KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2015/585
af 18. december 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder om præcisering af margenrisikoperioder
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 304, stk. 5, fjerde afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rammerne for beregning af de margenrisikoperioder, som clearingmedlemmerne anvender til at beregne deres kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod deres kunder, bør være egnede både til institutter, der anvender metoden med interne modeller, og til institutter, der anvender standardmetoderne. De bør også afspejle ændringer i markedsvilkårene for at kunne udgøre en tilsynsmæssigt sund tilgang, uden at institutterne samtidig pålægges en overdreven operationel byrde.
(2)
Selv om definitionen på likvidationsperioder, som anvendes af centrale modparter (CCP'er), ikke er den samme som definitionen på margenrisikoperioder, der anvendes af clearingmedlemmer for at beregne kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod deres kunder, minder de indholdsmæssigt meget om hinanden. Likvidationsperioder afspejler ændringer i markedsvilkårene og tager højde for afviklingsperioderne for kontrakter og transaktioner. CCP'ernes skøn over likvidationsperioderne bør derfor fungere som en tilnærmet værdi for margenrisikoperioderne til clearingmedlemmernes beregning af deres kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod deres kunder.
(3)
Anvendelse af likvidationsperioder sikrer også en omfattende dækning af alle typer af produkter og transaktioner, jf. artikel 301, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, der cleares af CCP'er, og har den yderligere fordel, at det ikke er nødvendigt at ajourføre denne delegerede forordning, hver gang en CCP begynder at cleare en ny produkt- eller transaktionstype.
(4)
I modsætning til margenrisikoperioder omfatter de likvidationsperioder, der oplyses af CCP'er, undertiden yderligere perioder for at muliggøre nyordning af positioner til et ikke-misligholdende clearingmedlem. Da disse yderligere perioder specifikt vedrører likvidationsperioder og ikke afspejler nogen forskel i risiciene for clearingmedlemmerne, er det ikke nødvendigt at lægge dem til den margenrisikoperiode, som institutterne kan anvende til beregningen af kapitalgrundlagskravene for deres eksponeringer mod en kunde, når de fungerer som clearingmedlemmer.
(5)
For at sikre, at sådanne skøn er underlagt tilsynsmyndighedernes godkendelse, bør kun likvidationsperioder anslået af kvalificerende centrale modparter som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 88), i forordning (EU) nr. 575/2013 kunne anvendes som tilnærmede værdier for margenrisikoperioderne for clearingmedlemmers beregning af eksponeringer mod deres kunder.
(6)
Da margenrisikoperioden skal tage højde for ændringer i markedsværdien af en nettinggruppe af transaktioner i tidsrummet fra den seneste udveksling af sikkerhedsstillelse for den pågældende nettinggruppe af transaktioner med en misligholdende modpart, indtil transaktionerne er afviklet, og den deraf følgende markedsrisiko igen er afdækket, og eftersom markeder kan være lukkede på bestemte kalenderdage, bør margenrisikoperioder udtrykkes i arbejdsdage. Det vil sikre, at kapitalgrundlagskravet for sådanne transaktioner fuldstændigt afspejler de risici, som instituttet er eksponeret mod i løbet af margenrisikoperioden. Det bør derfor fastsættes, at minimumsgrænsen for margenrisikoperioder med henblik på artikel 304, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013 er på 5 arbejdsdage, dvs. længere end minimumsgrænsen på 5 dage i henhold til den nævnte artikel. Minimumsgrænsen for margenrisikoperioder vil således også være i overensstemmelse med bestemmelserne i tredje del, afsnit II, kapitel 6, afdeling 6, i forordning (EU) nr. 575/2013 om kravene for anvendelsen af metoden med interne modeller.
(7)
I overensstemmelse med artikel 304, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 finder de kortere margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende ved beregningen af kapitalgrundlagskravet for deres eksponeringer mod en kunde, kun anvendelse, hvis institutterne fungerer som clearingmedlemmer. Regler om de margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende i henhold til nævnte bestemmelser, finder derfor ikke anvendelse, når institutterne beregner kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod en kunde, men ikke fungerer som clearingmedlemmer for eksponeringerne. Dette gælder, uanset om sådanne institutter anvender metoden med interne modeller eller ej, og uanset om de relevante eksponeringer mod kunder cleares centralt eller ej.
(8)
Denne forordning er baseret på de udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har forelagt Kommissionen.
(9)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om udkastene til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (2) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. De margenrisikoperioder for en nettinggruppe, som institutterne kan anvende med henblik på artikel 304, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 575/2013, fastsættes overensstemmelse med stk. 2 og 3.
2. Hvis den relevante nettinggruppe omfatter transaktioner, der cleares af en kvalificerende central modpart som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 88), i forordning (EU) nr. 575/2013, er de margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende, den længste af følgende:
a)
fem arbejdsdage
b)
den længste likvidationsperiode for de kontrakter eller transaktioner, der indgår i nettinggruppen, som oplyst i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, litra b), nr. vi), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 153/2013 (3) af den kvalificerende centrale modpart, med hvem de pågældende kontrakter eller transaktioner cleares.
