SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/76/EU
ze dne 24. listopadu 2010,
kterou se mění směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, pokud jde o kapitálové požadavky na obchodní portfolio a resekuritizace a o dohled nad zásadami odměňování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nadměrné a neobezřetné podstupování rizik v bankovním odvětví vedlo k selhání jednotlivých finančních institucí a k systémovým problémům v členských státech i po celém světě. Jakkoli jsou příčiny takového podstupování rizik četné a složité, orgány dohledu a regulační orgány včetně skupiny G-20 a Evropského výboru orgánů bankovního dohledu (CEBS) se shodují na tom, že k němu přispěly i nevhodné struktury odměňování v některých finančních institucích. Zásady odměňování, které podněcují k podstupování rizik překračujícímu obecnou úroveň rizika tolerovaného danou institucí, mohou narušit řádné a účinné řízení rizik a zhoršit nadměrně rizikové chování. Obzvláště důležité jsou proto mezinárodně dohodnuté a stvrzené zásady pro řádné postupy odměňování vypracované Radou pro finanční stabilitu (FSB) (dále jen „zásady FSB“).
(2)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (4) vyžaduje, aby měly úvěrové instituce systémy, strategie, postupy a mechanismy pro řízení rizik, jimž jsou tyto instituce vystaveny. Na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (5) tento požadavek platí pro investiční podniky ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (6). Směrnice 2006/48/ES vyžaduje, aby příslušné orgány tyto systémy, strategie, postupy a mechanismy přezkoumávaly a určovaly, zda kapitál, který daná úvěrová instituce nebo daný investiční podnik drží, zajišťuje řádné řízení a pokrytí rizik, kterým daná úvěrová instituce nebo investiční podnik jsou nebo by mohly být vystaveny. Tento dohled se vůči bankovním skupinám provádí na konsolidované bázi a zahrnuje finanční holdingové společnosti a přidružené finanční instituce ve všech právních řádech.
(3)
Pro účely řešení potenciálně škodlivých účinků špatně navržených struktur odměňování na řádné řízení rizik a kontrolu rizikového chování jednotlivců by měly být požadavky směrnice 2006/48/ES doplněny o výslovnou povinnost úvěrových institucí a investičních podniků vytvořit a udržovat pro ty kategorie zaměstnanců, jejichž profesní činnosti mají podstatný vliv na celkový rizikový profil těchto úvěrových institucí a investičních podniků, zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s účinným řízením rizik. Tyto kategorie zaměstnanců by měly zahrnovat přinejmenším vrcholné vedení, zaměstnance odpovědné za činnosti, s nimiž je spojeno podstupování rizik a zaměstnance ve vnitřních kontrolních funkcích a všechny zaměstnance, jejichž celková odměna včetně zvláštních penzijních výhod je řadí do stejné třídy odměňování jako vrcholné vedení a zaměstnance odpovědné za činnosti, s nimiž je spojeno podstupování rizik.
(4)
Vzhledem k tomu, že nadměrné a neobezřetné podstupování rizik může narušit finanční zdraví úvěrových institucí nebo investičních podniků a destabilizovat bankovní systém, je důležité, aby byla nová povinnost týkající se politik a postupů odměňování prováděna jednotně a aby zahrnovala všechny aspekty odměňování, včetně platů, zvláštních penzijních výhod a dalších obdobných dávek. V této souvislosti by se zvláštními penzijními výhodami měly rozumět individuálně vyplácené částky poskytované úvěrovou institucí nebo investičním podnikem zaměstnanci na individuálním základě, které jsou poskytovány v souvislosti s odchodem do důchodu nebo před odchodem do důchodu a které lze považovat za pohyblivou složku odměny. Proto je vhodné upřesnit jednoznačné principy řádného odměňování, aby bylo zajištěno, že struktura odměňování nebude jednotlivce povzbuzovat k nadměrnému podstupování rizik nebo morálnímu hazardu a bude v souladu s ochotou dané úvěrové instituce nebo investičního podniku podstupovat rizika, s jejími hodnotami a dlouhodobými zájmy. Odměňování je třeba rovněž přizpůsobit úloze finančního odvětví jakožto mechanismu, jehož prostřednictvím jsou finanční zdroje v hospodářství efektivně alokovány. Tyto principy by měly zejména zaručovat, že navrhované zásady týkající se pohyblivé složky odměny zajistí, aby pobídky odpovídaly dlouhodobým zájmům úvěrové instituce nebo investičního podniku a aby metody výplat posilovaly jejich kapitál Výkonnostní složky odměny by rovněž měly posilovat spravedlnost odměňování v dané úvěrové instituci nebo investičním podniku. V rámci těchto principů je třeba uznat, že úvěrové instituce a investiční podniky mohou určitá ustanovení uplatňovat různým způsobem v závislosti na své velikosti, vnitřní organizaci a povaze, rozsahu a složitosti svých činností, a zejména že nemusí být pro investiční podniky uvedené v čl. 20 odst. 2 a 3 směrnice 2006/49/ES přiměřené, aby dodržovaly všechny tyto principy. Aby bylo zajištěno, že navrhované zásady odměňování budou začleněny do řízení rizik dané úvěrové instituce nebo investičního podniku, měl by řídící orgán každé úvěrové instituce či investičního podniku v rámci své kontrolní funkce přijmout a pravidelně přezkoumávat obecné zásady, které budou uplatňovány. V této souvislosti by ve vhodných případech a v souladu s vnitrostátním právem obchodních společností mohl být řídící orgán v rámci své kontrolní funkce chápán jako orgán dohledu.
(5)
Mělo by být povinností úvěrových institucí a investičních podniků, které jsou významné z hlediska jejich velikosti, vnitřní organizace a povahy, rozsahu a složitosti jejich činností, aby zřídily výbor pro odměňování jakožto nedílnou součást jejich řídicí struktury a organizace.
(6)
Komise by do 1. dubna 2013 měla přezkoumat principy, jimiž se řídí zásady odměňování, se zvláštním ohledem na jejich účinnost, provádění a prosazování, přičemž zohlední mezinárodní vývoj včetně jakýchkoli dalších návrhů Rady pro finanční stabilitu a zásad FSB uplatňovaných jinými právními řády, včetně souvislosti mezi plánem pohyblivé složky odměny a nadměrně rizikovým chováním.
(7)
Cílem politiky odměňování by mělo být sladění osobních cílů zaměstnanců s dlouhodobými zájmy dotyčné úvěrové instituce či investičního podniku. Posouzení výkonnostních složek odměny by mělo vycházet z dlouhodobějších výsledků a zohledňovat budoucí rizika spojená s těmito výsledky. Posouzení výsledků by mělo být prováděno na víceletém základě v horizontu nejméně tří až pěti let, aby se zajistilo, že proces posouzení bude založen na dlouhodobějších výsledcích a že skutečně vyplacené výkonnostní složky odměny budou rovnoměrně rozloženy na celý hospodářský cyklus úvěrové instituce nebo investičního podniku. Pro větší sladění pobídek by podstatná část pohyblivé složky odměny všech zaměstnanců, jichž se týkají tyto požadavky, měla být tvořena v závislosti na právní struktuře dotyčné úvěrové instituce nebo investičního podniku akciemi úvěrové instituce nebo investičního podniku a nástroji spojenými s nimi, nebo by ji v případě nekótovaných úvěrových institucí nebo investičních podniků měly tvořit jiné nepeněžní nástroje, případně jiné dlouhodobé finanční nástroje, které odpovídajícím způsobem odrážejí úvěrovou kvalitu dotyčné úvěrové instituce nebo investičního podniku. Tyto nástroje by mohly zahrnovat kapitálový nástroj, který by byl v případě závažných finančních problémů dané instituce přeměněn na akcie nebo jinak odepsán. V případech, kdy dotčená úvěrová instituce nevydává dlouhodobé finanční nástroje, by mělo být umožněno poskytovat podstatnou část pohyblivé složky odměny ve formě akcií a nástrojů spojených s akciemi nebo jiných rovnocenných nepeněžních nástrojů. Členské státy nebo jejich příslušné orgány by měly mít možnost omezit druhy a podobu těchto nástrojů, případně používání určitých nástrojů zcela zakázat.
(8)
Pro minimalizaci pobídek k nadměrnému podstupování rizik by poměr pohyblivé složky odměny k celkové odměně měl být vyvážený. Je nezbytné, aby pevná složka mzdy zaměstnance tvořila dostatečně velkou část jeho celkové odměny, a umožnila tak uplatňování plně flexibilních zásad týkajících se pohyblivé složky odměny, včetně možnosti nevyplácet pohyblivou složku odměny vůbec. Za účelem zajištění jednotných postupů odměňování v celém odvětví je vhodné stanovit určité jasné požadavky. Smluvně zaručená pohyblivá složka odměny není v souladu s řádným řízením rizik ani se zásadou odměňování za výsledky a měla by být obecně zakázána.
