationer, jf. artikel 8 og 9 i den pågældende forordning
d)
rampeinspektioner, jf. artikel 10 i den pågældende forordning
e)
flyvepladser, jf. artikel 8a i den pågældende forordning
f)
ATM/ANS og flyveledere, jf. artikel 8b og 8c i den pågældende forordning.
Andre områder kan fastlægges alt efter udviklingen af forordning (EF) nr. 216/2008 eller efter anmodning fra Kommissionen.
2. Agenturet sikrer, at dets ressourcer fordeles hensigtsmæssigt med henblik på at overvåge og inspicere de forskellige områder alt efter resultaterne af den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 7.
Artikel 10
Inspektionernes art
1. Agenturet skal udføre:
a)
omfattende inspektioner med henblik på at inspicere et eller flere områder; disse inspektioner udføres med intervaller, som fastlægges på grundlag af resultaterne af den løbende overvågning
b)
målrettede inspektioner med henblik på at inspicere specifikke delområder inden for et eller flere områder og/eller vurdere status for gennemførelsen af de aftalte korrigerende handlinger
c)
ad hoc-inspektioner med henblik på at undersøge specifikke problemer, som er afdækket i forbindelse med agenturets løbende overvågning eller efter Kommissionens anmodning.
2. Uanset de i stk. 1 nævnte inspektioner kan agenturet tage fat på afvigelser, som ikke er afdækket på lokaliteten, når det har indsamlet tilstrækkeligt vidnesbyrd om manglende overensstemmelse.
Artikel 11
Krav til inspektionsgruppers uddannelse, kvalifikationer og bemyndigelse
1. Agenturet skal fastsætte kvalifikationskrav for det personale, som deltager i inspektionsgrupperne.
2. Kvalifikationskravene skal omfatte:
a)
kendskab til den institutionelle og retlige ramme, særlig denne forordning, og de relevante internationale aftaler
b)
viden om og erfaring med auditmetoder
c)
teknisk kompetence og praktisk erfaring på det eller de relevante områder, der er nævnt i artikel 9.
3. Gruppelederfunktionen skal varetages af agenturets personale. Foruden de i stk. 2 nævnte kvalifikationskrav skal gruppeledere være kvalificeret til at lede en gruppe og kommunikere i et internationalt miljø og i følsomme situationer.
4. Agenturets personale eller udstationeret personale kan være gruppemedlemmer.
5. Både gruppeledere og -medlemmer skal være uddannet i de gældende krav og agenturets procedurer. Agenturet skal til stadighed sikre gruppelederes og -medlemmers kompetencer med henblik på at deltage i inspektioner som bemyndiget personale. Agenturet etablerer egnede efteruddannelsesprogrammer til det formål.
6. Medarbejdere, som opfylder kvalifikationskravene, og som har fået tilstrækkelig uddannelse, kan bemyndiges af agenturet til at deltage i inspektionsgrupperne.
Artikel 12
Sammensætning af inspektionsgrupper
1. Inspektioner udføres af grupper, som sammensættes af agenturet, og som består af bemyndiget personale i henhold til artikel 11.
2. Agenturet fastsætter gruppens sammensætning med henblik på at fastslå den mindste gruppestørrelse, der er nødvendig for at dække den påkrævede tekniske kompetence og arbejdsbyrde, idet der tages hensyn til inspektionens art, omfang, antallet af inspicerede områder og det forventede program. Hver gruppe skal mindst have en gruppeleder og et gruppemedlem. I alle tilfælde skal agenturet sikre, at gruppens størrelse svarer til inspektionens omfang.
3. Når agenturet sammensætter grupperne, sikrer det, at der ikke er nogen interessekonflikter hverken i forhold til den nationale kompetente myndighed eller de kontrollerede virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder.
4. Agenturet skal i god tid inden en inspektion anmode om oplysninger fra myndigheder eller organisationer, hvorfra udstationeret personale udsendes, angående gruppens medlemmers disponibilitet til at deltage i besøgsfasen.
5. Udgifter ved, at koordinatorer for nationale standarder som omhandlet i artikel 14, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, og udstationeret personale deltager i agenturets inspektioner, afholdes af agenturet i overensstemmelse med EU-reglerne, uden dog at Unionens årlige budgetprocedure berøres.
Artikel 13
Udførelse af inspektioner
1. Inspektioner, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), omfatter følgende faser:
a)
en forberedelsesfase på mindst 10 uger inden inspektionen
b)
en besøgsfase
c)
en rapporteringsfase på højst 10 uger efter udløbet af besøgsfasen.
2. Ad hoc-inspektioner, jf. artikel 10, stk. 1, litra c), skal adviseres over for den pågældende kompetente myndighed 2 uger i forvejen, men der er ikke krav om overholdelse af frister og procedurer i artikel 14, 15 og 16; dog skal der udarbejdes en endelig rapport.
3. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. artikel 10, skal indberettes efter artikel 16, følges op og afsluttes efter artikel 17 og klassificeres efter artikel 18.
Artikel 14
Forberedelsesfasen
1. I forberedelsesfasen til en inspektion foretager agenturet sig følgende:
a)
den kompetente myndighed adviseres om inspektionen mindst 10 uger inden besøgsfasen, og der oplyses om arten af den påtænkte inspektion og om område(r) og delområder, der skal inspiceres
b)
de nødvendige oplysninger til forberedelse af inspektionen indsamles under behørig hensyntagen til de foreliggende oplysninger fra den løbende overvågning
c)
inspektionens anvendelsesområde, omfang og program fastlægges, herunder inspektion af virksomheder og sammenslutninger af virksomheder, idet der tages hensyn til oplysningerne fra den løbende overvågning
d)
inspektionsgruppens størrelse og sammensætning fastsættes.
2. Efter at inspektionen er adviseret, skal den kompetente myndighed samarbejde med agenturet om hurtigst muligt at forberede besøgsfasen. Hvis det skønnes nødvendigt, kan der tilrettelægges et indledende møde mellem inspektionsgruppen og koordinatoren for national standardisering.
3. Agenturet forelægger inspektionsprogrammet og sammensætningen af gruppen for den kompetente myndighed senest 2 uger før besøgsfasen.
Artikel 15
Besøgsfasen
1. I en inspektions besøgsfase foretager agenturet sig følgende:
a)
et indledende møde tilrettelægges med koordinatoren for national standardisering og den inspicerede kompetente myndighed
b)
der følges op på afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist i forbindelse med tidligere inspektioner, og som endnu ikke er afsluttede, og de tilsvarende korrektioner og korrigerende handlinger granskes
c)
den kompetente myndighed underrettes om eventuelle umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder, som påvises i forbindelse med inspektionen
d)
på et afsluttende møde forelægges den kompetente myndighed en liste over foreløbige afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der følges op på i forbindelse med inspektionen.
