KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE (EU) 2015/103
af 16. januar 2015
om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)
(meddelt under nummer C(2015) 53)
(Kun den bulgarske, den estiske, den engelske, den franske, den italienske, den litauiske, den nederlandske, den rumænske, den spanske, den tjekkiske, den tyske og den ungarske udgave er autentiske)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (1), særlig artikel 52,
efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 31 i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (2) og fra den 1. januar 2015 i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal Kommissionen gennemføre den nødvcndige efterprøvning, underrette medlemsstaterne om resultatet af efterprøvningen, tage medlemsstaternes bemærkninger til efterretning, indkalde til bilaterale drøftelser for at nå til enighed med de berørte medlemsstater og formelt meddele disse sine konklusioner.
(2)
Medlemsstaterne har haft mulighed for at anmode om, at der indledes en forligsprocedure. Denne mulighed er i visse tilfælde blevet udnyttet, og som afslutning herpå er der blevet udarbejdet en rapport, som Kommissionen har gennemgået.
(3)
I henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013 er det kun muligt at finansiere landbrugsudgifter, der er afholdt i overensstemmelse med EU-bestemmelserne.
(4)
Det kan på grundlag af de gennemførte undersøgelser, de bilaterale drøftelser og forligsprocedurerne konstateres, at en del af de udgifter, som medlemsstaterne har anmeldt, ikke opfylder disse betingelser og derfor ikke kan finansieres af EGFL og ELFUL.
(5)
Det bør angives, hvilke beløb der ikke godkendes til at blive finansieret af EGFL og ELFUL. Udgifterne må ikke være afholdt mere end 24 måneder inden Kommissionens skriftligt meddelte medlemsstaterne resultaterne af undersøgelserne.
(6)
I de tilfælde, der er omhandlet i denne afgørelse, har Kommissionen i form af en sammenfattende rapport givet medlemsstaterne meddelelse om, hvilke beløb der må afvises, fordi de ikke er i overensstemmelse med EU-bestemmelserne.
(7)
Denne afgørelse foregriber ikke de finansielle konsekvenser, som Kommissionen vil kunne drage af Domstolens afgørelser i sager, som endnu ikke var afsluttet den 1. september 2014 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De udgifter, der er opført i bilaget, og som medlemsstaternes godkendte betalingsorganer har afholdt og anmeldt inden for rammerne af EGFL og ELFUL, udelukkes fra EU-finansiering.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Litauen, Ungarn, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Rumænien og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. januar 2015.
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/103
ze dne 16. ledna 2015,
kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV)
(oznámeno pod číslem C(2015) 53)
(Pouze anglické, bulharské, české, estonské, francouzské, italské, litevské, maďarské, německé, nizozemské, rumunské a španělské znění je závazné)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na článek 52 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem zemědělských fondů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle ustanovení článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (2) a od 1. ledna 2015 podle ustanovení článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 má Komise provést nezbytná ověřování, sdělit členským státům výsledky těchto ověřování, seznámit se s připomínkami členských států, svolat dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně jim sdělit své závěry.
(2)
Členské státy měly možnost požádat o zahájení dohodovacího řízení. Tato možnost byla v některých případech využita a zprávy vydané po ukončení dohodovacího řízení Komise posoudila.
(3)
Podle nařízení (EU) č. 1306/2013 lze financovat pouze zemědělské výdaje vynaložené způsobem, který neporušuje právo Unie.
(4)
Na základě provedených ověřování, výsledků dvoustranných jednání a dohodovacích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy tento požadavek nesplňuje, a nelze ji tudíž financovat v rámci EZZF a v rámci EZFRV.
(5)
Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci EZZF a v rámci EZFRV. Tyto částky se nevztahují na výdaje vynaložené více než 24 měsíců před písemným sdělením, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky ověřování.
(6)
U případů, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, jež je třeba vyloučit, neboť nejsou v souladu s právem Unie.
(7)
Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které by mohla Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora Evropské unie ve věcech projednávaných ke dni 1. září 2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Částky uvedené v příloze a vztahující se na výdaje vynaložené schválenými platebními agenturami členských států, které byly vykázány v rámci EZZF a v rámci EZFRV, jsou vyloučeny z financování Unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Bulharské republice, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Litevské republice, Maďarsku, Nizozemskému království, Rakouské republice, Rumunsku a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
V Bruselu dne 16. ledna 2015.