PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 498/2012
ze dne 12. června 2012
o přidělování celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2012/105/EU ze dne 14. prosince 2011 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním uplatňování Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Ruskou federací o správě celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie a protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace o technických modalitách podle uvedené dohody (1), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S ohledem na hospodářský význam dovozu surového dřeva pro Evropskou unii a význam, který má pro Evropskou unii Ruská federace jako dodavatel surového dřeva, Komise s Ruskou federací sjednala, že Ruská federace sníží nebo zruší vývozní cla, která v současnosti uplatňuje, včetně cel na surové dřevo.
(2)
Tyto závazky, které se přistoupením Ruské federace ke Světové obchodní organizaci (WTO) stanou součástí Listiny koncesí a závazků Ruské federace u WTO, zahrnují i celní kvóty na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů, jejichž část byla vymezena pro vývoz do Unie.
(3)
V souvislosti s jednáními o přistoupení Ruské federace k WTO Komise jménem Unie sjednala s Ruskou federací dohodu ve formě výměny dopisů o správě zmíněných celních kvót na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů z Ruské federace do Unie (dále jen „dohoda“).
(4)
Jak stanoví uvedená dohoda, Unie a Ruská federace sjednaly podrobné technické modality správy příslušných celních kvót, které jsou obsaženy v dohodě ve formě protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace (dále jen „protokol“).
(5)
V rámci provádění dohody a protokolu by měly být stanoveny metody přidělování celních kvót v závislosti na datu předložení žádostí ze strany dovozců, jakož i pravidla a metody vymezení práv tradičních dovozců pro každé kvótové období a pro každou skupinu výrobků.
(6)
Je třeba stanovit pravidla týkající se kontinuity činností, aby bylo možné určit, zda je dovozce žádající o status tradičního dovozce tatáž fyzická nebo právnická osoba, která dovážela zahrnuté výrobky v průběhu referenčních období stanovených v tomto nařízení.
(7)
Je třeba stanovit pravidla a postupy týkající se nevyužitých povolení kvóty.
(8)
Je třeba stanovit přechodná pravidla pro první tři kvótová období používání tohoto nařízení týkající se výběru referenčních období pro výpočet limitů tradičních dovozců pro povolení kvóty.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného rozhodnutím 2012/105/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola 1
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro přidělování povolení kvóty v souladu s čl. 5 odst. 2 protokolu a zavádí další ustanovení nezbytná pro správu množství celních kvót přidělených na vývoz do Unie v rámci uplatňování dohody a protokolu.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v čl. 1 odst. 3, článku 2 a čl. 5 odst. 3 a 4 protokolu.
Kromě toho se použije následující definice: „skupinou výrobků“ se rozumí každá z obou kategorií zahrnutých výrobků podle klasifikace těchto výrobků v rámci celní a statistické nomenklatury používané v Ruské federaci, a to smrk (celní položky 4403 20 110 a 4403 20 190) a borovice (celní položky 4403 20 310 a 4403 20 390). Příslušné celní kódy používané v Ruské federaci a odpovídající kódy kombinované nomenklatury (2) (KN) a kódy TARIC jsou uvedeny v příloze I.
KAPITOLA 2
ZÁSADY PŘIDĚLOVÁNÍ KVÓT
Článek 3
Celní kvóty se přidělí v závislosti na datu předložení žádosti dovozcem, a to následujícím způsobem:
a)
v případě žádostí předložených do 31. července každého roku (dále jen „první část kvótového období“) Komise přidělí celní kvóty podle „tradičních“ nebo „nových“ kategorií dovozců v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) protokolu; a
b)
v případě žádostí předložených počínaje 1. srpnem (dále jen „druhá část kvótového období“) Komise přidělí zbývající množství celních kvót podle chronologického pořadí, ve kterém obdrží oznámení příslušných orgánů členských států (dále jen „orgán(y) udělující povolení“) o žádostech jednotlivých dovozců, v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) protokolu.
Článek 4
1. V průběhu první části kvótového období:
a)
70 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí tradičním dovozcům (dále jen „kvóta pro tradiční dovozce“); a
b)
30 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí novým dovozcům (dále jen „kvóta pro nové dovozce“).
2. Kvóta pro nové dovozce se přidělí podle chronologického pořadí, ve kterém Komise obdrží od orgánů udělujících povolení oznámení o žádostech dotyčných dovozců o povolení kvóty.
3. Každému novému dovozci bude přiděleno nejvýše 1,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků v souladu s postupem přidělování uvedeným v odstavci 2.