2. Herudover kan agenturet:
a)
inspicere hovedkontorerne og i det fornødne omfang enhver af de kompetente myndigheders og kvalificerede organers regionale afdelinger, som den kompetente myndighed har tildelt opgaver
b)
inspicere virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er under den kompetente myndigheds tilsyn, som led i inspektionen af denne kompetente myndighed; i så fald kan den kompetente myndighed ledsage inspektionsgruppen
c)
samtale med den inspicerede kompetente myndigheds og kvalificerede organers personale, i givet fald, og af personale på besøgte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, i givet fald.
d)
undersøge lovgivning, procedurer, certifikater, optegnelser, data og alt andet relevant materiale.
Artikel 16
Rapporteringsfasen
1. I en inspektions rapporteringsfase skal agenturet senest 6 uger efter det afsluttende møde i besøgsfasen granske de foreløbige afvigelser, klassificere dem og på dette grundlag fastlægge et udkast til en rapport, der sendes til den inspicerede kompetente myndighed.
2. Udkastet til rapport skal mindst indeholde:
a)
et resumé, hvori konklusionerne præsenteres
b)
oplysninger om, hvordan inspektionen er udført, herunder inspektionens art, dækkede områder, omfang og gruppens sammensætning
c)
en analyse opdelt på kritiske elementer, hvori der fokuseres på de vigtigste afvigelser
d)
en liste over afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der er fulgt op på i forbindelse med inspektionen, tillige med en klassificering heraf
e)
anbefalinger, herunder om nødvendigt om gensidig anerkendelse af certifikater.
3. afvigelser i form af manglende overensstemmelse skal meddeles i kraft af det udkast til rapport, der er omhandlet i stk. 2, medmindre agenturet allerede har meddelt disse skriftligt på anden måde.
4. Den kompetente myndighed kan fremsætte skriftlige bemærkninger til agenturet inden 2 uger efter meddelelsen.
5. Agenturet skal senest 10 uger efter det afsluttende møde og på grundlag af det udkast til rapport, der er nævnt i stk. 2, afgive en endelig rapport, hvori der tages hensyn til den inspicerede kompetente myndigheds eventuelle bemærkninger. Agenturet kan om fornødent tilpasse sin beskrivelse af afvigelsen i form af manglende overensstemmelse, retsgrundlaget, klassifikationen eller dens status for at tage hensyn til bemærkninger, korrektioner eller korrigerende handlinger, som er forelagt i rapporteringsfasen.
6. Agenturet opretter og vedligeholder en status over den løbende overvågning for hver medlemsstat, og denne skal efter anmodning forelægges den pågældende medlemsstat og Kommissionen.
7. Den endelige rapport sendes til den inspicerede kompetente myndighed og Kommissionen, der efterfølgende kan sende rapporten til den berørte medlemsstat og andre kompetente myndigheder, når dette er relevant.
Artikel 17
Opfølgning på og afslutning af afvigelser
1. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra b) og litra c), skal den kompetente myndighed foreslå en korrektion og en korrigerende handling senest 4 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
2. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra a), skal den kompetente myndighed foreslå en korrigerende handling senest 10 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
3. Den kompetente myndighed underretter agenturet rettidigt om fuldførelsen af korrigerende handlinger og fremlægger vidnesbyrd herom.
4. Agenturet skal:
a)
evaluere korrektionerne og de korrigerende handlinger, som forelægges af den kompetente myndighed, eller anmode om yderligere afklaring inden for en rimelig frist
b)
tilslutte sig eller afvise de forelagte korrektioner og/eller korrigerende handlinger inden 16 uger efter meddelelsen
c)
overvåge, at de korrigerende handlinger gennemføres på tilfredsstillende vis
d)
klarlægge, om der er behov for supplerende handlinger i overensstemmelse med artikel 22
e)
regelmæssigt rapportere til den kompetente myndighed og Kommissionen om status for afvigelser i form af manglende overensstemmelse og de dermed forbundne korrektioner eller korrigerende handlinger ved hjælp af statusrapporter
f)
afslutte afvigelser i form af manglende overensstemmelse, når agenturet finder det godtgjort, at de korrigerende handlinger er fuldført, og vidnesbyrdet er forelagt, samt registrere afslutningen af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og underrette den kompetente myndighed herom.
5. For så vidt angår litra c) kan agenturet anmode den kompetente myndighed om vidnesbyrd og præciseringer. Agenturet kan også beslutte at kontrollere gennemførelsen ved hjælp af en inspektion på stedet.
6. Hvis afvigelser i form af manglende overensstemmelse er genstand for en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktaterne, skal agenturet sikre en passende opfølgning i samråd med Kommissionen og må ikke afslutte sådanne afvigelser uden forudgående samordning med Kommissionen.
Artikel 18
Klassifikation af afvigelser
1. Alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet påviser i forbindelse med inspektionerne, jf. artikel 10, skal klassificeres og indberettes af agenturet, uanset om de vedrører administrative krav eller tekniske krav, i en af følgende klasser:
a)
Klasse C: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket først og fremmest giver anledning til standardiseringsproblemer
b)
Klasse D: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket giver anledning til standardiseringsproblemer og sikkerhedsproblemer, medmindre en rettidig korrektion foretages
c)
Klasse G: umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder.
2. Rapportering, opfølgning og afslutning skal prioriteres afhængig af deres klassifikation.
Artikel 19
Umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder
1. Når agenturet har meddelt umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder:
a)
skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at foretage egnede korrigerende handlinger, herunder umiddelbare korrektioner;
b)
den kompetente myndighed skal anvende effektive korrektioner for at afhjælpe den pågældende afvigelse og forelægge vidnesbyrd for agenturet.
2. Agenturet kan anmode den kompetente myndighed om at deltage i et møde, inden 2 uger efter at umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder er meddelt, for at vurdere gennemførelsen af de umiddelbare korrektioner.
3. Finder agenturet ikke korrektionerne tilfredsstillende, fremsætter agenturet anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent en anmodning vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt. Agenturet underretter også omgående medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Artikel 20
Optegnelser
1. Agenturet skal oprette et registreringssystem, hvormed der tilvejebringes tilstrækkelig lagring, adgang til og pålidelig sporbarhed med hensyn til ændringer for:
a)
uddannelse, kvalifikation og bemyndigelse af gruppeledere og -medlemmer
b)
inspektionsprogrammer
c)
rapporter
d)
afvigelser og relateret vidnesbyrd
e)
aftalte korrektioner og korrigerende handlinger
f)
afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og vidnesbyrd i den forbindelse
g)
anbefalinger vedrørende gensidig anerkendelse af certifikater
h)
vurderinger, jf. artikel 7, stk. 1, litra b).