(9)
Výplata podstatné části pohyblivé složky odměny, například 40 až 60 %, by měla být na přiměřenou dobu odložena. Tato část by se měla výrazně zvyšovat v závislosti na služebním postavení nebo míře odpovědnosti odměňované osoby. Navíc by podstatnou část pohyblivé složky odměny měly v závislosti na právní struktuře dotyčné úvěrové instituce nebo investičního podniku tvořit akcie, nástroje spojené s akciemi úvěrové instituce nebo investičního podniku, nebo by ji v případě nekótovaných úvěrových institucí nebo investičních podniků měly tvořit jiné nepeněžní nástroje, případně jiné dlouhodobé finanční nástroje, které odpovídajícím způsobem odrážejí úvěrovou kvalitu dotyčné úvěrové instituce nebo investičního podniku. V této souvislosti má velký význam zásada proporcionality, jelikož uplatňování těchto požadavků nemusí být vždy vhodné v případě malých úvěrových institucí a investičních podniků. S ohledem na omezení týkající se výše pohyblivé složky odměny vyplácené v hotovosti a bezodkladně by měla být výše pohyblivé složky odměny vyplácené v hotovosti nebo jako peněžní ekvivalent a nepodléhající odkladu omezena za účelem sladění osobních cílů zaměstnanců s dlouhodobým zájmem úvěrové instituce nebo investičního podniku.
(10)
Úvěrové instituce a investiční podniky by měly zajistit, aby celková výše pohyblivé složky odměny neomezovala jejich schopnost posilovat svůj kapitál. Míra potřebného navýšení kapitálu by měla záviset na aktuálním kapitálovém postavení dané úvěrové instituce nebo investičního podniku. V této souvislosti by příslušné orgány členských států měly mít pravomoc omezit pohyblivou složku odměny mimo jiné tím, že stanoví její výši jako procentní podíl na celkových čistých výnosech v případě, že je tato složka odměny neslučitelná s udržováním řádného kapitálu.
(11)
Úvěrové instituce a investiční podniky by měly od svých zaměstnanců vyžadovat, aby se zavázali nepoužívat osobní zajišťovací strategie či pojištění, jimiž by mohli ohrozit důsledky provázání s riziky, které bylo zakotveno v systémech jejich odměňování.
(12)
Pokud jde o subjekty, které využívají výjimečného státního zásahu, mělo by být jejich prioritou vytvoření vlastního kapitálu a vrácení podpory poskytnuté daňovými poplatníky. Veškeré platby pohyblivé složky odměny by měly odrážet tyto priority.
(13)
Principy týkající se řádné politiky odměňování uvedené v doporučení Komise ze dne 30. dubna 2009 o politice odměňování v odvětví finančních služeb (7) jsou v souladu s principy stanovenými touto směrnicí a tyto principy doplňují.
(14)
Ustanoveními o odměňování by neměl být dotčen plný výkon základních práv zakotvených ve Smlouvách, zejména ustanovení čl. 153 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie, obecné zásady vnitrostátního smluvního a pracovního práva, právní předpisy týkající se práv a zapojení akcionářů a obecné povinnosti správních orgánů a orgánů dohledu dotyčných institucí, jakož ani případná práva sociálních partnerů uzavírat a prosazovat kolektivní smlouvy v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
(15)
Aby bylo zajištěno rychlé a účinné prosazování, měly by mít příslušné orgány též pravomoc ukládat nebo uplatňovat finanční či nefinanční sankce nebo jiná opatření v případě porušení povinnosti podle směrnice 2006/48/ES, včetně požadavku zavést takové zásady odměňování, které jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik. Tato opatření a sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující. V zájmu zajištění souladu a rovných podmínek by Komise měla podrobit přijímání a uplatňování těchto opatření a sankcí členskými státy přezkumu, a to na souhrnném základě a s ohledem na soulad v celé Unii.
(16)
Aby byl zajištěn účinný dohled nad riziky, která představují nevhodné struktury odměňování, měly by být zásady a postupy odměňování přijímané úvěrovými institucemi a investičními podniky začleněny do oblasti působnosti dohledu podle směrnice 2006/48/ES. V rámci tohoto dohledu by orgány dohledu měly zhodnotit, zda je pravděpodobné, že takové politiky a postupy budou povzbuzovat dotyčné zaměstnance k nadměrnému podstupování rizik. CEBS by měl navíc zajistit vypracování pokynů pro posuzování vhodnosti osob, které přímo řídí činnost úvěrové instituce.
(17)
Zelená kniha Komise ze dne 2. června 2010 o správě a řízení podniku ve finančních institucích a politice odměňování uvádí řadu nedostatků ve správě a řízení úvěrových institucí a investičních podniků, které by měly být řešeny. Mezi řešeními uvádí Komise potřebu významně zpřísnit požadavky týkající se osob, které skutečně řídí činnost úvěrové instituce a které by měly být dostatečně bezúhonné a mít odpovídající zkušenosti a u nichž by měla být rovněž posuzována jejich odborná způsobilost k výkonu profesních činností. Zelená kniha rovněž zdůrazňuje potřebu zlepšit zapojení akcionářů do schvalování zásad odměňování. Evropský parlament a Rada berou na vědomí úmysl Komise předložit jako následné kroky, tam kde je to vhodné, legislativní návrhy týkající se těchto otázek.
(18)
V zájmu zlepšení průhlednosti postupů odměňování v úvěrových institucích a investičních podnicích, by měly příslušné orgány členských států shromažďovat informace o odměňování, aby mohly srovnat trendy odměňování podle kategorií kvantitativních informací, které jsou tyto úvěrové instituce nebo investiční podniky povinny podle této směrnice zveřejnit. Příslušné orgány by měly tyto informace poskytnout výboru CEBS, aby mohl provést podobné posouzení na úrovni Unie.
(19)
Na podporu sbližování dohledu při hodnocení zásad a postupů odměňování a s cílem umožnit shromažďování informací a jednotné uplatňování zásad odměňování v bankovním odvětví by měl výbor CEBS vypracovat pokyny pro řádné zásady odměňování v bankovním odvětví. V rozsahu, v němž se pokyny vztahují i na zásady odměňování osob, které se účastní poskytování investičních služeb a provádění investiční činnosti úvěrových institucí a investičních podniků ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, by měl být při vypracování takových pokynů nápomocen Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry. CEBS by měl vést otevřené veřejné konzultace o technických normách a analyzovat potenciálně související náklady a přínosy. Komisi by mělo být umožněno předkládat legislativní návrhy na pověření evropského orgánu bankovního dohledu a v nezbytném rozsahu evropského orgánu dohledu pro trhy a cenné papíry, zřízených v souladu s de Larosièrovým postupem finančního dohledu, vypracováním návrhů technických a prováděcích předpisů umožňujících shromažďování informací a jednotné uplatňování zásad odměňování v bankovním odvětví, které by měla Komise přijmout.
(20)
Jelikož špatně navržené zásady odměňování a systémy pobídek mohou na nepřijatelnou míru zvýšit rizika, kterým jsou vystaveny úvěrové instituce a investiční podniky, měla by se urychleně přijmout nápravná a případně i vhodná korigující opatření. Je tudíž vhodné zajistit, aby příslušné orgány měly pravomoc ukládat příslušným subjektům kvalitativní či kvantitativní opatření, jejichž cílem je řešit problémy zjištěné v zásadách odměňování v rámci postupu dohledu podle pilíře 2. Ke kvalitativním opatřením, která mají příslušné orgány k dispozici, patří požadavek, aby úvěrové instituce a investiční podniky snížily riziko spojené s jejich činnostmi, produkty či systémy, včetně zavedení změn v jejich struktuře odměňování nebo zmražení pohyblivé složky odměny, nejsou-li v souladu s účinným řízením rizik. Ke kvantitativním opatřením patří požadavek na držení dodatkového kapitálu.
(21)
Pro řádné zásady odměňování mají zásadní význam vhodné struktury řízení, transparentnost a zveřejňování údajů. V zájmu zajištění dostatečné transparentnosti svých struktur odměňování a souvisejícího rizika pro trh by úvěrové instituce a investiční podniky měly zveřejňovat podrobné údaje o svých zásadách, postupech odměňování a o částkách uváděných z důvodu důvěrnosti jako souhrnné pro ty zaměstnance, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na celkový rizikový profil dané úvěrové instituce nebo investičního podniku. Tyto informace by měly být zpřístupněny všem zúčastněným subjektům (akcionářům, zaměstnancům a veřejnosti). Touto povinností by však neměla být dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (8).
(22)
S cílem zajistit plnou účinnost ustanovení o odměňování uvedených v této směrnici a předejít diskriminačnímu účinku při jejich uplatňování měla by být tato ustanovení uplatňována i na odměnu náležející na základě smluv uzavřených před datem účinnosti prováděcích předpisů v jednotlivých členských státech a poskytnutou či vyplacenou po tomto datu. K zabezpečení cílů této směrnice, zejména účinného řízení rizik s ohledem na období stále se vyznačující vysokým stupněm finanční nestability, a k předejití riziku obcházení ustanovení o odměňování uvedených v této směrnici v období před jejich provedením je navíc nezbytné uplatňovat tato ustanovení na odměnu přiznanou v souvislosti se službami poskytnutými v roce 2010, avšak nevyplacenou před datem účinnosti prováděcích předpisů v jednotlivých členských státech.
(23)
Přezkum rizik, kterým by mohla být úvěrová instituce vystavena, by měl vést k účinným opatřením dohledu. Proto je nezbytné, aby bylo dosaženo dalšího sbližování s cílem podpořit společná rozhodnutí orgánů dohledu a zajistit rovné podmínky hospodářské soutěže v rámci Unie.