Článek 5
V průběhu druhé části kvótového období bude každému dovozci přiděleno nejvýše 5 % zbývající celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
Článek 6
1. Během první části kvótového období může každý tradiční dovozce požádat pouze o povolení kvóty pro určitou část kvóty vyhrazené tradičním dovozcům pro každou skupinu výrobků (dále jen „limit“), vypočtenou podle odstavce 2. Veškerá povolení kvóty udělená tradičnímu dovozci během první části kvótového období se započtou do limitu stanoveného pro tohoto dovozce.
2. Limit tradičního dovozce pro každou skupinu výrobků, použitelný během určitého kvótového období (dále jen „kvótové období n + 1“), se vypočte podle průměrného objemu skutečného dovozu zahrnutých výrobků ze strany tohoto dovozce během dvou kvótových období předcházejících roku, ve kterém se tento limit počítá, a to pomocí tohoto vzorce:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
kde:
„Ci“ představuje limit pro danou skupinu výrobků (smrk nebo borovice) pro dovozce i během kvótového období n + 1;
„T“ představuje kvótu pro tradiční dovozce, která je k dispozici pro danou skupinu výrobků v roce výpočtu limitu (dále jen „kvótové období n“);
„Īi“ představuje průměrný objem skutečného dovozu příslušné skupiny výrobků ze strany tradičního dovozce i během dvou kvótových období předcházejících výpočtu (dále jen „kvótové období n-2“ a „kvótové období n-1“), stanovený takto:
[(skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-2) + (skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-1)]/2;
„ΣĪi“ představuje celkový součet průměrných objemů dovozu Īi všech tradičních dovozců pro danou skupinu výrobků.
Článek 7
1. Komise každoročně vypočte limity platné pro každého tradičního dovozce během následujícího kvótového období v souladu s metodou stanovenou v čl. 6 odst. 2.
2. Pro účely tohoto výpočtu poskytnou Komisi orgány udělující povolení nejpozději do 31. března kvótového období n souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků během kvótového období n-1, které jim byly oznámeny podle čl. 11 odst. 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o aktuálních limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 30. dubna kvótového období n.
KAPITOLA 3
KONTINUITA ČINNOSTI
Článek 8
1. Pokud dovozce žádající o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 4 protokolu (dále jen „žadatel“) nepředloží uspokojivé důkazy o tom, že je toutéž fyzickou nebo právnickou osobou, která dovezla zahrnuté výrobky v referenčním období zvoleném podle čl. 17 odst. 2 (dále jen „předchůdce“), musí poskytnout orgánu udělujícímu povolení potřebné důkazy o tom, že pokračuje v činnosti předchůdce.
2. Má se za to, že kontinuita činnosti podle odstavce 1 existuje, pokud:
a)
žadatel a předchůdce podléhají kontrole téže právnické osoby ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (3); nebo
b)
hospodářská činnost předchůdce, pokud jde o zahrnuté výrobky, byla právně převedena na žadatele, například v důsledku fúze nebo získání ve smyslu nařízení (ES) č. 139/2004.
3. Dovozci, kteří nepředloží důkazy o kontinuitě činnosti, se považují za nové dovozce.
Článek 9
Ustanovení článku 8 se obdobně použijí v případě, kdy dovozce žádá o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 3 protokolu.
KAPITOLA 4
ŽÁDOSTI O POVOLENÍ KVÓTY
Článek 10
1. Žádosti o povolení kvóty se předkládají ve formě stanovené v příloze II. Jsou-li informace uvedené v žádosti považovány za nedostatečné, může si orgán udělující povolení vyžádat od žadatele doplňující údaje.
2. Udělení povolení kvóty podléhá požadavku, aby příslušné výrobky byly zpracovány na celním území Unie, čímž se uděluje status původu v Unii v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (4).
3. Žádosti o povolení kvóty musí doprovázet přísežné prohlášení žadatele, ve kterém se zaváže, že
a)
dotčené výrobky podrobí předepsanému zpracování do jednoho roku ode dne, kdy bylo příslušnými celními orgány přijato celní prohlášení o propuštění do volného oběhu s uvedením přesného popisu zboží a kódů TARIC;
b)
bude v členském státě, v němž bylo povolení vydáno, vést řádné záznamy s cílem umožnit orgánu udělujícímu povolení provádět veškeré kontroly, které bude pokládat za nezbytné k ověření, že dané výrobky skutečně podstoupily předepsané zpracování, a tyto záznamy uchovávat; pro účely tohoto pododstavce se „záznamy“ rozumí údaje na libovolném nosiči zahrnující veškeré potřebné informace a technické podrobnosti, které umožní orgánům udělujícím povolení provádět dohled a kontrolu;
c)
umožní orgánu udělujícímu povolení sledovat ke své spokojenosti dané výrobky v prostorách dotčeného podniku v průběhu jejich zpracování;
d)
uvědomí orgán udělující povolení o veškerých skutečnostech, které by mohly mít vliv na povolení.