2. Alle optegnelser skal opbevares i en periode på mindst 15 år, jf. dog den gældende lov om databeskyttelse.
Artikel 21
Adgang til oplysninger i inspektionsrapporter
1. Vedrører oplysninger i en inspektionsrapport en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, hvis sikkerhedstilsyn henhører under en kompetent myndighed i et tredjeland, og som er omfattet af en aftale, der er indgået med Unionen i henhold til artikel 12 i forordning (EF) nr. 216/2008, skal tredjelandet som part i den nævnte aftale have adgang til oplysningerne i overensstemmelse med aftalens relevante bestemmelser.
2. Er oplysningerne i en inspektionsrapport omfattet af anvendelsesområdet for samarbejdsmemorandummet mellem EU og ICAO, stilles disse oplysninger til rådighed for ICAO i overensstemmelse med bestemmelserne i dette aftalememorandum og det tilhørende bilag om sikkerhed.
3. Vedrører oplysningerne i en inspektionsrapport igangværende sikkerhedsundersøgelser, der udføres i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 (20), stilles disse oplysninger straks til rådighed for den myndighed, der er ansvarlig for sikkerhedsundersøgelsen.
4. I forbindelse med anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (21) anses beslutningsprocessen vedrørende en inspektionsrapport ikke for at være afsluttet, før de tilknyttede afvigelser i form af manglende overensstemmelse er afsluttet.
Artikel 22
Supplerende handlinger
1. Agenturet påpeger enhver undladelse af at følge op på en afvigelse i form af manglende overensstemmelse, eksempelvis:
a)
korrigerende handlinger fremlægges ikke inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 1
b)
agenturet giver ikke sit samtykke til de korrigerende handlinger inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 4, litra b)
c)
de korrigerende handlinger gennemføres ikke på behørig vis.
2. I de tilfælde, der er nævnt i stk. 1, skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at redegøre for dette svigt og forelægge supplerende handlinger; agenturet fastsætter en svarfrist.
3. Agenturet skal vurdere konsekvenserne af svigtet og det svar, som den kompetente myndighed forelægger inden for den fastsatte frist. Ud fra resultatet af vurderingen kan agenturet:
a)
tilslutte sig de forelagte supplerende handlinger eller
b)
afgive en supplerende rapport til den berørte kompetente myndighed og til Kommissionen. Rapporten skal indeholde agenturets vurdering og anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent anbefalinger vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt.
4. Uanset forordning (EF) nr. 2111/2005 kan Kommissionen efter at have modtaget den supplerende rapport, der er omhandlet i stk. 3, litra b), træffe følgende foranstaltninger:
a)
sende bemærkninger til den pågældende medlemsstat eller anmode om uddybende forklaringer på nogle eller alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse
b)
anmode agenturet om at udføre en ad hoc-inspektion for at kontrollere gennemførelsen af korrektioner og korrigerende handlinger
c)
indlede proceduren, jf. artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 for at afgøre, om certifikater, der er udstedt af den kompetente myndighed, opfylder de gældende krav.
d)
indlede en procedure i henhold til artikel 258 i TEUF.
Artikel 23
Årsberetning
Senest den 31. marts hvert år forelægger agenturet Kommissionen en årsberetning om den løbende overvågning og inspektion, der er udført i det foregående år. Rapporten skal indeholde en analyse af resultaterne af aktiviteter og inspektioner; den skal give et billede af de kompetente myndigheders evne til at varetage ansvaret for tilsynet med sikkerheden og indeholde anbefalinger til eventuelle forbedringer. I anbefalingerne skal det bl.a. angives, hvilke tekniske bestemmelser der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 216/2008, og agenturets foranstaltninger, der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 18, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008.
Artikel 24
Arbejdsprocedurer
Agenturet skal revidere sine arbejdsprocedurer for at gennemføre de opgaver, det får pålagt i henhold til artikel 3 til 23, senest 6 måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
Artikel 25
Overgangsordninger
1. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet har påvist i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, og for hvilke agenturet ikke har fået forelagt vidnesbyrd for afslutningen på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden, skal anses for at være påvist i overensstemmelse med denne forordning og behandles i overensstemmelse hermed.
2. Planer for korrigerende handlinger, som er godkendt af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for at være blevet godkendt i overensstemmelse med denne forordning.
3. Gruppemedlemmer og gruppeledere, der er bemyndiget af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for bemyndiget personale i henhold til denne forordning.
Artikel 26
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 736/2006 ophæves.
Artikel 27
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juni 2013.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 628/2013
ze dne 28. června 2013
o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění standardizačních kontrol a pro sledování uplatňování pravidel nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a o zrušení nařízení Komise (ES) č. 736/2006
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008 se vyžaduje, aby Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) byla Komisi nápomocna při sledování uplatňování ustanovení uvedeného nařízení, jakož i jeho prováděcích pravidel, a to prostřednictvím standardizačních kontrol prováděných příslušnými úřady členských států.
(2)
Ustanovení čl. 54 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008 stanoví, že vyžaduje-li kontrola v příslušném úřadu členského státu kontrolu podniku nebo sdružení podniků, měla by agentura postupovat podle ustanovení článku 55.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 736/2006 (2) stanoví pracovní postupy agentury pro provádění normalizačních inspekcí (dále jen „stávající pracovní postupy“).
(4)
Od přijetí stávajících pracovních postupů uplynulo šest let. Byly schváleny podstatné změny ve společných pravidlech, byla rovněž přijata řada mezinárodních dohod, agentura a členské státy také získaly cenné zkušenosti, jež je třeba zohlednit.
(5)
Nařízení (ES) č. 736/2006 bylo přijato v době, kdy byla společná pravidla v oblasti civilního letectví omezena na prvotní letovou způsobilost a její zachování. Nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 (3) stanovilo prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací; nařízení Komise (ES) č. 2042/2003 (4) stanovilo prováděcí pravidla v oblasti zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů.