(24)
Úvěrové instituce, které investují do resekuritizací, jsou podle směrnice 2006/48/ES povinny postupovat s náležitou péčí i ve věci podkladových sekuritizací a nesekuritizačních expozic, které jsou základem výsledných resekuritizací. Úvěrové instituce by měly posoudit, zda expozice v rámci programů obchodních cenných papírů zajištěných aktivy (ABCP) představují resekuritizační expozice, včetně expozic v rámci programů s přednostními tranšemi obsahujícími samostatná portfolia celých úvěrů, z nichž žádný nepředstavuje sekuritizační či resekuritizační expozici, a u nichž ochranu jednotlivých investic před první ztrátou poskytuje subjekt prodávající úvěry. Ve druhém ze zmíněných případů by likviditní facilita příslušného portfolia většinou neměla být považována za resekuritizační expozici, neboť tato facilita představuje tranši jediného portfolia aktiv (tj. příslušného portfolia celých úvěrů), jež neobsahuje žádné sekuritizační expozice. Oproti tomu úvěrové posílení v rámci celého programu, které by se vztahovalo pouze na některé ze ztrát přesahující ochranu poskytovanou prodávajícím napříč jednotlivými portfolii, by většinou představovalo tranšování rizika portfolia skládajícího se z většího počtu aktiv a obsahujícího alespoň jednu sekuritizační expozici, a bylo by tudíž resekuritizační expozicí. Avšak v případě, že je tento program plně financován pomocí jediného druhu obchodního cenného papíru, a pokud úvěrové posílení v rámci celého programu nepředstavuje resekuritizaci nebo pokud je obchodní cenný papír plně podporován sponzorující úvěrovou institucí, v důsledku čehož je investor do obchodního cenného papíru fakticky vystaven riziku selhání sponzora namísto rizika spojeného s podkladovým portfoliem či podkladovými aktivy, pak by tento obchodní cenný papír neměl být obecně považován za resekuritizační expozici.
(25)
Ustanovení o obezřetném oceňování ve směrnici 2006/49/ES by měla platit pro všechny nástroje oceňované reálnou hodnotou v obchodním i neobchodním portfoliu institucí. Mělo by být vyjasněno, že pokud by uplatnění obezřetného oceňování vedlo k nižší zůstatkové hodnotě, než jaká byla původně evidována v účetnictví, měla by být absolutní hodnota rozdílu odečtena od kapitálu.
(26)
Instituce by měly mít možnost volby, zda u sekuritizačních pozic, jež podle této směrnice obdrží rizikovou váhu 1 250 %, použijí kapitálový požadavek, nebo je odečtou od kapitálu, bez ohledu na to, zda jsou pozice součástí obchodního či neobchodního portfolia.
(27)
Kapitálové požadavky na vypořádací rizika by měly platit i pro neobchodní portfolio.
(28)
Instituce, které jsou původci nebo sponzory, by neměly mít možnost obcházet zákaz skryté podpory využitím svých obchodních portfolií k poskytnutí takové podpory.
(29)
Aniž jsou dotčena zveřejnění údajů výslovně požadovaná touto směrnicí, cílem požadavků na zveřejnění by mělo být poskytnout účastníkům trhu přesné a komplexní informace ohledně rizikového profilu jednotlivých institucí. Instituce by proto měly být povinny zveřejňovat doplňující informace výslovně uvedené v této směrnici, pokud je takové zveřejnění nezbytné k naplnění uvedeného cíle.
(30)
Aby zajistily jednotné provádění směrnice 2006/48/ES v celé Unii, zřídily Komise a výbor CEBS v roce 2006 pracovní skupinu (Skupina pro provedení směrnice o kapitálových požadavcích, Capital Requirements Directive Transposition Group - CRDTG), která byla pověřena projednáním a řešením obtíží spojených s provedením směrnice. Podle skupiny pro provedení směrnice o kapitálových požadavcích je třeba určitá technická ustanovení směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES dále upřesnit. Proto je vhodné tato ustanovení upřesnit.
(31)
Pokud externí rating sekuritizační pozice zahrnuje účinek zajištění úvěrového rizika poskytovaného investiční institucí samotnou, neměla by mít daná instituce možnost získat prospěch z nižší rizikové váhy vyplývající z tohoto zajištění rizika. Nemělo by dojít k odpočtu sekuritizace od kapitálu, existují-li jiné způsoby určení rizikové váhy v souladu se skutečným rizikem pozice, které neberou takové zajištění úvěrového rizika v úvahu.
(32)
V oblasti sekuritizace by měly být požadavky na zveřejnění kladené na instituce značně zpřísněny. Měly by zejména zohledňovat rizika sekuritizačních pozic v obchodním portfoliu. S cílem zajistit dostatečnou transparentnost povahy sekuritizačních činností instituce by zveřejněné údaje měly dále vyjadřovat rozsah, v němž daná instituce sponzoruje sekuritizační jednotky pro speciální účel, a zapojení určitých přidružených subjektů, neboť úzce spřízněné strany mohou pro dotyčnou instituci představovat trvalá rizika.
(33)
Kapitálové požadavky pro specifické riziko u sekuritizačních pozic by měly být sladěny s kapitálovými požadavky v obchodním portfoliu, protože ty zajišťují diferencovanější a vůči riziku citlivější zacházení se sekuritizačními pozicemi.
(34)
Vzhledem k nedávným špatným výsledkům by standardy interních modelů pro výpočet kapitálových požadavků souvisejících s tržním rizikem měly být zpřísněny. Zejména je třeba doplnit jejich způsob zachycování rizik, pokud jde o úvěrová rizika v obchodním portfoliu. Kromě toho by kapitálové požadavky měly obsahovat složku přiměřenou stresovým podmínkám, která by kapitálové požadavky zpřísnila s ohledem na zhoršující se podmínky na trhu a omezila možnost procyklického chování. Instituce by měly také provést reverzní stresové testy, aby vyzkoušely, které scénáře by mohly ohrozit životaschopnost instituce, s výjimkou případu, kdy mohou prokázat, že takový test je zbytečný. Vzhledem k nedávným konkrétním obtížím, které vznikly při zacházení se sekuritizačními pozicemi pomocí přístupů založených na interních modelech, měla by být možnost institucí modelovat rizika sekuritizace v obchodním portfoliu omezena a automaticky by měl být pro sekuritizační pozice v obchodním portfoliu povinný standardizovaný kapitálový požadavek.
(35)
Tato směrnice stanoví omezené výjimky pro některé činnosti obchodování s korelací, podle kterých může instituci její orgán dohledu povolit vypočítat komplexní rizikový kapitálový požadavek za předpokladu, že budou plně dodrženy minimální požadavky. V takových případech by měly podléhat tyto činnosti instituce kapitálovému požadavku rovnajícímu se vyššímu z kapitálového požadavku vypočteného v souladu s vnitřním postupem, a 8 % kapitálového požadavku pro specifická rizika podle standardizované metody. Tyto expozice by neměly podléhat požadavku pro dodatečné riziko, nýbrž měly by být začleněny do hodnot „rizikového potenciálu“ a do hodnot „stresového rizikového potenciálu“.
(36)
Podle článku 152 směrnice 2006/48/ES musí mít určité úvěrové instituce během tří dvanáctiměsíčních období mezi 31. prosincem 2006 a 31. prosincem 2009 k dispozici kapitál, který je vyšší nebo se rovná určitým stanoveným minimálním částkám. Vzhledem k současné situaci v bankovním odvětví a k prodloužení přechodných ustanovení týkajících se minimálního kapitálu přijatých Basilejským výborem pro bankovní dohled je vhodné prodloužit tento požadavek na omezenou dobu, a to do 31. prosince 2011.
(37)
Aby úvěrové instituce nebyly během přechodného období kvůli neodůvodněným a nepřiměřeným nákladům na provádění odrazovány od přechodu k přístupu založenému na interním ratingu (IRB) nebo pokročilým přístupům k měření určeným pro výpočet kapitálových požadavků, mělo by být úvěrovým institucím, které uskuteční přechod k přístupu založenému na interním ratingu nebo pokročilým přístupům k měření od 1. ledna 2010, a které do té doby vypočítávaly své kapitálové požadavky v souladu s jinými méně propracovanými přístupy, v případě souhlasu orgánu dohledu umožněno používat méně propracované přístupy jako základ pro výpočet přechodné minimální úrovně. Příslušné orgány by měly své trhy pozorně sledovat, zajišťovat rovné podmínky na všech svých trzích a v tržních segmentech a předcházet narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu.
(38)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (9) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(39)
Ustanovení této směrnice představují jednotlivé kroky v reformním procesu, který je reakcí na finanční krizi. V souladu se závěry, k nimž dospěla skupina G20, Rada pro finanční stabilitu a Basilejský výbor pro bankovní dohled, je možné, že bude třeba provést další reformy, včetně vytvoření proticyklických rezerv, modelu „dynamického oprávkování“, metody výpočtu kapitálových požadavků podle směrnice 2006/48/ES a doplňkových opatření pro povinnosti úvěrových institucí stanovené na základě rizik s cílem omezit vytváření pákového efektu v bankovním systému. Aby mohla být zajištěna demokratická kontrola reformního procesu, měly by do něj být včas a účinně zapojeny Evropský parlament a Rada.