4. V případě převodu dotčených výrobků poskytne žadatel dostatečné důkazy o jejich předání k předepsanému zpracování v souladu s odst. 3 písm. a).
5. Použije se čl. 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (5).
6. Nesplnění závazku uvedeného v odstavci 3 ze strany dovozce nebo jiné fyzické či právnické osoby, jíž dovozce tyto výrobky následně převádí, se považuje za rovnocenné nevyužitému povolení kvóty podle článku 13 pro příslušný objem výrobků.
7. Komise zveřejní seznam orgánů udělujících povolení v Úředním věstníku Evropské unie a v případě potřeby provede jeho aktualizaci.
KAPITOLA 5
DŮKAZY O SKUTEČNÉM DOVOZU
Článek 11
1. Nejpozději 15 kalendářních dnů po skončení každého třetího měsíce informují dovozci vnitrostátní orgán udělující povolení, od kterého obdrželi povolení kvóty, o skutečném množství zahrnutých výrobků dovezených do daného členského státu během uplynulých tří měsíců. Za tímto účelem dovozce poskytne orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. V případech, kdy je množství zaznamenané v celním prohlášení vyjádřeno bez kůry a množství uvedené v položce 9 formuláře povolení kvóty kůru zahrnuje, poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kromě informací stanovených v odstavci 1 a v téže lhůtě také správná množství dovezených výrobků včetně kůry, a to pro každé celní prohlášení. Tato řádná množství se stanoví pomocí opravných koeficientů uvedených v příloze III.
KAPITOLA 6
NEVYUŽITÁ POVOLENÍ KVÓTY
Článek 12
1. Zůstane-li povolení kvóty nevyužito po uplynutí šesti měsíců od jeho vydání, dovozce je buď vrátí orgánu udělujícímu povolení, nebo tento orgán informuje o svém úmyslu využít povolení ve zbývající části kvótového období. V případě, že povolení kvóty bylo vydáno před začátkem kvótového období v souladu s článkem 4 protokolu, uvedená šestiměsíční lhůta se počítá od 1. ledna roku odpovídajícího kvótovému období.
2. Orgány udělující povolení informují neprodleně Komisi o veškerých povoleních kvóty, která dovozci vrátili v souladu s odstavcem 1. Zůstatek limitů pro tradiční dovozce dostupný pro dotčenou skupinu výrobků se upraví o odpovídající množství.
Článek 13
1. Je-li skutečný objem dovozu zahrnutých výrobků ze strany tradičního dovozce během kvótového období n-1 nižší než 85 % množství, na které se vztahují všechna povolení kvóty udělená tomuto dovozci během téhož kvótového období, sníží se limit tohoto dovozce pro obě skupiny výrobků během kvótového období n + 1 o množství odpovídající objemu nerealizovaného skutečného dovozu.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
kde:
„ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených tradičnímu dovozci i během kvótového období n-1;
„Ii“ představuje skutečný dovoz zahrnutých výrobků ze strany dovozce i během kvótového období n-1.
Článek 14
1. Je-li povolení kvóty, které nebylo po šesti měsících od jeho vydání vráceno v souladu s článkem 12, na konci kvótového období n-1 nevyužito, dovozní limity pro obě skupiny výrobků se danému dovozci během kvótového období n + 1 sníží o dvojnásobek množství odpovídajícího objemu nevyužitého povolení kvóty.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
kde:
„Ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣUi“ představuje souhrn nevyužitých kvótových povolení udělených dovozci i během kvótového období n-1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených dovozci i pro obě skupiny výrobků během kvótového období n-1;
Článek 15
V případě, že jsou současně splněny podmínky pro snížení dovozních limitů stanovené v článcích 13 a 14, uplatní se pouze větší snížení (Ri nebo ri).