(6)
Od té doby se nařízením (ES) č. 216/2008 nahradilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví (5) a společná pravidla byla dvakrát rozšířena: nejprve tak, aby do nich byly zahrnuty letové posádky, letový provoz a prohlídky na odbavovací ploše; následně aby zahrnuly uspořádání letového provozu a letové navigační služby (ATM/ANS), jakož i bezpečnost letišť, v důsledku čehož Komise přijala několik prováděcích pravidel, jež odpovídají těmto novým oblastem působnosti, jako jsou nařízení Komise (EU) č. 805/2011 ze dne 10. srpna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k udělování průkazů způsobilosti a některých osvědčení řídících letového provozu (6), prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1034/2011 (7), kterým se stanoví správní postupy pro dohled nad provozní bezpečností uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb, prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1035/2011 ze dne 17. října 2011, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (8), nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (9), nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví (10), jež mají zajistit uspokojivé provádění ze strany příslušných úřadů členských států, ve znění nařízení Komise (ES) č. 859/2008 (11), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství (12), ve znění směrnice Komise 2008/49/ES ze dne 16. dubna 2008, kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokud jde o provádění prohlídek na odbavovací ploše u letadel, která používají letiště Společenství (13), nařízení Komise (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu (14), a nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví (15).
(7)
Nařízení (ES) č. 216/2008 rovněž zavedlo řadu nových ustanovení, která by se měla odrazit v pracovních postupech agentury při provádění standardizačních kontrol. Konkrétně jsou v článku 11 stanoveny podmínky pro vzájemné uznávání osvědčení vydaných příslušnými úřady členských států, jakož i podmínky pro pozastavení uznání, pokud standardizační kontroly představují důležitý nástroj pro takové rozhodování. V článku 15 se zřizuje informační síť, která poskytuje užitečné informace, jež mají být vzaty v úvahu při standardizačních kontrolách, přičemž některé výsledky těchto standardizačních kontrol musí být této informační síti neprodleně zpřístupněny. V čl. 27 odst. 3 se stanoví, že agentura má podpořit členské státy při plnění jejich závazků vůči Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO).
(8)
Bez ohledu na další změny společných pravidel, která byla stanovena v nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidlech, by agentura měla podporovat Komisi při sledování provádění jiných požadavků na bezpečnost letectví vyplývajících například z právních předpisů v oblasti jednotného evropského nebe nebo z právních předpisů týkajících se vyšetřování nehod a hlášení událostí.
(9)
Od roku 2006 rovněž došlo k významnému pokroku ve vnější evropské politice v oblasti letectví, a to jak pokud jde o Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) a státy v sousedství Evropské unie, tak i některé klíčové partnery na celosvětové úrovni.
(10)
Memorandum o spolupráci s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) bylo podepsáno v roce 2010 (16) a vytváří rámec pro strukturovanou spolupráci mezi stranami, zejména ohledně výměny informací souvisejících s bezpečností, s cílem vyhnout se - kde je to možné - zdvojování úkolů, v důsledku čehož by měly být více propojeny program standardizačních kontrol agentury a všeobecný program ICAO pro audit dohledu nad bezpečností provozu (Universal Safety Oversight Audit Programme, USOAP). Kontrolní pracovní postupy by měly brát v úvahu rovněž dokument ICAO 9735 - příručku pro průběžné sledování USOAP.
(11)
Pokud jde o státy, které jsou součástí evropské politiky sousedství a politiky rozšiřování EU, zejména včetně států, které jsou stranami dohody o společném evropském leteckém prostoru, standardizační kontroly by zde měly být organizovány v souladu se stejnými pracovními metodami a podle stejných norem jako v případě členských států, s výhradou vhodných dohod nebo pracovních ujednání.
(12)
Pokud jde o státy, jež podepsaly dvoustranné dohody o bezpečnosti v letectví, kterými se stanoví vzájemné uznávání některých zjištění a schválení vyplývajících z certifikace, standardizační kontroly by měly podpořit sledování provádění dohody a zprávy o výsledcích by měly být předávány příslušnému dvoustrannému dozorčímu výboru za účelem možných úprav. Kontroly těch členských států, jejichž zjištění a schválení vyplývající z certifikace jsou přijata v rámci dvoustranných setkání, by měly zahrnovat další ověření s cílem zajistit, aby příslušné úřady náležitě plnily své povinnosti vyplývající z dvoustranných dohod.
(13)
V zájmu účinného sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel, jakož i dalších pravidel bezpečnosti letectví vyplývajících z platných předpisů a dohod je nezbytné přezkoumat stávající pracovní metody, zejména tak, aby byla zajištěna jejich větší orientace na systém, byl dodržován přístup soustavnějšího sledování více zaměřeného na výkonnost z hlediska bezpečnosti, byly účinněji využívány zdroje s cílem nevytvářet nepatřičnou zátěž pro příslušné úřady a aby zahrnovaly zpětnou vazbu činnosti agentury v oblasti stanovování pravidel. Měly by být zřízeny kontrolní týmy s vhodně vyškoleným a kvalifikovaným personálem a agentura by měla usilovat o vyváženou účast pověřených pracovníků z různých členských států.
(14)
Pracovní postupy by měly odrážet definice a zásady auditu, jak jsou definovány v normě ISO 19011.
(15)
Kromě úrovně kontrol by se v pracovních postupech mělo rozpracovat sledování na úrovni systému a na úrovni zjištění.
(16)
Pracovní postupy by měly zajistit agentuře větší flexibilitu při přijímání opatření, pokud to odpovídá její technické způsobilosti, přičemž by u pracovních postupů měla být zachována právní jistota.
(17)
Nařízení (ES) č. 736/2006 by proto mělo být zrušeno.
(18)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pracovní postupy pro:
a)
sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel v oblasti působnosti čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení příslušnými úřady členských států;
b)
provádění standardizačních kontrol příslušnými úřady členských států;
c)
ověření, že příslušné úřady členských států vydávají osvědčení v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly a dohlížejí na ně;
d)
příspěvek k posouzení dopadů provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel příslušnými úřady členských států.