(40)
Komise by měla provádět přezkum používání směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, aby zajistila spravedlivé uplatňování jejich ustanovení, které nepovede k diskriminaci mezi úvěrovými institucemi na základě jejich právní struktury či vlastnického modelu.
(41)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o technické úpravy směrnice 2006/48/ES týkající se vyjasnění definic pro zajištění jednotného uplatňování uvedené směrnice nebo se zřetelem na vývoj na finančních trzích; přizpůsobení terminologie a znění definic terminologii a znění definic v pozdějších aktech týkajících se úvěrových institucí a souvisejících oblastí; rozšíření nebo terminologické úpravy seznamu činností podléhajících vzájemnému uznávání podle uvedené směrnice se zřetelem k vývoji na finančních trzích; oblastí, v nichž si příslušné orgány vyměňují informace; změn ustanovení uvedené směrnice o kapitálu v důsledku vývoje účetních standardů nebo právních předpisů Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu; rozšíření seznamu kategorií expozic pro účely standardizovaného přístupu nebo přístupu založeném na interním ratingu se zřetelem k vývoji na finančních trzích; úprav hodnot ve vztahu k těmto kategoriím expozic zřetelem k účinkům inflace; seznamu a klasifikace podrozvahových položek; a úpravy specifických ustanovení a kritérií pro zacházení s úvěrovým rizikem protistrany, pro organizaci a řízení rizik, pro standardizovaný přístup a přístup založený na interním ratingu, pro snižování úvěrového rizika, pro sekuritizaci, pro operační riziko, pro přezkum a hodnocení příslušnými orgány a pro zveřejňování se zřetelem k vývoji na finančních trzích nebo k vývoji účetních standardů nebo právních předpisů Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu. Komise by měla být dále zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o opatření pro upřesnění velikosti náhlých a neočekávaných změn úrokových sazeb za účelem přezkumu a hodnocení úvěrových rizik neobchodního portfolia orgány příslušnými podle směrnice 2006/48/ES; pro dočasné snížení minimální úrovně kapitálu nebo rizikových vah vymezených v uvedené směrnici se zřetelem ke zvláštním okolnostem; pro vyjasnění vynětí některých expozic z působnosti ustanovení uvedené směrnice o vysokých expozicích; a pro úpravu kritérií pro posuzování navrhovaného nabyvatele účasti v úvěrové instituci podle uvedené směrnice z hlediska vhodnosti nabyvatele a finanční rozumnosti navrhovaného nabytí.
(42)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o technické úpravy směrnice 2006/49/ES týkající se vyjasnění definic za účelem zajištění jednotného používání uvedené směrnice nebo s přihlédnutím k vývoj na finančních trzích; částek počátečního kapitálu podle ustanovení uvedené směrnice nebo konkrétních částek nezbytných pro výpočet kapitálových požadavků pro obchodní portfolio s ohledem na vývoj v hospodářské a měnové oblasti; kategorií investičních podniků, kterým lze povolit výjimku z požadavku na minimální kapitál s ohledem na vývoj na finančních trzích; vyjasnění požadavku, aby investiční podniky držely kapitál rovnající se jedné čtvrtině jejich fixních režijních nákladů za předchozí rok za účelem zajištění jednotného uplatňování uvedené směrnice; harmonizace terminologie a definic s pozdějšími právními předpisy; technických ustanovení uvedené směrnice o výpočtu kapitálových požadavků pro různé kategorie rizik a expozic, o využití interních modelů pro výpočet kapitálových požadavků a o obchodování s ohledem na vývoj na finančních trzích nebo v oblasti měření rizik, účetních standardů nebo právních předpisů Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dozoru; výsledků přezkumu v různých oblastech souvisejících s oblastí působnosti směrnice 2004/39/ES.
(43)
Evropský parlament a Rada by měly mít možnost vyslovit proti aktu v přenesené pravomoci námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady by mělo být možné prodloužit tuto lhůtu o tři měsíce. Evropskému parlamentu a Radě by mělo být umožněno informovat ostatní orgány o svém záměru námitky nevyslovit. Takové rychlé schválení aktů v přenesené pravomoci je obzvláště vhodné, jestliže je třeba dodržet lhůty, například v případě harmonogramů stanovených v základním aktu, podle nichž má Komise přijímat akty v přenesené pravomoci.
(44)
V prohlášení č. 39 k článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, připojeném k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Lisabonskou smlouvu podepsanou dne 13. prosince 2007, vzala tato konference na vědomí záměr Komise pokračovat při vypracovávání návrhů aktů v přenesené pravomoci v oblasti finančních služeb v konzultacích s odborníky jmenovanými členskými státy, a to v souladu se svými zavedenými postupy.
(45)
Jelikož cílů této směrnice, totiž vyžadování, aby úvěrové instituce a investiční podniky zavedly zásady odměňování, které jsou v souladu s účinným řízením rizik, a aby upravily určité kapitálové požadavky, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(46)
Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 2006/48/ES
Směrnice 2006/48/ES se tímto mění takto:
1)
Článek 4 se mění takto:
a)
Vkládají se body, které znějí:
„40a)
‚resekuritizací‘ se rozumí sekuritizace, u níž je riziko spojené s podkladovým portfoliem expozic rozděleno do tranší a alespoň jedna z podkladových expozic je sekuritizační pozicí;
40b)
‚resekuritizační pozicí‘ se rozumí jakákoli expozice v resekuritizaci;“.
b)
Vkládá se nový bod, který zní:
„49)
‚zvláštními penzijními výhodami‘ se rozumějí penzijní výhody poskytované individuálně úvěrovou institucí zaměstnanci jako součást pohyblivé složky odměny, které nezahrnují kumulované nároky zaměstnance získané v souladu s penzijním systémem dané společnosti.“
2)
V článku 11 odst. 1 se doplňuje pododstavec, který zní:
„Evropský výbor orgánů bankovního dohledu zajišťuje vypracování pokynů pro posuzování vhodnosti osob, které přímo řídí činnost úvěrové instituce.“
3)
Článek 22 se mění takto:
a)
Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Příslušné orgány domovského členského státu vyžadují, aby každá úvěrová instituce měla spolehlivé řídící systémy, včetně jasné organizační struktury s dobře vymezenými, transparentními a konzistentními hranicemi odpovědnosti, účinné postupy k určení, řízení, kontrole a ohlašování rizik, kterým je nebo by mohla být vystavena, přiměřené mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádných administrativních a účetních postupů, a politiky a postupy odměňování, které jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik a takové řízení rizik podporují.“
b)
Vkládají se nové odstavce, které znějí:
„3. Příslušné orgány domovského členského státu používají shromážděné informace v souladu s kritérii pro zveřejňování údajů stanovenými v bodě 15 písm. f) části 2 přílohy XII ke srovnávání trendů a postupů odměňování. Příslušné orgány poskytnou tyto informace Evropskému výboru orgánů bankovního dohledu.
4. Evropský výbor orgánů bankovního dohledu zajišťuje, aby existovaly pokyny pro řádné zásady odměňování, které jsou v souladu s principy stanovenými v bodech 23 a 24 přílohy V. Pokyny zohledňují zásady řádné politiky odměňování uvedené v doporučení Komise ze dne 30. dubna 2009 o politice odměňování v odvětví finančních služeb (10).
Evropský výbor orgánů bankovního dohledu zajišťuje zejména, aby existovaly pokyny:
a)
které stanoví kriteria pro vhodný poměr mezi pevnou a pohyblivou složkou celkové odměny ve smyslu bodu 23 písm. l) přílohy V;
b)
jimiž se stanoví způsobilé nástroje ve smyslu bodu 23 písm. o) podbodu ii) přílohy V, které dostatečným způsobem odrážejí úvěrovou kvalitu úvěrové instituce ve smyslu bodu 23 písm. o) uvedené přílohy.
Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry úzce spolupracuje s Evropským výborem orgánů bankovního dohledu při zajišťování pokynů pro politiky odměňování pro kategorie zaměstnanců, kteří se podílejí na zajišťování investičních služeb a činností ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES.
Evropský výbor orgánů bankovního dohledu používá informace, které obdrží od příslušných orgánů v souladu s odstavcem 3 ke srovnávání trendů a postupů odměňování na úrovni Unie.
5. Příslušné orgány domovského členského státu shromažďují informace o počtu jednotlivých zaměstnanců na úvěrovou instituci nacházejících se v příjmové skupině nejméně 1 milion EUR a více, včetně informací o příslušné obchodní oblasti, hlavních složkách mzdy, prémiích, odměnách vázaných na plnění dlouhodobých cílů a příspěvcích na důchodové zabezpečení. Uvedené informace předají Evropskému výboru orgánů bankovního dohledu, jež je zveřejní na souhrnném základě pro domovský členský stát za použití jednotného formátu. Evropský výbor orgánů bankovního dohledu může vypracovat pokyny usnadňující provádění tohoto odstavce a zajistí soulad shromážděných informací.