KAPITOLA 7
PŘECHODNÁ OPATŘENÍ PLATNÁ PRO PRVNÍ TŘI KVÓTOVÁ OBDOBÍ
Článek 16
1. Metoda přidělování stanovená v článku 4 tohoto nařízení se použije pro celé první kvótové období uplatňování tohoto nařízení. Během tohoto kvótového období se nepoužijí ustanovení kapitoly 6.
2. Články 17 až 19 se použijí během prvních tří kvótových období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 17
1. Referenčním obdobím uvedeným v čl. 5 odst. 4 protokolu je podle výběru dovozce rok 2004, rok 2007, nebo jejich kombinace.
2. Dovozci žádající o status tradičního dovozce uvedou, kterou ze tří možností stanovených v odstavci 1 zvolili pro výpočet svých limitů podle článku 6, nejpozději do 20 kalendářních dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Referenční období zvolené každým dovozcem v souladu s odstavcem 2 se použije pro první tři kvótová období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 18
1. Dovozci žádající o status tradičního dovozce informují vnitrostátní orgán(y) udělující povolení, který (které) chtějí požádat o povolení kvóty, nejpozději do 20 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost o skutečném objemu dovozu zahrnutých výrobků do daného členského státu (daných členských států) během referenčního období zvoleného v souladu s čl. 17 odst. 2. Pro doložení skutečného objemu dovozu poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. Orgán udělující povolení zašle Komisi nejpozději do 35 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků, který jim byl oznámen podle odstavce 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze V.
Článek 19
1. Byl-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolen jediný rok, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce skutečný dovoz dotčené skupiny výrobků v daném roce.
2. Byla-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolena kombinace let 2004 a 2007, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce průměrný objem skutečného dovozu dotčené skupiny výrobků v letech 2004 a 2007, který se vypočte takto:
[(skutečný dovoz v roce 2004) + (skutečný dovoz v roce 2007)]/2.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 65 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. V případě, že limity uvedené v článku 6 nebyly vypočteny do doby prozatímního uplatňování dohody a protokolu, přidělí se celní kvóty pro každou skupinu výrobků všem dovozcům postupem uvedeným v čl. 3 písm. b), dokud Komise neoznámí orgánům udělujícím povolení, že limity byly stanoveny a že postup přidělování podle čl. 3 písm. b) skončil. Pro účely tohoto odstavce může být každému dovozci přiděleno nejvýše 2,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
KAPITOLA 8
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do dne, kdy skončí prozatímní uplatňování protokolu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. června 2012.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 498/2012 AL COMISIEI
din 12 iunie 2012
privind alocarea contingentelor tarifare aplicabile exporturilor de lemn din Federația Rusă către Uniunea Europeană
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Decizia 2012/105/UE a Consiliului din 14 decembrie 2011 privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Federația Rusă cu privire la administrarea contingentelor tarifare care se aplică exporturilor de lemn din Federația Rusă în Uniunea Europeană și a Protocolului între Uniunea Europeană și Guvernul Federației Ruse privind modalitățile tehnice adoptate în temeiul acordului menționat (1), în special articolul 4,
întrucât:
(1)
Având în vedere importanța economică, pentru Uniunea Europeană, a importurilor de lemn brut și importanța pe care o are, pentru Uniune, Federația Rusă în calitate de furnizor de lemn brut, Comisia a negociat cu Federația Rusă angajamente conform cărora aceasta din urmă va reduce sau va elimina taxele la export pe care le aplică în prezent, inclusiv pentru lemnul brut.
(2)
Aceste angajamente, care vor deveni parte din lista de concesii a Federației Ruse în cadrul Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) din momentul aderării sale la OMC, includ contingente tarifare pentru exportul anumitor tipuri specificate de lemn de conifere, din care o parte a fost alocată exporturilor în Uniune.
(3)
În contextul negocierilor privind aderarea Federației Ruse la OMC, Comisia a negociat, în numele Uniunii, cu Federația Rusă un acord sub formă de schimb de scrisori cu privire la administrarea contingentelor tarifare care se aplică exporturilor de anumite tipuri de lemn de conifere din Federația Rusă în Uniunea Europeană (denumit în continuare „acordul ”).
(4)
În conformitate cu prevederile acordului, UE și Federația Rusă au negociat modalitățile tehnice detaliate de administrare a contingentelor tarifare, care sunt prevăzute într-un acord sub forma unui protocol negociat între UE și Guvernul Federației Ruse (denumit în continuare „protocolul”).