2. Pracovní metody ve smyslu tohoto nařízení se rovněž použijí, pokud je to možné, v okamžiku, kdy je agentura pověřena úkolem sledovat uplatňování požadavků na bezpečnost letectví stanovených jinými právními předpisy EU, dohodami uzavřenými Unií nebo pracovními ujednáními uzavřenými agenturou.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„kontrolou“ se rozumí standardizační kontrola podle čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků uvedené v čl. 54 odst. 4 a článku 55 uvedeného nařízení, prováděná agenturou;
2)
„příslušným úřadem“ se rozumí subjekt určený členským státem jako příslušný pro provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel;
3)
„pověřenými pracovníky“ osoby pověřené agenturou k provádění kontrol, včetně vyslaných pracovníků;
4)
„vyslanými pracovníky“ se rozumí úředníci, které poskytnou příslušné úřady členských států, Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), jiné mezinárodní organizace pro letectví nebo příslušné úřady třetích zemí, které mají dohody s Unií nebo pracovní ujednání s agenturou, a kteří jsou jmenováni těmito úřady, aby byli agentuře nápomocni při provádění kontrol;
5)
„důkazem“ se rozumí záznamy, prohlášení o skutkovém stavu nebo jiné informace, které jsou relevantní a ověřitelné;
6)
„zjištěním“ se rozumí výsledek srovnání dostupných důkazů a příslušných požadavků;
7)
„nápravou“ se rozumí opatření k odstranění zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky;
8)
„nápravným opatřením“ se rozumí opatření k odstranění příčiny zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky, aby bylo zabráněno opakování;
9)
„bezprostředním bezpečnostním problémem“ se rozumí situace, kdy existuje důkaz o tom, že výrobek, služba, systém, složka, vybavení či zařízení je buď v takovém stavu, nebo je provozováno, dodáno nebo udržováno takovým způsobem, že osobám pravděpodobně vznikne újma, pokud nebude situace neprodleně napravena.
Článek 3
Zásady týkající se sledování
1. Agentura sleduje uplatňování požadavků, stanovených v článku 1, příslušnými úřady, jakož i jednotné provádění těchto požadavků podle metodiky stanovené v tomto nařízení a podává o tom zprávy.
2. Sledování je průběžné a vychází z rizik na základě informací, které má agentura k dispozici. Zahrnuje posouzení schopnosti příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor, provádění kontrol podle potřeby, jakož i následná opatření vyplývající ze zjištění vyplývajících z kontrol, aby se včas zajistila patřičná náprava a byla včas provedena nápravná opatření.
3. Sledování probíhá na základě systémového přístupu. Týká se všech oblastí a kritických prvků systému bezpečnostního dozoru definovaného ICAO. Zvláštní pozornost je věnována rozhraním mezi oblastmi.
4. Sledování se provádějí transparentním, účinným, efektivním, harmonizovaným a důsledným způsobem.
5. Agentura analyzuje výsledky tohoto sledování s cílem určit potřebu regulačních vylepšení.
Článek 4
Zásady týkající se kontrol a zjištění
1. Kontroly příslušných úřadů zohlední výsledky předchozích kontrol, týkají se zejména změn regulačních požadavků a změn ve schopnosti příslušného úřadu provádět bezpečnostní dozor a jsou úměrné úrovni a složitosti odvětví pod jejich dozorem, přičemž prioritou je zajištění vysoké a jednotné úrovně bezpečnosti pro obchodní leteckou dopravu.
2. Kontroly mohou zahrnovat kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu, ve kterém se kontrola provádí.
3. Pokud se tak zúčastněné strany dohodnou, mohou kontroly zahrnovat kontroly vojenských zařízení otevřených veřejnosti nebo služeb poskytovaných veřejnosti vojenským personálem za účelem ověření, že jsou splněny požadavky čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/2008.
4. Kontroly provádí tým skládající se z pracovníků pověřených agenturou, kteří jsou kvalifikováni a vyškoleni v příslušné oblasti nebo oblastech. Pověření pracovníci se řídí zásadami nezávislosti, bezúhonnosti, etického chování, náležité péče, poctivé prezentace a zachování důvěrnosti.
5. Pokud agentura zjistí, že jedno nebo více osvědčení není v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly, pak toto zjištění nesouladu oznámí dotčenému příslušnému úřadu. Pokud se zjištění nesouladu včas nenapraví, agentura vydá doporučení podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008, aby bylo možné rozhodnout o vzájemném uznání uvedeného či uvedených osvědčení.
6. Agentura případy nesouladu zjištěné během kontrol uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 klasifikuje podle jejich dopadu na bezpečnost a přijímá k nim následná opatření, přičemž zjištění související s bezpečností musí být upřednostněna. Agentura rovněž neprodleně uvědomí příslušné úřady členských států, pokud bezprostřední bezpečnostní problém nebyl uspokojivě napraven.
7. Tímto nařízením nejsou dotčeny články 15 a 58 nařízení (ES) č. 216/2008, rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (17), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 (18) a nařízení Komise (ES) č. 473/2006 (19).
Článek 5
Výměna informací
1. Příslušné úřady členských států poskytnou agentuře veškeré nezbytné informace týkající se jejich bezpečnostního dozoru se zaměřením na všechny kritické prvky jejich systému bezpečnostního dozoru, včetně podniků nebo sdružení podniků pod jejich dozorem. Informace jsou poskytovány formou a způsobem stanoveným agenturou se zohledněním informací, které byly poskytnuty organizaci ICAO.
2. Agentura může rovněž požádat ad hoc o informace od příslušných úřadů členských států. Při předložení žádosti o informace musí agentura uvést její právní základ a účel, dále musí upřesnit, jaké informace jsou požadovány, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty.
3. Agentura poskytne příslušným úřadům členských států relevantní informace na podporu jednotného provádění příslušných požadavků.
Článek 6
Vnitrostátní standardizační koordinátor
1. Členské státy určí vnitrostátního standardizačního koordinátora působícího jako hlavní kontaktní místo pro všechny standardizační činnosti, a zejména s cílem koordinovat výměnu informací stanovených v čl. 5 odst. 1. Vnitrostátní standardizační koordinátor odpovídá za:
a)
uchovávání a aktualizaci informací poskytovaných průběžně agentuře, včetně informací vyžadovaných v souladu s články 3, 4 a 5, náprav a plánů nápravných opatření a důkazů o provádění dohodnutých nápravných opatření;
b)
pomoc agentuře ve všech fázích kontroly a zajištění toho, aby byl kontrolní tým během kontroly na místě doprovázen.
2. Příslušné úřady zajistí jednoznačnou formu komunikace mezi určeným vnitrostátním standardizačním koordinátorem a jejich vnitřní organizací, aby koordinátor mohl řádně plnit své úkoly.
Článek 7
Průběžné sledování
1. Průběžné sledování uvedené v článku 3 musí zahrnovat:
a)
sběr a analýzu údajů a informací poskytnutých příslušnými úřady členských států, Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), Komisí nebo jinými příslušnými zdroji;
b)
posouzení schopnosti příslušného úřadu plnit své povinnosti v oblasti bezpečnostního dozoru;
c)
na základě posouzení uvedeného v písmenu b) stanovení priorit, plánování a stanovení rozsahu kontrol;
d)
provádění těchto kontrol, včetně souvisejícího podávání zpráv;
e)
pokud došlo při kontrole ke zjištění nesouladu, přijetí následných opatření a uzavření případů.