4)
V článku 54 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Členské státy zajistí, aby pro účely prvního odstavce jejich příslušné orgány měly pravomoc ukládat nebo uplatňovat finanční a nefinanční sankce nebo jiná opatření. Tyto sankce nebo opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující.“
5)
V čl. 57 odst. 1 se písmeno r) nahrazuje tímto:
„r)
hodnota expozice sekuritizačních pozic, které podle této směrnice obdrží rizikovou váhu 1 250 %, a hodnota expozice sekuritizačních pozic v obchodním portfoliu, které by obdržely rizikovou váhu 1 250 %, pokud by byly v neobchodním portfoliu stejných úvěrových institucí.“
6)
V článku 64 se doplňuje odstavec, který zní:
„5. Úvěrové instituce při výpočtu hodnoty kapitálu uplatňují požadavky části B přílohy VII směrnice 2006/49/ES na veškerá svá aktiva oceňovaná reálnou hodnotou a od součtu položek v čl. 57 písm. a) až ca) minus i) až k) odečtou hodnotu jakékoli další nezbytné úpravy ocenění. Evropský výbor orgánů bankovního dohledu stanoví pokyny týkající se podrobností uplatňování tohoto ustanovení.“
7)
V článku 66 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Polovina součtu položek v čl. 57 písm. l) až r) se odečte od součtu položek v písmenech a) až ca) minus i) až k) uvedeného článku a zpoloviny od součtu položek v písmenech d) až h) uvedeného článku při použití omezení podle odstavce 1 tohoto článku. Jestliže polovina součtu položek v čl. 57 písm. l) až r) převyšuje součet položek v čl. 57 písm. d) až h), odečte se tento rozdíl od součtu položek v písmenech a) až ca) minus i) až k) uvedeného článku.
Položky v čl. 57 písm. r) se neodečítají, pokud byly zahrnuty do výpočtu hodnot rizikově vážené expozice pro účely článku 75, jak je uvedeno v této směrnici, nebo do výpočtu kapitálových požadavků, jak je uvedeno v příloze I nebo V směrnice 2006/49/ES.“
8)
V článku 75 se písmena b) a c) nahrazují tímto:
„b)
v případě činnosti související s jejich obchodním portfoliem, pro poziční riziko a riziko protistrany a v rozsahu, v němž je povoleno překročení limitů stanovených v článcích 111 až 117, pro velké angažovanosti překračující takové limity, kapitálové požadavky vypočítané podle článku 18 a článků 28 až 32 směrnice 2006/49/ES;
c)
pro devizové riziko, vypořádací riziko a komoditní riziko vyplývající z veškeré jejich podnikatelské činnosti kapitálové požadavky vypočítané podle článku 18 směrnice 2006/49/ES;“.
9)
V článku 101 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Úvěrová instituce, která je sponzorem, nebo úvěrová instituce, která je původcem, a v jakékoli sekuritizaci využila článku 95 při výpočtu hodnot rizikově vážené expozice nebo prodala sekuritizační jednotce pro speciální účel nástroje ze svého obchodního portfolia, aby již nebylo nutné držet kapitál pro rizika vyplývající z těchto nástrojů, neposkytne s cílem snížit potenciální nebo skutečné ztráty investorů podporu sekuritizaci, která by překračovala její smluvní závazky.“
10)
Článek 136 se mění takto:
a)
V odst. 1 druhém pododstavci se doplňují písmena, která znějí:
„f)
požadovat od uvěrových institucí omezení pohyblivé složky odměny stanovením její výše jako procentního podílu celkových čistých výnosů v případě, že je tato složka odměny neslučitelná s udržováním řádného kapitálového základu;
g)
požadovat od úvěrových institucí, aby použily čistý zisk k posílení kapitálového základu.“
b)
V odstavci 2 se vkládá pododstavec, který zní:
„Pro účely určení přiměřené úrovně kapitálu na základě přezkumu a vyhodnocení provedených podle článku 124 příslušné orgány posoudí, zda je pro zachycení rizik, jimž úvěrová instituce je či může být vystavena, nutné uložit specifický požadavek ohledně kapitálu přesahující minimální úroveň, s přihlédnutím:
a)
ke kvantitativním a kvalitativním aspektům procesu hodnocení úvěrových institucí uvedeného v článku 123;
b)
k systémům, postupům a mechanismům úvěrových institucí uvedeným v článku 22;
c)
k výsledku přezkumu a vyhodnocení provedených v souladu s článkem 124.“
11)
V článku 145 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Úvěrové instituce přijmou formální zásady pro plnění požadavků na zveřejnění uvedených v odstavcích 1 a 2 a zavedou zásady pro hodnocení přiměřenosti zveřejňovaných údajů, včetně jejich ověřování a frekvence zveřejňování. Úvěrové instituce zavedou rovněž zásady pro hodnocení toho, zda jejich zveřejňované údaje plně informují účastníky trhu o rizikovém profilu daných úvěrových institucí.
Jestliže tyto zveřejňované údaje neinformují účastníky trhu o rizikovém profilu v plném rozsahu, zveřejní úvěrové instituce údaje nutné vedle údajů požadovaných v souladu s odstavcem 1. Jsou však povinny zveřejňovat pouze údaje, jež jsou podstatné a nejsou citlivé či důvěrné podle technických kritérií stanovených v části 1 přílohy XII.“
12)
Název hlavy VI se nahrazuje tímto:
„AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ“
13)
Článek 150 se mění takto:
a)
Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Aniž je, co se týče kapitálu, dotčen návrh, který má Komise předložit podle článku 62, přijímají se technické úpravy v následujících oblastech prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci postupem podle článků 151a a za podmínek stanovených v článcích 151b a 151c:
a)
vyjasnění definic pro zajištění jednotného uplatňování této směrnice,
b)
vyjasnění definic tak, aby byl při uplatňování této směrnice brán zřetel na vývoj finančních trhů,
c)
přizpůsobení terminologie a znění definic terminologii a znění definic v pozdějších aktech týkajících se úvěrových institucí a souvisejících oblastí,
d)
rozšíření nebo terminologická úprava seznamu zmíněného v článcích 23 a 24 a obsaženého v příloze I se zřetelem k vývoji na finančních trzích,
e)
oblasti, v nichž si příslušné orgány vyměňují informace, uvedené v článku 42,
f)
technické úpravy článků 56 až 67 a článku 74 v důsledku vývoje účetních standardů nebo požadavků, které berou v úvahu právní předpisy Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu,
g)
změna seznamu kategorií expozic uvedeného v článcích 79 a 86 se zřetelem k vývoji na finančních trzích,
h)
hodnota uvedená v čl. 79 odst. 2 písm. c), čl. 86 odst. 4 písm. a), příloze VII části 1 bodě 5 a v příloze VII části 2 bodě 15 se zřetelem k účinkům inflace,
i)
seznam a klasifikace podrozvahových položek v přílohách II a IV,
j)
úprava příloh III a V až XII se zřetelem k vývoji na finančních trzích (zejména k novým finančním produktům) nebo k vývoji účetních standardů nebo požadavků, které berou v úvahu právní předpisy Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu.
1a. Následující opatření se přijmou regulativním postupem podle článku 151 odst. 2a:
a)
technické úpravy seznamu v článku 2,
b)
změna výše počátečního kapitálu stanovené v článku 9 se zřetelem k hospodářskému a měnovému vývoji,“.
b)
Odstavec 2 se mění takto:
i)
v prvním pododstavci se návětí nahrazuje tímto:
„Komise může přijmout následující opatření:“
ii)
druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
„Opatření uvedená v prvním pododstavci písm. a), b), c) a f) se přijmou prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s články 151a, a za podmínek stanovených v článcích 151b a 151c. Opatření uvedená v prvním pododstavci písm. d) a e) se přijmout regulativním postupem podle čl. 151 odst. 2a.“
14)
V článku 151 se odstavce 2 a 3 zrušují.
15)
Vkládají se nové články, který znějí:
„Článek 151a
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 150 odst. 1 a čl. 150 odst. 2 druhém pododstavci první větě je svěřena Komisi na období 4 let od 15. prosince 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději 6 měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 151b.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek uvedených v článcích 151b a 151c.
Článek 151b
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedené v čl. 150 odst. 1 a čl. 150 odst. 2 druhém pododstavci první větě kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájí interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 151c
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným. Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím tohoto období, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém úmyslu námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky ve lhůtě uvedené v odstavci 1. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je v souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie odůvodní.“
16)
V článku 152 se vkládají odstavce, které znějí:
„5a. Úvěrové instituce, které vypočítávají hodnoty rizikově vážené expozice podle článků 84 až 89, musí mít do 31. prosince 2011 k dispozici kapitál, který je vždy vyšší než částka uvedená v odstavci 5c nebo případně 5d, nebo se jí rovná.
5b. Úvěrové instituce, které pro výpočet svých kapitálových požadavků ke krytí operačního rizika používají pokročilé přístupy k měření podle článku 105, musí mít do 31. prosince 2011 k dispozici kapitál, který je vždy vyšší než částka uvedená v odstavci 5c nebo případně 5d, nebo se jí rovná.
5c. Částka uvedená v odstavcích 5a a 5b činí 80 % celkového minimálního objemu kapitálu, který by úvěrová instituce musela mít k dispozici podle článku 4 směrnice 93/6/EHS a směrnice 2000/12/ES ve znění platném před 1. lednem 2007.
5d. Po schválení příslušnými orgány může u úvěrových institucí podle odstavce 5e částka uvedená v odstavcích 5a a 5b činit až 80 % celkového minimálního objemu kapitálu, který by tyto úvěrové instituce musely mít k dispozici podle kteréhokoli z článků 78 až 83, článku 103 nebo 104 a směrnice 2006/49/ES ve znění platném před 1. lednem 2011.