(5)
Pentru punerea în aplicare a acordului și a protocolului, este necesar să se stabilească metode de alocare a contingentelor tarifare în funcție de data depunerii cererilor de către importatori, precum și reguli și metode pentru stabilirea drepturilor importatorilor tradiționali pentru fiecare perioadă contingentară și pentru fiecare grup de produse.
(6)
Este necesar să se stabilească normele privind continuitatea activității pentru a stabili dacă un importator care solicită statutul de importator tradițional este aceeași persoană fizică sau juridică care a importat produsele reglementate în cursul perioadelor de referință menționate în prezentul regulament.
(7)
Este necesar să se stabilească normele și procedurile cu privire la autorizațiile de contingent neutilizate.
(8)
Este necesar să se stabilească normele tranzitorii aplicabile în primele trei perioade contingentare de aplicare a prezentului regulament în legătură cu alegerea perioadelor de referință pentru calculul plafoanelor privind autorizațiile de contingent pentru importatorii tradiționali.
(9)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului lemnului stabilit prin Decizia 2012/105/UE,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL 1
DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Prezentul regulament prevede normele detaliate privind alocarea autorizațiilor de contingent în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din protocol și stabilește alte dispoziții necesare pentru administrarea de către Uniune a cantităților contingentelor tarifare alocate exporturilor către Uniune în cadrul punerii în aplicare a acordului și a protocolului.
Articolul 2
În sensul prezentului regulament se aplică definițiile prevăzute la articolul 1 alineatul (3), la articolul 2 și la articolul 5 alineatele (3) și (4) din protocol.
De asemenea, se aplică următoarea definiție: „grup de produse” înseamnă fiecare dintre cele două categorii de produse reglementate în conformitate cu clasificarea acestor produse în cadrul nomenclaturii tarifare și statistice aplicate în Federația Rusă, și anume molid (linii tarifare 4403 20 110 și 4403 20 190) și pin (linii tarifare 4403 20 310 și 4403 20 390). Codurile tarifare relevante aplicate în Federația Rusă și codurile corespunzătoare din Nomenclatura combinată (2) (denumită în continuare „NC”) și TARIC sunt atașate ca anexa I.
CAPITOLUL 2
PRINCIPIILE DE ALOCARE
Articolul 3
Metoda de alocare a contingentului tarifar depinde de data depunerii cererii de către importator, după cum urmează:
(a)
pentru toate cererile depuse până la data de 31 iulie a fiecărui an (perioadă denumită în continuare „prima parte a perioadei contingentare”), Comisia alocă contingente tarifare în funcție de categoriile de importatori „tradiționali” și „noi”, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) litera (b) din protocol; și
(b)
pentru toate cererile depuse de la 1 august (perioadă denumită în continuare „a doua parte a perioadei contingentare”), Comisia repartizează cantitățile rămase ale contingentelor tarifare în funcție de ordinea cronologică de primire de către Comisie a notificărilor din partea autorităților competente din statele membre [„birou(ri) pentru licențe”] privind cererile depuse de importatori, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) litera (a) din protocol.
Articolul 4
(1) În prima parte a perioadei contingentare:
(a)
70 % din fiecare contingent tarifar pentru un grup de produse se alocă importatorilor tradiționali (denumit în continuare „contingentul pentru importatorii tradiționali”); și
(b)
30 % din fiecare contingent tarifar pentru un grup de produse se alocă importatorilor noi (denumit în continuare „contingentul pentru importatorii noi”).
(2) Cota pentru importatorii noi se alocă în funcție de ordinea cronologică de primire de către Comisie a notificărilor din partea birourilor pentru licențe cu privire la cererile de autorizații de contingent depuse de importatori.
(3) Fiecărui importator nou i se acordă un maximum de 1,5 % din contingentul tarifar pentru fiecare grup de produse în conformitate cu procedura de alocare menționată la alineatul (2).
Articolul 5
În a doua parte a perioadei contingentare, fiecărui importator i se acordă un maximum de 5 % din restul contingentului tarifar pentru fiecare grup de produse.
Articolul 6
(1) În prima parte a perioadei contingentare, fiecare importator tradițional are dreptul de a solicita autorizații de contingent doar pentru o anumită parte din cota pentru importatorii tradiționali pentru fiecare grup de produse (denumită în continuare „plafon”), calculată conform alineatului (2). Toate autorizațiile de contingent acordate unui importator tradițional în prima parte a perioadei contingentare se scad din plafoanele importatorului respectiv.