Med henblik på første afsnit, litra b), gælder det, at hvis den oplyste likvidationsperiode omfatter en yderligere periode med henblik på nyordning af positioner til et ikke-misligholdende clearingmedlem, omfatter den periode, institutterne skal anvende som margenrisikoperiode, ikke den yderligere periode.
3. Hvis den relevante nettinggruppe omfatter transaktioner, der ikke cleares af en kvalificerende central modpart som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 88), i forordning (EU) nr. 575/2013, skal de margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende, være på mindst ti arbejdsdage.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 2014.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/585
ze dne 18. prosince 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy vymezující období krytí rizika marží
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 304 odst. 5 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rámec pro výpočet období krytí rizika marží používaných pro výpočet kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům by měl být vhodný jak pro instituce používající metodu interního modelu, tak pro instituce používající standardizované metody. Měl by rovněž odrážet změny podmínek na trhu, aby představoval správný obezřetnostní přístup, aniž by zároveň na tyto instituce uvaloval nepřiměřenou provozní zátěž.
(2)
Ačkoli se definice likvidačních období používaných ústředními protistranami liší od definice období krytí rizika marží používaných členy clearingového systému pro účely výpočtu kapitálových požadavků pro expozice vůči jejich klientům, ve své podstatě jsou oba pojmy velmi podobné. Likvidační období totiž odrážejí změny podmínek na trhu a zohledňují období pro uzavření smluv a transakcí. Odhady likvidačních období provedené ústředními protistranami by proto měly sloužit jako zástupný ukazatel období krytí rizika marží pro účely výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům.
(3)
Používání likvidačních období by navíc zajistilo komplexní pokrytí všech druhů produktů a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, u nichž clearing provádějí ústřední protistrany, a mělo by navíc tu výhodu, že by nevyžadovalo aktualizace tohoto nařízení v přenesené pravomoci, kdykoli by ústřední protistrana začala provádět clearing nového druhu produktu či transakce.
(4)
Na rozdíl od období krytí rizika marží zahrnují někdy likvidační období zveřejňovaná ústředními protistranami dodatečná období, jež mají umožnit novaci pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání. Jelikož jsou tato dodatečná období specifikem likvidačních období a neodrážejí rozdíly v riziku, jež členové clearingového systému podstupují, není nutné, aby byla doplňována k období krytí rizika marží, která mohou instituce použít při výpočtu svých kapitálových požadavků pro expozice vůči klientovi, pokud jednají jako členové clearingového systému.
(5)
Aby se zajistilo, že tyto odhady budou podléhat schválení ze strany orgánů dohledu, měla by být jako zástupné ukazatele pro období krytí rizika marží při výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům povolena pouze likvidační období odhadovaná způsobilými ústředními protistranami, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013.
(6)
Jelikož cílem období krytí rizika marží je zachytit změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením v období od poslední výměny kolaterálu, jenž pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržního rizika, a jelikož trhy mohou být v některé kalendářní dny uzavřeny, měla by být období krytí rizika marží vyjádřena v obchodních dnech. Zajistí se tak, že kapitálové požadavky k těmto transakcím budou plně odrážet rizika, jimž je instituce během období krytí rizika marží vystavena. Je proto vhodné stanovit, že období krytí rizika marží používané pro účely čl. 304 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 trvá minimálně pět obchodních dní, tj. déle než minimálních pět dní stanovených v tomto článku. Minimální období krytí rizika marží by se tak sjednotilo s ustanoveními části třetí hlavy II kapitoly 6 oddílu 6 nařízení (EU) č. 575/2013, která se týkají požadavků na použití metody interního modelu.
(7)
V souladu s čl. 304 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce při výpočtu kapitálových požadavků pro své expozice vůči klientovi použít kratší období krytí rizika marží, avšak pouze pokud jednají jako členové clearingového systému. Proto se pravidla pro období krytí rizika marží, která podle těchto ustanovení mohou instituce použít, neuplatní, pokud instituce vypočítávají své kapitálové požadavky pro expozice vůči klientům, ale nejednají v případě těchto expozic jako členové clearingového systému. Nezáleží přitom na tom, zda tyto instituce uplatňují metodu interního modelu, či nikoli, ani na tom, zda je u příslušných expozic vůči klientům clearing prováděn centrálně, či nikoli.
(8)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(9)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Období krytí rizika marží pro skupiny transakcí se započtením, která instituce mohou použít po účely čl. 304 odst. 3 až 4 nařízení (EU) č. 575/2013, musejí být stanovena v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing provádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, představuje období krytí rizika marží, jež může instituce použít, to z následujících období, které je delší:
a)
pět obchodních dnů;
b)
nejdelší likvidační období smluv nebo transakcí, jež jsou součástí skupiny transakcí se započtením, zveřejněné v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) bodem vi) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 (3) způsobilou ústřední protistranou, která provádí clearing těchto smluv nebo transakcí.
Pro účely prvního pododstavce písm. b), zahrnuje-li zveřejněné likvidační období dodatečné období za účelem novace pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání, se toto dodatečné období nezahrnuje do období, které instituce použijí jako období krytí rizika marží.
3. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing neprovádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, je délka období krytí rizika marží, jež může instituce použít, nejméně deset obchodních dnů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.