5e. Úvěrová instituce může odstavec 5d uplatnit pouze v případě, že přístup založený na interním ratingu nebo pokročilé přístupy k měření určené pro výpočet svých kapitálových požadavků začala používat od 1. ledna 2010 nebo později.“
17)
V článku 154 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Až do 31. prosince 2012 nemůže být vážený průměr LGD pro všechny retailové expozice, které jsou zajištěny obytnými nemovitostmi a na které se nevztahují záruky ústředních vlád, nižší než 10 %.“
18)
V článku 156 se za odstavec 3 vkládají pododstavce, který znějí:
„Komise do 1. dubna 2013 přezkoumá ustanovení o odměňování, včetně ustanovení uvedených v přílohách V a XII, a podá o nich zprávu, přičemž se zaměří především na účinnost, provádění a prosazování těchto ustanovení a zohlední mezinárodní vývoj. Účelem tohoto přezkumu je zjistit případné mezery vyplývající z uplatnění zásady proporcionality na uvedená ustanovení. Komise svojí zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě spolu s případnými vhodnými návrhy.
V zájmu zajištění souladu a rovných podmínek podrobí Komise provádění článku 54 přezkumu, při němž se zaměří na soulad těchto sankcí a jiných opatření uložených a prováděných v celé Unii a v případě potřeby předloží návrhy na změny.
Komisí pravidelným přezkum uplatňování této směrnice zajistí, aby způsob jejího uplatňování nevedl ke zjevné diskriminaci mezi úvěrovými institucemi na základě jejich právní struktury či modelu vlastnictví.
Aby se zajistil soulad v obezřetnostním přístupu ke kapitálu, přezkoumá Komise význam odkazu na nástroje ve smyslu čl. 66 odst. 1a písm. a) v čl. 23 písm.o) bod ii) přílohy V pro tuto směrnici, jakmile zahájí přezkum definice kapitálových nástrojů v souladu s články 56 až 67.“
19)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 156a
Do 31. prosince 2011 přezkoumá Komise vhodnost změn k uvedení přílohy IX této směrnice do souladu s mezinárodními dohodami, pokud jde o požadavky na kapitál úvěrových institucí pro sekuritizační pozice, a podá o tom zprávu. Komise tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě společně s případnými vhodnými legislativními návrhy.“
20)
Přílohy se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Změny směrnice 2006/49/ES
Směrnice 2006/49/ES se mění takto:
1)
V čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci se doplňuje písmeno, které zní:
„t)
‚sekuritizační pozicí‘ a ‚resekuritizační pozicí‘ sekuritizační pozice a resekuritizační pozice ve smyslu směrnice 2006/48/ES.“
2)
V čl. 17 odst. 1 prvním pododstavci se návětí nahrazuje tímto:
„Pokud instituce vypočítává pro účely přílohy II této směrnice hodnoty rizikově vážených expozic v souladu s články 84 až 89 směrnice 2006/48/ES, použijí se pro účely výpočtu stanoveného v části 1 oddíle 36 přílohy VII směrnice 2006/48/ES tato ustanovení:“.
3)
V čl. 18 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
kapitálových požadavků vypočítaných podle metod a možností stanovených v článcích 28 až 32 a v přílohách I, II a VI a případně v příloze V pro jejich obchody zahrnuté v obchodním portfoliu a v bodech 1 až 4 přílohy II pro jejich obchody zahrnuté v neobchodním portfoliu.“
4)
Název oddílu 2 kapitoly VIII se nahrazuje tímto:
„Akty v přenesené pravomoci a zmocňovací ustanovení“.
5)
V článku 41 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Opatření uvedená v odstavci 1 se přijímají prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42a a za podmínek stanovených v článcích 42b a 42c.“
6)
V článku 42 se odstavec 2 zrušuje.
7)
Vkládají se články, který znějí:
„Článek 42a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 41 je svěřena Komisi na období čtyř let od 15. prosince 2010. Komise předloží zprávu o výkonu přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud toto přenesení Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 42b.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v článcích 42b a 42c.
Článek 42b
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 41 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájí interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno,.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 42c
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným. Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím tohoto období, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém úmyslu námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky ve lhůtě uvedené v odstavci 1. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je v souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie odůvodní.“
8)
Článek 47 se nahrazuje tímto:
„Do 30. prosince 2011 nebo do dřívějšího data určeného pro jednotlivé případy příslušnými orgány mohou instituce, kterým byl uznán model pro specifické riziko před 1. lednem 2007 v souladu s bodem 1 přílohy V z důvodu tohoto uznání uplatňovat body 4 a 8 přílohy VIII směrnice 93/6/EHS ve znění, které měly tyto body před 1. lednem 2007.“
9)
Přílohy se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s:
a)
čl. 1 odst. 3, 4, 12 a 16 a body 1, 2 písm. c), 3, a 5 písm.b) bod iii) přílohy I nejpozději do 1. ledna 2011 a
b)
veškerými ustanoveními této směrnice, která nejsou uvedena v písmenu a) nejpozději do 31. prosince 2011.
Předpisy přijaté členskými státy podle tohoto odstavce musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
2. Právní a správní předpisy nezbytné pro dodržování bodu 1 přílohy I musí úvěrovým institucím ukládat, aby uplatňovaly zásady uvedené v bodu 1 přílohy I na:
i)
odměny náležející na základě smluv uzavřených přede dnem účinnosti prováděcích předpisů v každém členském státě a poskytnuté nebo vyplacené po tomto datu; a
ii)
odměny přiznané, ale dosud nevyplacené, za služby poskytnuté v roce 2010 přede dnem účinnosti prováděcích předpisů v každém členském státě.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Zpráva
Vzhledem k mezinárodní povaze basilejského rámce a rizikům, která plynou z neprovedení tohoto rámce současně ve významnějších právních řádech, předloží Komise do 31. prosince 2010 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o tom, jak na mezinárodní úrovni postupuje provádění změn týkajících se rámce kapitálové přiměřenosti, spolu s příslušnými návrhy.
Článek 5
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 24. listopadu 2010.
DIRECTIVA 2010/76/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 24 noiembrie 2010
de modificare a Directivei 2006/48/CE și a Directivei 2006/49/CE în ceea ce privește cerințele de capital pentru portofoliul de tranzacționare și resecuritizare, precum și procesul de supraveghere a politicilor de remunerare
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 53 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),
întrucât:
(1)
Asumarea cu imprudență și în mod excesiv a unor riscuri în sectorul bancar a condus la prăbușirea unor instituții financiare și la probleme sistemice atât la nivelul statelor membre, cât și la nivel global. Întrucât cauzele asumării acestor riscuri sunt numeroase și complexe, autoritățile de supraveghere și reglementare, inclusiv G20 și Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni (CSBE), au ajuns de comun acord la concluzia că structurile de remunerare necorespunzătoare ale unor instituții financiare au constituit unul dintre factorii determinanți. Politicile de remunerare care oferă stimulente pentru asumarea de riscuri care depășesc nivelul general de risc tolerat de instituția respectivă pot submina administrarea solidă și eficace a riscurilor și pot exacerba comportamentele care implică asumarea în mod excesiv de riscuri. Principiile cu privire la practicile solide de remunerare (principiile CSF), convenite și aprobate la nivel internațional de către Consiliul pentru Stabilitate Financiară (CSF), prezintă, așadar, o importanță deosebită.
(2)
Directiva 2006/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind accesul la activitate și desfășurarea activității instituțiilor de credit (4) impune instituțiilor de credit să dispună de un cadru general, strategii, procese și mecanisme de administrare a riscurilor la care sunt expuse. În temeiul Directivei 2006/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind adecvarea capitalului societăților de investiții și al instituțiilor de credit (5), respectiva cerință se aplică societăților de investiții în sensul Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare (6). Directiva 2006/48/CE solicită autorităților competente să reexamineze acele cadru general, strategii, procese și mecanisme și să determine dacă fondurile proprii deținute de respectivele instituții de credit sau societăți de investiții asigură o administrare și o acoperire solidă a riscurilor la care este sau ar putea fi expusă instituția sau societatea. Acest tip de supraveghere este desfășurată pe o bază consolidată în ceea ce privește grupurile bancare și include holdinguri financiare și instituții financiare afiliate din toate jurisdicțiile.
(3)
În scopul contracarării impactului potențial negativ al structurilor de remunerare concepute deficitar asupra administrării solide a riscurilor și asupra controlului comportamentului care implică asumarea de riscuri de către persoanele fizice, cerințele Directivei 2006/48/CE ar trebui completate printr-o obligație expresă pentru instituțiile de credit și societățile de investiții de a stabili și de a menține politici și practici de remunerare compatibile cu o administrare eficace a riscurilor, pentru acele categorii de personal ale căror activități profesionale au un impact semnificativ asupra profilului lor de risc. Aceste categorii de personal ar trebui să includă cel puțin membrii organelor cu funcție de conducere, personalul cu competențe pentru asumarea de riscuri, personalul funcțiilor sistemului de control intern și orice angajat a cărui remunerație totală, inclusiv beneficii discreționare de tipul pensiilor, îl plasează în aceeași categorie de remunerație cu cea a membrilor organelor cu funcție de conducere și a personalului cu competențe pentru asumarea de riscuri.