(2) Plafonul unui importator tradițional pentru fiecare grup de produse aplicabil într-o perioadă contingentară (denumită în continuare „perioadă contingentară n + 1”) se calculează în funcție de media importurilor efective de produse reglementate realizate de importatorul respectiv în cele două perioade contingentare care au precedat anul de calcul al acestui plafon, pe baza formulei:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
unde:
„Ci” reprezintă plafonul pentru grupul de produse în cauză (molid și pin) pentru importatorul i în cursul perioadei contingentare n + 1;
„T” reprezintă cota pentru importatorii tradiționali disponibilă pentru grupul de produse în cauză în anul de calcul al plafonului (denumită în continuare „perioada contingentară n”);
„Īi” reprezintă media importurilor efective ale importatorului tradițional i pentru grupul de produse în cauză, în cele două perioade contingentare care precedă calculul (denumite în continuare „perioada contingentară n - 2” și „perioada contingentară n - 1”), după cum urmează:
[(importurile efective ale importatorului i în perioada contingentară n - 2) + (importurile efective ale importatorului i în perioada contingentară n - 1)]/2
„ΣĪi” reprezintă suma importurilor medii Īi ale tuturor importatorilor tradiționali pentru grupul de produse în cauză.
Articolul 7
(1) În fiecare an, Comisia stabilește plafoanele aplicabile fiecărui importator tradițional pentru următoarea perioadă contingentară în conformitate cu metoda stabilită la articolul 6 alineatul (2).
(2) În scopul acestui calcul, birourile pentru licențe transmit Comisiei, până la data de 31 martie a perioadei contingentare n, un rezumat al importurilor efective ale produselor reglementate în perioada contingentară n - 1 care le-au fost notificate în conformitate cu articolul 11 alineatul (1). Rezumatul se prezintă în format de foaie de calcul electronică, conform modelului din anexa IV.
(3) Comisia informează birourile pentru licențe în legătură cu plafoanele actualizate care rezultă din calculele efectuate în conformitate cu articolul 6 alineatul (2), până la data de 30 aprilie din perioada contingentară n.
CAPITOLUL 3
CONTINUITATEA ACTIVITĂȚII
Articolul 8
(1) Dacă un importator care solicită statutul de importator tradițional în conformitate cu articolul 5 alineatul (4) din protocol (denumit în continuare „solicitantul”) nu furnizează dovezi satisfăcătoare că este aceeași persoană fizică sau juridică care a importat produsele reglementate pe parcursul perioadei de referință în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) (denumită în continuare „predecesorul”), importatorul furnizează biroului pentru licențe elementele necesare pentru a demonstra continuitatea cu activitatea predecesorului.
(2) Se consideră că există continuitatea activității menționată la alineatul (1) dacă:
(a)
solicitantul și predecesorul sunt controlați de aceeași entitate juridică în sensul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (3); sau
(b)
activitatea economică a predecesorului, în ceea ce privește produsele reglementate, a fost transferată legal solicitantului, de exemplu ca urmare a unei fuziuni sau a achiziționării în sensul Regulamentului (CE) nr. 139/2004.
(3) Importatorii care nu furnizează dovezi privind continuitatea activității sunt considerați importatori noi.
Articolul 9
Dispozițiile articolului 8 se aplică mutatis mutandis în cazul în care un importator solicită statutul de importator tradițional în temeiul articolului 5 alineatul (3) din protocol.
CAPITOLUL 4
CERERILE DE AUTORIZAȚII DE CONTINGENT
Articolul 10
(1) Cererile de autorizații de contingent se depun sub forma prevăzută în anexa II. Dacă informațiile furnizate în cerere sunt considerate neadecvate, biroul pentru licențe îi poate cere solicitantului informații suplimentare.
(2) Acordarea unei autorizații de contingent este condiționată de respectarea cerinței ca produsele corespunzătoare să fie prelucrate, în teritoriul vamal al Uniunii, determinând dobândirea originii din Uniune în conformitate cu articolul 24 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului (4).
(3) Cererile de autorizații de contingent sunt însoțite de o declarație sub jurământ a solicitantului care conține angajamentul de a:
(a)
supune produsele în cauză prelucrării prevăzute, în termen de un an de la data la care autoritățile vamale competente au acceptat declarația vamală de punere în liberă circulație, conținând descrierea exactă a bunurilor și codurile TARIC;
(b)
menține evidențe adecvate în statul membru în care a fost acordată autorizația, care să permită biroului pentru licențe să efectueze orice verificări pe care le consideră necesare pentru a se asigura că produsele sunt efectiv supuse prelucrării prevăzute, și să păstrez aceste evidențe; în sensul prezentei litere, „evidențe” înseamnă datele care conțin toate informațiile necesare și detaliile tehnice pe orice tip de suport, care permit birourilor pentru licențe să supravegheze și să controleze operațiunile;
(c)
permite biroului pentru licențe să identifice în mod satisfăcător produsele în cauză în spațiile de lucru ale întreprinderii în cauză, pe întreaga durată a prelucrării acestora;
(d)
notifica biroului pentru licențe toate elementele care ar putea afecta autorizarea.