2. Pro posouzení uvedené v odst. 1 písm. b) agentura vytvoří, vypracuje a aktualizuje jednotný vzor s přihlédnutím přinejmenším k těmto prvkům:
a)
rozsah a složitost odvětví letectví;
b)
závažné incidenty, nehody, smrtelné nehody a související úmrtí;
c)
výsledky prohlídek na odbavovací ploše;
d)
výsledky předchozích kontrol;
e)
schopnost příslušných úřadů účinně provádět nápravu a nápravná opatření;
f)
výsledky auditů provedených v rámci mezinárodních úmluv nebo státních programů posuzování bezpečnosti;
g)
existence opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle článku 258 Smlouvy.
3. Výsledky modelu stanoveného v odstavci 2 a vstupní údaje a výsledky posouzení se zpřístupní vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
4. Agentura přizpůsobí program kontrol s ohledem na jeho průběžné sledování, přičemž vezme v úvahu zlepšení nebo zhoršení výkonnosti z hlediska bezpečnosti. Agentura přijme náležitá opatření, pokud existují důkazy, že se výkonnost z hlediska bezpečnosti zhoršila.
Článek 8
Program kontrol
1. Agentura ve spolupráci s Komisí vypracuje víceletý program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a), jakož i roční program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b).
2. V programech se stanoví dotčený členský stát nebo státy, typ kontroly, oblasti, které mají být zkontrolovány, a předpokládaný časový rámec pro fázi na místě s přihlédnutím k modelu uvedenému v článku 7.
3. Agentura může programy kontrol upravit tak, aby zohlednila nově vznikající rizika plynoucí z průběžného sledování uvedeného v článku 7.
4. Roční plán se sděluje Komisi, členům správní rady agentury v rámci pracovního programu agentury podle čl. 33 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008 a vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
Článek 9
Oblasti kontroly
1. Agentura provádí kontroly, které jsou zaměřeny na každou oblast definovanou v kapitole II nařízení (ES) č. 216/2008. Tyto oblasti zahrnují:
a)
letovou způsobilost, jak je vymezena v článku 5, a ochranu životního prostředí, jak je vymezena v článku 6 uvedeného nařízení;
b)
letovou posádku, jak je vymezena v článcích 7 a 8 uvedeného nařízení;
c)
letecký provoz, jak je vymezen v článcích 8 a 9 uvedeného nařízení;
d)
prohlídky na odbavovací ploše, jak jsou vymezeny v článku 10 uvedeného nařízení;
e)
letiště, jak jsou vymezena v článku 8a uvedeného nařízení;
f)
ATM/ANS a řídící letového provozu, jak jsou vymezeni v článcích 8b a 8c uvedeného nařízení.
Další oblasti mohou být vymezeny v závislosti na budoucím vývoji nařízení (ES) č. 216/2008 nebo na žádost Komise.
2. Agentura zajistí, aby byly její prostředky vhodným způsobem přiděleny ke sledování a kontrolám různých oblastí v závislosti na výsledcích průběžného sledování uvedeného v článku 7.
Článek 10
Typy kontrol
1. Agentura provádí:
a)
komplexní kontroly za účelem zkontrolování jedné nebo více oblastí; tyto kontroly se provádějí v intervalech určených na základě výsledků průběžného sledování;
b)
účelově zaměřené kontroly, které mají za cíl kontrolu v jedné nebo více konkrétních oblastech a/nebo posouzení stavu provádění dohodnutých náprav a nápravných opatření;
c)
kontroly ad hoc, které mají za cíl prověření konkrétních obav vyplývajících z průběžného sledování prováděného agenturou nebo na žádost Komise.
2. Bez ohledu na kontroly uvedené v odstavci 1 může agentura upozornit na zjištění i mimo místo kontroly, pokud shromáždila dostatečné důkazy o nesouladu.
Článek 11
Kritéria pro odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření kontrolních týmů
1. Agentura stanoví kvalifikační kritéria pro pracovníky, kteří se účastní kontrolních týmů.
2. Kvalifikační kritéria musí zahrnovat:
a)
znalost institucionálního a právního rámce, zejména tohoto nařízení, jakož i příslušných mezinárodních dohod;
b)
znalosti a zkušenosti v oblasti auditorských postupů;
c)
technickou způsobilost a praktické zkušenosti v příslušné oblasti nebo oblastech podle článku 9.
3. Vedoucí týmů jsou zaměstnanci agentury. Jejich kvalifikační kritéria zahrnují kromě těch, která jsou uvedena v odstavci 2, schopnost vést tým a komunikovat v mezinárodním prostředí a v náročných situacích.
4. Členové týmů jsou zaměstnanci agentury nebo vyslaní pracovníci.
5. Vedoucí týmů i jejich členové musí absolvovat školení zaměřená na příslušné požadavky a postupy agentury. Agentura zajistí trvalou odbornou způsobilost vedoucích a členů týmu, aby se mohli účastnit kontrol jako pověření pracovníci. Agentura k tomuto účelu stanoví vhodné programy průběžné odborné přípravy.
6. Zaměstnanci, kteří splňují kvalifikační kritéria a absolvovali odpovídající odbornou přípravu, mohou být agenturou pověřeni k účasti v kontrolních týmech.
Článek 12
Sestavování kontrolních týmů
1. Kontroly provádějí týmy sestavené agenturou a složené z pověřených pracovníků podle článku 11.
2. Agentura určí složení týmu s cílem vytvořit minimální velikost týmu nezbytnou k pokrytí požadované technické způsobilosti a ke zvládnutí pracovní zátěže, a to s ohledem na typ kontroly, rozsah a počet posuzovaných oblastí a očekávaný program. Každý tým sestává z vedoucího týmu a minimálně jednoho člena týmu. Ve všech případech agentura zajistí, aby velikost těchto týmů zůstala přiměřená rozsahu úkolů.
3. Agentura zajistí, aby při sestavování týmů nedošlo ke střetu zájmů s příslušnými úřady, ve kterých je prováděna kontrola, nebo s podniky či sdruženími podniků, ve kterých je prováděna kontrola.
4. Agentura včas před kontrolou požádá o informace od vysílajících úřadů nebo organizací, pokud jde o dostupnost členů týmu k účasti na kontrole přímo na místě.
5. Výdaje vzniklé účastí vnitrostátních standardizačních koordinátorů podle čl. 14 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 a vyslaných pracovníků na kontrolách prováděných agenturou nese agentura v souladu s předpisy Unie, aniž je tím dotčen roční rozpočtový proces Unie.