(4)
Deoarece asumarea cu imprudență și în mod excesiv a unor riscuri poate submina soliditatea financiară a instituțiilor de credit sau a societăților de investiții și poate destabiliza sistemul bancar, este important ca noua obligație referitoare la politicile și practicile de remunerare să fie implementată în mod coerent și să acopere toate aspectele legate de remunerare, inclusiv salariile, beneficiile discreționare de tipul pensiilor și orice beneficii similare. În contextul respectiv, beneficii discreționare de tipul pensiilor ar trebui să însemne plăți discreționare garantate de o instituție de credit sau o societate de investiții unui angajat în mod individual, plătibile cu titlu de contribuție la pensie sau în anticiparea pensionării și care pot fi asimilate remunerației variabile. Prin urmare, ar trebui specificate principii clare privind o remunerație solidă pentru a garanta faptul că structura de remunerare nu încurajează asumarea excesivă de riscuri de către personal sau hazardul moral și că aceasta corespunde apetitului la risc, valorilor și intereselor pe termen lung ale instituției de credit sau ale societății de investiții. Remunerația ar trebui să corespundă rolului sectorului financiar ca mecanism prin intermediul căruia resursele financiare sunt alocate în cadrul economiei în mod eficient. În special, principiile ar trebui să asigure că modul în care sunt concepute politicile privind remunerația variabilă garantează faptul că stimulentele corespund intereselor pe termen lung ale instituției de credit sau ale societății de investiții și că metodele de plată consolidează baza de capital a acestora. Componentele bazate pe performanță ale remunerației ar trebui să contribuie și la întărirea echității din cadrul structurilor de remunerare ale instituției de credit sau ale societății de investiții. Aceste principii ar trebui să recunoască faptul că instituțiile de credit și societățile de investiții pot aplica aceste dispoziții în mod diferit, în funcție de mărimea lor, de organizarea internă și de natura, extinderea și complexitatea activităților lor și, în special, faptul că ar putea fi disproporționată respectarea tuturor principiilor, în cazul societăților de investiții menționate la articolul 20 alineatele (2) și (3) din Directiva 2006/49/CE. În vederea garantării faptului că definirea politicilor de remunerare este integrată în administrarea riscurilor instituției de credit sau ale societății de investiții, structura de conducere a fiecărei instituții de credit sau societăți de investiții, în exercitarea funcției sale de supraveghere, ar trebui să adopte și să revizuiască periodic principiile care urmează a fi aplicate. În acest context, ar fi posibil, după caz și în funcție de legislația internă privind societățile comerciale, ca structura de conducere, în funcția sa de supraveghere, să fie înțeleasă ca și Consiliul de supraveghere.
(5)
Instituțiilor de credit și societăților de investiții semnificative din punctul de vedere al mărimii, al organizării interne și al naturii, extinderii și complexității activităților lor ar trebui să li se impună să instituie un comitet de remunerare, care să constituie parte integrantă din structura de guvernanță și din organizarea lor.
(6)
Până la 1 aprilie 2013, Comisia ar trebui să revizuiască principiile politicii de remunerare, acordând o atenție deosebită eficienței, implementării și aplicării acestora și ținând seama de evoluțiile de la nivel internațional, inclusiv de orice altă propunere a CSF și de punerea în aplicare a principiilor CSF în alte jurisdicții, inclusiv legătura dintre modul în care sunt concepute remunerațiile variabile și practicile de asumare a unor riscuri excesive.
(7)
Politica de remunerare ar trebui să aibă drept scop alinierea obiectivelor personale ale personalului la interesele pe termen lung ale instituției de credit sau ale firmei de investiții respective. Evaluarea componentelor remunerării care sunt corelate cu performanța ar trebui să se bazeze pe performanța pe termen lung și să ia în calcul riscurile rămase neacoperite asociate cu performanța respectivă. Evaluarea performanței ar trebui realizată într-un cadru multianual, de cel puțin trei până la cinci ani, pentru a garanta că procesul de evaluare se bazează pe performanța pe termen lung, iar plata efectivă a componentelor care sunt bazate pe performanță ale remunerației se face pe întreaga durată a ciclului de afaceri al instituției de credit sau al societății de investiții. Pentru a alinia stimulentele într-o măsură și mai mare, o parte substanțială din remunerația variabilă a tuturor angajaților vizați de aceste cerințe ar trebui să consiste în acțiuni, în instrumente ale instituției de credit sau ale societății de investiții legate de acțiuni, în funcție de structura juridică a instituției sau a societății în cauză, sau, în cazul unei instituții de credit necotate la bursă, în alte instrumente echivalente altele decât cele în numerar, iar, acolo unde este cazul, în alte instrumente financiare pe termen lung care reflectă în mod adecvat calitatea creditului instituției. Ar trebui să fie posibil pentru aceste instrumente să includă un instrument de capital care, în cazul în care instituția este afectată de probleme financiare grave, este convertit în capital social sau depreciat prin alte mijloace. În cazul în care instituția de credit în cauză nu emite instrumente financiare pe termen lung, ar trebui să i se permită emiterea părții substanțiale din remunerația variabilă sub formă de acțiuni, de instrumente legate de acțiuni și de alte instrumente echivalente altele decât cele în numerar. Statele membre sau autoritățile competente ale acestora ar trebui să poată limita tipurile acestor instrumente sau modul în care acestea sunt concepute sau să poată interzice anumite instrumente, după caz.
(8)
Pentru a reduce la minimum stimulentele care încurajează asumarea excesivă de riscuri, remunerația variabilă ar trebui să constituie o proporție echilibrată din valoarea remunerației totale. Este esențial ca salariul fix al unui angajat să reprezinte un procentaj suficient de mare din totalul remunerației pentru a permite aplicarea unei politici cât se poate de flexibile în raport cu remunerația variabilă, care să includă posibilitatea de a nu plăti nicio componentă a remunerației variabile. Pentru a asigura practici de remunerare coerente în întregul sector, ar trebui să se stabilească o serie de cerințe clare. Remunerația variabilă garantată nu este compatibilă cu administrarea solidă a riscurilor sau cu principiul remunerării în funcție de performanță și ar trebui, ca regulă generală, interzisă.
(9)
O parte substanțială a componentei remunerației variabile, de exemplu de la 40 % la 60 %, ar trebui amânată pentru o perioadă de timp corespunzătoare. Această parte ar trebui să crească în mod semnificativ cu nivelul ierarhic și/sau de răspundere al persoanei remunerate. În plus, o parte substanțială a componentei remunerației variabile ar trebui să consiste în acțiuni, în instrumente ale instituției de credit sau ale societății de investiții legate de acțiuni, în funcție de structura juridică a instituției de credit sau a societății de investiții în cauză, sau, în cazul unei instituții de credit sau al unei societăți de investiții necotate la bursă, în alte instrumente echivalente altele decât cele în numerar, iar, acolo unde este cazul, în alte instrumente financiare pe termen lung care reflectă în mod adecvat calitatea creditului instituției de credit sau al societății de investiții. În acest context, principiul proporționalității este extrem de important, întrucât este posibil să nu fie tot timpul potrivit să se aplice aceste cerințe în contextul instituțiilor de credit mici și al societăților de investiții. Având în vedere restricțiile care limitează suma remunerației variabile ce poate fi plătită în numerar și în avans, suma remunerației variabile care poate fi plătită în numerar sau într-un echivalent al numerarului ce nu este supusă amânării ar trebui limitată pentru a alinia și mai mult obiectivele personale ale angajaților cu interesele pe termen lung ale instituției de credit de investiții.
(10)
Instituțiile de credit și societățile de investiții ar trebui să se asigure că remunerația variabilă totală nu le limitează capacitatea de a-și consolida baza de capital. Măsura în care este necesară o consolidare a capitalului ar trebui să depindă de situația curentă a poziției capitalului instituției de credit sau a societății de investiții. În contextul respectiv, autoritățile competente ale statelor membre ar trebui să fie abilitate să limiteze remunerația variabilă, printre altele, ca procent din venitul total net, atunci când aceasta nu este compatibilă cu menținerea unei baze solide de capital.
(11)
Instituțiile de credit și societățile de investiții ar trebui să solicite personalului lor să se angajeze să nu utilizeze strategii personale de acoperire împotriva riscurilor sau mijloace de asigurare pentru a submina efectele alinierii la riscuri încorporate în aranjamentele lor de remunerare.
(12)
În ceea ce privește entitățile care beneficiază de intervenția excepțională a statului, ar trebui să fie prioritare dezvoltarea bazei de capital a acestor instituții și recuperarea asistenței acordate de contribuabili. Toate plățile sub formă de remunerație variabilă ar trebui să reflecte aceste priorități.
(13)
Principiile referitoare la politicile de remunerare solide prevăzute în Recomandarea Comisiei din 30 aprilie 2009 privind politicile de remunerare în sectorul serviciilor financiare (7) sunt conforme cu principiile stabilite în prezenta directivă și complementare acestora.
(14)
Dispozițiile referitoare la remunerare nu ar trebui să aducă atingere exercitării pe deplin a drepturilor fundamentale garantate de tratate, în special articolului 153 alineatul (5) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), principiilor generale de drept național în materia contractelor și în raporturile de muncă, legislației privind drepturile și participarea acționarilor și responsabilitățile generale ale organelor administrative și de supraveghere din cadrul instituțiilor vizate, precum și drepturilor, acolo unde este cazul, ale partenerilor sociali de a încheia și aplica acorduri colective în conformitate cu legislația și cutuma naționale.