(4) Dacă produsele în cauză sunt transferate, solicitantul furnizează dovezi suficiente privind faptul că au fost supuse prelucrării prevăzute, în conformitate cu alineatul (3) litera (a).
(5) Se aplică articolul 308d din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei (5).
(6) Nerespectarea angajamentului menționat la alineatul (3) din prezentul articol de către importator sau de către orice persoană fizică sau juridică căreia importatorul îi transferă ulterior produsele se consideră a fi echivalentă cu o autorizație de contingent neutilizată, în conformitate cu articolul 13, pentru cantitatea relevantă de produse.
(7) Comisia publică lista birourilor pentru licențe în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și o actualizează atunci când este necesar.
CAPITOLUL 5
DOVADA IMPORTURILOR EFECTIVE
Articolul 11
(1) La cel mult 15 zile calendaristice de la sfârșitul fiecărei a treia luni, importatorii informează biroul pentru licențe din statul membru în care au primit o autorizație de contingent cu privire la importurile lor efective de produse reglementate în statul membru respectiv în cursul ultimelor trei luni. În acest scop, importatorul prezintă biroului pentru licențe o copie a declarațiilor vamale pentru importurile în cauză.
(2) În cazul în care cantitatea înregistrată în declarația vamală este măsurată fără scoarță, iar cantitatea menționată la rubrica 9 a formularului de autorizație de contingent include scoarța, importatorul prezintă biroului pentru licențe, pe lângă informațiile prevăzute la alineatul (1) și în același termen-limită, cantitățile de import corecte pentru fiecare declarație vamală, care includ scoarța. Cantitățile corecte se stabilesc prin aplicarea coeficienților de corecție din anexa III.
CAPITOLUL 6
AUTORIZAȚIILE DE CONTINGENT NEUTILIZATE
Articolul 12
(1) Dacă o autorizație de contingent nu a fost încă utilizată la 6 luni de la emitere, importatorul fie o returnează biroului pentru licențe, fie informează biroul pentru licențe în legătură cu intenția sa de a o utiliza în perioada contingentară rămasă. Dacă o autorizație de contingent a fost eliberată înainte de începutul perioadei contingentare, în conformitate cu articolul 4 din protocol, termenul de 6 luni se calculează începând cu data de 1 ianuarie din anul corespunzător perioadei contingentare.
(2) Birourile pentru licențe notifică de îndată Comisiei orice autorizație de contingent returnată de importatori în conformitate cu alineatul (1). Plafoanele importatorilor tradiționali rămase disponibile pentru grupul de produse în cauză se modifică luând în calcul cantitatea corespunzătoare.
Articolul 13
(1) Dacă importurile efective ale unui importator tradițional de produse reglementate în cursul perioadei contingentare n - 1 sunt mai mici de 85 % din cantitățile acoperite de toate autorizațiile de contingent acordate acestui importator în aceeași perioadă contingentară, plafoanele de import ale importatorului pentru ambele grupe de produse în perioada contingentară n + 1 se reduc cu o cantitate proporțională cu importurile efective care nu au fost realizate.
(2) Reducerea menționată la alineatul (1) se calculează după cum urmează:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
unde:
„ri” reprezintă reducerea aplicabilă plafoanelor de import ale importatorului i, pentru ambele grupe de produse, în perioada contingentară n + 1;
„ΣΑi” reprezintă suma autorizațiilor de contingent acordate importatorului tradițional i în cursul perioadei contingentare n - 1;
„Ii” reprezintă importurile efective de produse reglementate realizate de importatorul i în perioada contingentară n - 1.
Articolul 14
(1) Dacă o autorizație de contingent care nu a fost returnată la 6 luni de la data emiterii în conformitate cu articolul 12 nu a fost încă folosită la sfârșitul perioadei contingentare n - 1, plafoanele de import ale importatorului pentru cele două grupe de produse în perioada contingentară n + 1 se reduc cu o cifră proporțională cu volumul autorizației de contingent neutilizate înmulțită cu doi.