Článek 13
Provádění kontrol
1. Kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) zahrnují následující fáze:
a)
přípravnou fázi v minimální délce deseti týdnů před kontrolou;
b)
fázi na místě;
c)
fázi vypracování zprávy v maximální délce deseti týdnů po skončení kontroly na místě.
2. Kontroly ad hoc uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. c) musí být ohlášeny dotčenému příslušnému úřadu dva týdny předem, nicméně nemusí se řídit lhůtami a postupy uvedenými v článcích 14, 15 a 16 kromě požadavku předložit závěrečnou zprávu.
3. Zjištění nesouladu identifikované během kontrol uvedených v článku 10 se oznamují v souladu s článkem 16, přijímají se k nim následná opatření a uzavírají se v souladu s článkem 17 a klasifikují se v souladu s článkem 18.
Článek 14
Přípravná fáze
1. Během přípravné fáze kontroly agentura:
a)
oznámí kontrolu příslušnému úřadu nejméně deset týdnů předtím, než se má kontrola na místě provést, včetně zamýšleného typu, oblasti či oblastí a okruhů kontroly;
b)
shromáždí informace potřebné k přípravě kontroly, přičemž řádně zohlední informace z průběžného sledování;
c)
definuje oblast působnosti, rozsah a program kontroly, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků, přičemž vezme v úvahu informace z průběžného sledování;
d)
stanoví velikost a složení kontrolního týmu.
2. Po oznámení o kontrole spolupracuje příslušný úřad s agenturou s cílem rychle připravit fázi na místě. Pokud je to považováno za nezbytné, může být zorganizováno předběžné jednání mezi kontrolním týmem a vnitrostátním standardizačním koordinátorem.
3. Agentura poskytne program kontroly a složení týmu příslušnému úřadu alespoň dva týdny předtím, než kontrola na místě proběhne.
Článek 15
Fáze na místě
1. Během fáze na místě kontroly agentura:
a)
zorganizuje úvodní setkání s vnitrostátním standardizačním koordinátorem a příslušným úřadem, ve kterém se kontrola provádí;
b)
dále sleduje zjištění nesouladu, která byla identifikována během předchozích kontrol a zůstala otevřená, a přezkoumá příslušné nápravy a nápravná opatření;
c)
oznámí příslušnému úřadu každý bezprostřední bezpečnostní problém, pokud byl během kontroly zjištěn;
d)
na závěrečném zasedání předloží příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, seznam předběžných zjištění nesouladu, která byla v rámci kontroly identifikována nebo dále sledována.
2. Kromě toho může agentura:
a)
provádět kontroly hlavních kanceláří a v nezbytném rozsahu všech regionálních kanceláří příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, kterým příslušný úřad mohl přidělit úkoly;
b)
provádět kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu v rámci kontroly tohoto příslušného úřadu; v takovém případě může příslušný úřad doprovázet kontrolní tým;
c)
provádět rozhovory s pracovníky kontrolovaného příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, pokud existují, a navštívených podniků nebo sdružení podniků, pokud existují;
d)
posuzovat právní předpisy, postupy, osvědčení, záznamy, údaje a další příslušné materiály.
Článek 16
Fáze vypracování zprávy
1. Během fáze vypracování zprávy o kontrole agentura do šesti týdnů po závěrečném zasedání v rámci fáze kontroly na místě přezkoumá předběžná zjištění, klasifikuje je a na jejich základě vypracuje návrh zprávy, který zašle příslušnému úřadem, ve kterém byla kontrola provedena.
2. Návrh zprávy musí obsahovat alespoň:
a)
souhrn, ve kterém se uvádějí závěry;
b)
podrobnosti o provádění kontroly, včetně typu kontroly, oblasti, jíž se týkala, jejího rozsahu a složení týmu;
c)
analýzu na základě kritického bodu se zaměřením na hlavní zjištění;
d)
seznam identifikovaných zjištění nesouladu, které byly v rámci kontroly identifikovány nebo dále sledovány, spolu s jejich klasifikací;
e)
doporučení, v případě potřeby včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení.
3. Zjištění o nesouladu jsou oznámena prostřednictvím návrhu zprávy uvedené v odstavci 2 s výjimkou případů, kdy jsou již agenturou písemně oznámena jinými prostředky.
4. Příslušný úřad může agentuře předložit písemné připomínky do dvou týdnů po oznámení.
5. Agentura do deseti týdnů po závěrečném zasedání vydá závěrečnou zprávu na základě návrhu zprávy uvedeného v odstavci 2, která zohledňuje případné připomínky příslušného úřadu, ve kterém byla kontrola provedena. Agentura může případně upravit popis zjištění nesouladu, jeho právní základ, jeho klasifikaci nebo případně jeho stav, aby se zohlednily připomínky, jakož i nápravy nebo nápravná opatření předložená během fáze vypracování zprávy.
6. Agentura zřídí a udržuje pro každý členský stát stav průběžného sledování, který je na vyžádání poskytnut dotčenému členskému státu a Komisi.
7. Závěrečná zpráva je zaslána příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, a Komisi, která může následně tuto zprávu předat dotčenému členskému státu a případně jiným příslušným úřadům.
Článek 17
Další sledování a uzavírání zjištění
1. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. b) a c) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději čtyři týdny po obdržení oznámení od agentury.
2. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. a) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději deset týdnů po obdržení oznámení od agentury.
3. Příslušný úřad musí agentuře ve stanovené lhůtě ohlásit provedení nápravných opatření a poskytnout k tomu příslušné důkazy.
4. Agentura:
a)
vyhodnotí nápravy a nápravná opatření předložená příslušným úřadem nebo si včas vyžádá další vysvětlení;
b)
odsouhlasí nebo zamítne nápravu a/nebo nápravná opatření do šestnácti týdnů po oznámení;
c)
sleduje uspokojivé provádění nápravných opatření;
d)
určí všechny potřebné doplňující činnosti v souladu s článkem 22;
e)
pravidelně podává zprávy příslušnému úřadu a Komisi o stavu zjištění nesouladu a příslušných náprav/nápravných opatření prostřednictvím zpráv o stavu;
f)
poté, co jsou ke spokojenosti agentury provedena nápravná opatření a je o tom poskytnut důkaz, zjištění nesouladu uzavře, vytvoří o něm záznam a informuje o tom příslušný úřad.
5. Pro účely písmene c) může agentura od příslušného úřadu vyžádat důkaz nebo vysvětlení. Agentura se může rovněž rozhodnout ověřit provádění na místě prostřednictvím kontroly.