(2) Reducerea menționată la alineatul (1) se calculează după cum urmează:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
unde:
„Ri” reprezintă reducerea aplicabilă plafonului de import al importatorului i, pentru ambele grupe de produse, în perioada contingentară n + 1;
„ΣUi” reprezintă suma autorizațiilor de contingent neutilizate acordate importatorului i în cursul perioadei contingentare n - 1;
„ΣΑi” reprezintă suma autorizațiilor de contingent acordate importatorului i, pentru ambele grupe de produse, în cursul perioadei contingentare n - 1.
Articolul 15
În cazul în care condițiile pentru reducerea plafoanelor de import prevăzute la articolele 13 și 14 sunt îndeplinite simultan, se aplică numai reducerea cu valoarea cea mai mare (Ri sau ri).
CAPITOLUL 7
MĂSURI TRANZITORII APLICABILE PRIMELOR TREI PERIOADE CONTINGENTARE
Articolul 16
(1) Metoda de alocare stabilită la articolul 4 din prezentul regulament se aplică pe întreg parcursul primei perioade contingentare de aplicare a prezentului regulament. În timpul acestei perioade contingentare, nu se aplică dispozițiile de la capitolul 6.
(2) Articolele 17-19 se aplică în cursul primelor trei perioade contingentare de aplicare a prezentului regulament.
Articolul 17
(1) Perioada de referință prevăzută la articolul 5 alineatul (4) din protocol este, la alegerea importatorului, anul 2004, anul 2007 sau o combinație a ambilor ani.
(2) Importatorii care solicită statutul de importator tradițional precizează care dintre cele trei opțiuni prevăzute la alineatul (1) se reține pentru calculul plafoanelor lor, în conformitate cu articolul 6, nu mai târziu de 20 de zile calendaristice de la intrarea în vigoare a prezentului regulament.
(3) Perioada de referință reținută de fiecare importator în conformitate cu alineatul (2) se aplică tuturor primelor trei perioadele contingentare de aplicare a prezentului regulament.
Articolul 18
(1) Importatorii care solicită statutul de importator tradițional informează biroul (birourile) pentru licențe din statul (statele) membru (membre) în care intenționează să solicite autorizațiile de contingent, în termen de 20 de zile calendaristice de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, în legătură cu importurile lor efective de produse reglementate în statul (statele) membru (membre) respectiv(e) în perioada de referință reținută în conformitate cu articolul 17 alineatul (2). Pentru a susține aceste declarații privind importurile efective, importatorul prezintă biroului pentru licențe o copie a declarațiilor vamale pentru importurile în cauză.
(2) Birourile pentru licențe transmit Comisiei, în termen de 35 de zile calendaristice de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, un rezumat al importurilor efective de produse reglementate care le-au fost notificate în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol. Rezumatul se transmite în format de foaie de calcul electronică, în conformitate cu modelul din anexa V.
Articolul 19
(1) Dacă este reținut un anumit an în conformitate cu articolul 17 alineatul (2), variabila Īi menționată la articolul 6 alineatul (2) reprezintă importurile efective ale importatorului pentru grupul de produse în cauză în cursul anului reținut.
(2) Dacă sunt reținuți ambii ani, 2004 și 2007, în conformitate cu articolul 17 alineatul (2), variabila Īi menționată la articolul 6 alineatul (2) reprezintă media importurilor efective ale importatorului pentru grupul de produse în cauză în anii 2004 și 2007, calculată după cum urmează:
[(importurile efective din 2004) + (importurile efective din 2007)]/2.
(3) Comisia informează birourile pentru licențe cu privire la plafoanele care rezultă din calculele efectuate în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) în termen de 65 de zile calendaristice de la intrarea în vigoare a prezentului regulament.
(4) Dacă plafoanele menționate la articolul 6 nu au fost calculate până în momentul aplicării cu titlu provizoriu a acordului și a protocolului, contingentele tarifare pentru fiecare grup de produse se alocă tuturor importatorilor în conformitate cu procedura de alocare menționată la articolul 3 litera (b), până când Comisia informează birourile pentru licențe că plafoanele au fost stabilite și că procedura de alocare menționată la articolul 3 litera (b) s-a încheiat. În sensul prezentului alineat, fiecărui importator i se acordă un maximum de 2,5 % din contingentul tarifar pentru fiecare grup de produse.
CAPITOLUL 8
Articolul 20
Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
El încetează să se aplice de la data la care protocolul încetează să fie aplicat cu titlu provizoriu.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 12 iunie 2012.