6. Pokud je zjištění nesouladu předmětem postupu v případě protiprávního jednání podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle Smluv, agentura zajistí po konzultaci s Komisí vhodná následná opatření a nesmí toto zjištění uzavřít bez předchozí koordinace s Komisí.
Článek 18
Klasifikace zjištění
1. Všechna zjištění nesouladu identifikovaná agenturou v rámci kontrol uvedených v článku 10 musí agentura klasifikovat do jedné z následujících kategorií a podat o nich zprávu, a to bez ohledu na to, zda se týkají administrativních nebo technických požadavků:
a)
Třída C: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává zejména problémy týkající se standardizace;
b)
Třída D: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává problémy týkající se standardizace a obavy ohledně bezpečnosti, pokud nejsou včas napraveny;
c)
Třída G: bezprostřední bezpečnostní problém.
2. Priorita podávání zpráv, následných kontrol a uzavírání zjištění je závislá na jejich klasifikaci.
Článek 19
Bezprostřední bezpečnostní problém
1. Pokud agentura oznámila bezprostřední bezpečnostní problém:
a)
agentura požádá příslušný úřad, aby přijal odpovídající nápravná opatření, včetně okamžité nápravy;
b)
příslušný úřad provede účinnou nápravu k odstranění zjištěných nedostatků a poskytne o tom agentuře příslušné důkazy.
2. Agentura může ve lhůtě dvou týdnů od oznámení o bezprostředním bezpečnostním problému požádat příslušný úřad o účast na zasedání k posouzení toho, jak byla okamžitá náprava provedena.
3. Pokud agentura není spokojena s provedením nápravy, vypracuje doporučení Komisi, včetně případné žádosti o vzájemné uznání osvědčení vydaného nebo vydaných příslušným úřadem. Agentura rovněž okamžitě informuje příslušné úřady členských států.
Článek 20
Záznamy
1. Agentura zavede systém vedení záznamů s patřičnými možnostmi ukládání, zpřístupnění a spolehlivého zpětného sledování změn pro:
a)
odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření vedoucích a členů týmu;
b)
programy kontrol;
c)
zprávy;
d)
zjištění a související důkazy;
e)
schválené nápravy a nápravná opatření;
f)
uzavření zjištění nesouladu a související důkazy;
g)
doporučení týkající se vzájemného uznávání osvědčení;
h)
posouzení uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b).
2. Všechny záznamy musí být uchovávány po dobu nejméně patnácti let v souladu s platnými právními předpisy o ochraně údajů.
Článek 21
Přístup k informacím obsaženým ve zprávách o kontrole
1. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají podniku nebo sdružení podniků pod bezpečnostním dozorem třetí země a pokud spadají do oblasti působnosti dohody Unie uzavřené podle článku 12 nařízení (ES) č. 216/2008, poskytnou se tyto informace třetí zemi jako jedné ze stran této dohody podle jejích příslušných ustanovení.
2. Pokud informace obsažené ve zprávě o kontrole spadají do oblasti působnosti memoranda o spolupráci mezi Unií a ICAO, poskytnou se tyto informace ICAO v souladu s ustanoveními tohoto memoranda o spolupráci a příslušnou bezpečnostní přílohou.
3. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají probíhajících šetření prováděných v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (20), poskytnou se tyto informace úřadu odpovědnému za šetření.
4. Pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (21) se rozhodovací proces, který se týká zprávy o kontrole, nepovažuje za završený, dokud se neuzavřou související zjištění o nesouladu.
Článek 22
Doplňující opatření
1. Agentura eviduje každý případ, kdy nebyla přijata následná opatření týkající se zjištění nesouladu, jako jsou:
a)
nápravná opatření, která nebyla podána ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 1;
b)
nápravná opatření neschválená agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 4 písm. b);
c)
nápravná opatření, která nebyla řádně provedena.
2. V případech uvedených v odstavci 1 agentura požádá příslušný úřad, aby jí poskytl vysvětlení ohledně nesplnění povinnosti a předložil doplňující opatření, a stanoví lhůtu pro odpověď.
3. Agentura posoudí důsledek nesplnění povinnosti spolu s odpovědí, kterou ve stanovené lhůtě příslušný úřad předloží. Na základě výsledků tohoto posouzení agentura může:
a)
souhlasit s předloženými doplňujícími opatřeními nebo
b)
vydat doplňující zprávu pro dotčený příslušný úřad a Komisi. Tato zpráva musí obsahovat posouzení agentury a její doporučení agentury Komisi, v případě nutnosti včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení vydaného nebo vydaných dotčeným příslušným úřadem.
4. Aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 2111/2005, po obdržení doplňující zprávy uvedené v odst. 3 písm. b) může Komise podniknout některý z následujících kroků:
a)
zaslat dotčenému členskému státu připomínky nebo si vyžádat další vysvětlení k objasnění všech nebo některých zjištění nesouladu;
b)
požádat agenturu o provedení kontroly ad hoc za účelem ověření uspokojivého provedení nápravy a nápravných opatření;
c)
zahájit postup podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 s cílem rozhodnout, zda je osvědčení vydané příslušným úřadem v souladu s příslušnými požadavky;
d)
zahájit postup podle článku 258 Smlouvy.
Článek 23
Výroční zpráva
Agentura předloží Komisi nejpozději do 31. března každého roku výroční zprávu o činnostech průběžného sledování a kontrolách provedených v předchozím roce. Zpráva obsahuje analýzu výsledků činností a kontrol a odráží schopnost příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor; zároveň obsahuje doporučení týkající se možných zlepšení. Doporučení zejména určí ta technická pravidla, která by musela být stanovena nebo změněna v souladu s čl. 17 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 216/2008, jakož i ta opatření agentury, která by musela být stanovena nebo změněna podle čl. 18 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 24
Pracovní postupy
Agentura přezkoumá své pracovní postupy pro provádění úkolů jí svěřených podle článků 3 až 23 ve lhůtě šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 25
Přechodná ustanovení
1. Zjištění nesouladu identifikovaná agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006, pro které nebyly agentuře v době vstupu tohoto nařízení v platnost předloženy důkazy o uzavření, se považují za uskutečněná v souladu s tímto nařízením a musí být s nimi odpovídajícím způsobem nakládáno.
2. Plány nápravných opatření schválené agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za schválené v souladu s tímto nařízením.
3. Členové týmu a vedoucí týmů pověření agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za pověřené pracovníky podle tohoto nařízení.
Článek 26
Zrušení
Nařízení (ES) č. 736/2006 se zrušuje.
Článek 27
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. června 2013.