(15)
În vederea garantării aplicării rapide și eficace, autoritățile competente ar trebui, de asemenea, să fie abilitate să impună sau să aplice sancțiuni ori măsuri financiare sau nefinanciare pentru încălcarea unei cerințe prevăzute de Directiva 2006/48/CE, inclusiv cerința de a avea politici de remunerare compatibile cu o administrare solidă și eficientă a riscurilor. Măsurile și sancțiunile respective ar trebui să fie eficiente, proporționale și disuasive. În vederea asigurării coerenței și a condițiilor de concurență egale, Comisia ar trebui să examineze, adoptarea și aplicarea de către statele membre a acestor măsuri și sancțiuni în mod cumulat, axându-se pe coerența acestora pe tot teritoriul Uniunii.
(16)
În scopul garantării unei supravegheri prudențiale eficace a riscurilor reprezentate de structuri de remunerare inadecvate, politicile și practicile de remunerare adoptate de instituțiile de credit și societățile de investiții ar trebui să fie incluse în domeniul supravegherii prudențiale, în cadrul Directivei 2006/48/CE. În cursul acestei supravegheri, autoritățile de supraveghere ar trebui să evalueze dacă este posibil ca politicile și practicile menționate să încurajeze asumarea excesivă de riscuri de către personalul în cauză. În plus, CSBE ar trebui să asigure existența unor ghiduri pentru evaluarea competenței persoanelor care asigură în mod efectiv conducerea unei instituții de credit.
(17)
Cartea verde a Comisiei din 2 iunie 2010 privind guvernanța corporativă în instituțiile financiare și politicile de remunerare scoate în evidență o serie de lacune prezente în guvernanța corporativă din instituțiile de credit și din societățile de investiții, care ar trebui soluționate. Printre soluțiile identificate, Comisia menționează necesitatea unei consolidări semnificative a cerințelor față de persoanele care dirijează efectiv activitatea instituțiilor de credit, persoane care ar trebui să aibă o reputație suficient de bună și o experiență corespunzătoare, fiind necesară și o evaluare a acestor persoane în ceea ce privește competența pentru îndeplinirea activităților profesionale. Cartea verde subliniază, de asemenea, necesitatea îmbunătățirii participării acționarilor la procesul de aprobare a politicilor de remunerare. Parlamentul European și Consiliul iau act de intenția Comisiei, ca măsură ulterioară, de a prezenta propuneri legislative, după caz, cu privire la aspectele respective.
(18)
Pentru a îmbunătăți în și mai mare măsură transparența practicilor de remunerare aplicate de instituțiile de credit și de societățile de investiții, autoritățile competente din statele membre ar trebui să colecteze informații privind remunerarea pentru a evalua comparativ tendințele de referință în materie de remunerare, în funcție de categoriile de informații cantitative pe care respectivele instituții de credit sau societăți de investiții trebuie să le facă publice în temeiul prezentei directive. Autoritățile competente ar trebui să pună la dispoziția CSBE astfel de informații pentru a-i permite să desfășoare evaluări similare la nivelul Uniunii.
(19)
Pentru a promova convergența practicilor de supraveghere în evaluarea politicilor și practicilor de remunerare și pentru a facilita colectarea de informații și aplicarea consecventă a principiilor de remunerare în sectorul bancar, CSBE ar trebui să elaboreze ghiduri cu privire la politicile de remunerare solide în sectorul bancar. Comitetul autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare ar trebui să ofere asistență la elaborarea acestor ghiduri în măsura în care ele se aplică și politicilor de remunerare în cazul persoanelor implicate în furnizarea de servicii de investiții și în desfășurarea activităților de investiții de către instituțiile de credit și de către societățile de investiții, în sensul Directivei 2004/39/CE. CSBE ar trebui să efectueze consultări publice deschise cu privire la standardele tehnice și să analizeze eventualele costuri și beneficii aferente. Comisia ar trebui poată să prezinte propuneri legislative prin care să se încredințeze autorității europene de supraveghere din sectorul bancar și, după caz, autorității europene de supraveghere în materie de piețe și valori imobiliare, înființate în temeiul procesului Larosière privind supravegherea financiară, elaborarea de proiecte de standarde tehnice de reglementare și de punere în aplicare pentru a facilita colectarea de informații și punerea consecventă în aplicare a principiilor privind remunerarea în sectorul bancar, care urmează să fie adoptate de Comisie.
(20)
Deoarece politicile de remunerare și sistemele de stimulente concepute deficitar pot spori până la un nivel inacceptabil riscurile la care sunt expuse instituțiile de credit și societățile de investiții, ar trebui luate măsuri prompte de remediere și, dacă este necesar, măsuri corective adecvate. Prin urmare, este necesar să se asigure că autoritățile competente au competența de a impune entităților relevante măsuri calitative sau cantitative destinate să soluționeze problemele identificate în ceea ce privește politicile de remunerare în cadrul evaluării supravegherii prudențiale (pilonul 2). Măsurile calitative de care dispun autoritățile competente includ cerința reducerii de către instituțiile de credit sau societățile de investiții a riscurilor inerente activităților, produselor sau sistemelor acestora, inclusiv introducerea de modificări în structurile de remunerare sau înghețarea componentelor variabile ale remunerațiilor în măsura în care acestea nu sunt compatibile cu o administrare eficace a riscurilor. Măsurile cantitative includ cerința de a deține fonduri proprii suplimentare.
(21)
Structurile de guvernanță corespunzătoare, transparența și publicarea sunt esențiale pentru existența unor politici de remunerare solide. În vederea garantării transparenței adecvate pe piață a structurilor de remunerare și a riscurilor asociate acestora, instituțiile de credit și societățile de investiții ar trebui să prezinte informații detaliate referitoare la politicile și practicile lor de remunerare și, din motive de confidențialitate, sumele cumulate pentru membrii personalului ai căror activități profesionale au un impact semnificativ asupra profilului de risc al instituției de credit sau al societății de investiții. Informațiile în cauză ar trebui să fie puse la dispoziția tuturor părților interesate (acționari, salariați și publicul larg). Totuși, această obligație nu ar trebui să aducă atingere Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (8).
(22)
Pentru a garanta deplina lor eficacitate și pentru a evita un eventual efect de discriminare în aplicarea lor, dispozițiile privind remunerarea prevăzute de prezenta directivă ar trebui să se aplice remunerației datorate în baza contractelor încheiate înainte de data punerii efective în aplicare a acestora în fiecare stat membru și acordate sau plătite după acea dată. În plus, pentru a proteja obiectivele urmărite de prezenta directivă, în special cel privind administrarea eficace a riscurilor, în ceea ce privește perioadele care se caracterizează încă printr-un grad înalt de instabilitate financiară și pentru a evita orice risc de sustragere de la respectarea dispozițiilor referitoare la remunerare prevăzute de prezenta directivă în perioada premergătoare punerii lor în aplicare, este necesar ca respectivele dispoziții să fie aplicate remunerației acordate, dar încă neplătite, înainte de data punerii efective în aplicare a acestora în fiecare stat membru, pentru serviciile furnizate în 2010.
(23)
Analiza riscurilor la care pot fi expuse instituțiile de credit ar trebui să aibă ca rezultat adoptarea unor măsuri de supraveghere eficace. Este necesară așadar o mai mare convergență pentru a sprijini deciziile comune ale supraveghetorilor și a asigura condiții concurențiale echivalente în cadrul Uniunii.
(24)
Instituțiile de credit care investesc în resecuritizări sunt obligate potrivit Directivei 2006/48/CE să depună diligența necesară și în ceea ce privește securitizările suport și expunerile care nu derivă din securitizări și care stau la baza celor dintâi. Instituțiile de credit ar trebui să evalueze dacă expunerile în contextul unui program de titluri pe termen scurt garantate cu active constituie expuneri din resecuritizare, inclusiv cele în contextul programelor care dobândesc tranșe de rang ridicat de portofolii distincte de împrumuturi integrale, în condițiile în care niciunul dintre aceste împrumuturi nu constituie o expunere din securitizare sau din resecuritizare, iar primul nivel de protecție pentru fiecare investiție este asigurat de vânzătorul împrumuturilor. În situația din urmă, mecanismele de trezorerie specifice portofoliului nu ar trebui, în general, să fie considerate expuneri din resecuritizare, deoarece reprezintă o tranșă a unui singur portofoliu de active (adică, portofoliul aplicabil de împrumuturi integrale) care nu conține expuneri din securitizare. În schimb, îmbunătățirea creditului la nivelul întregului program, care să acopere numai o parte din pierderile peste protecția asigurată de vânzător în cadrul diverselor portofolii, ar constitui în general o segmentare a riscului unui portofoliu de active multiple conținând cel puțin o expunere din securitizare, și ar constitui, prin urmare, o expunere din resecuritizare. Cu toate acestea, dacă un astfel de program se finanțează în întregime printr-o singură categorie de titluri pe termen scurt și dacă fie îmbunătățirea creditului la nivelul întregului program nu constituie o resecuritizare, fie titlul este sprijinit în întregime de către instituția de credit sponsor, astfel încât investitorul în titluri pe termen scurt rămâne expus efectiv la riscul de nerambursare de către sponsor în locul riscului prezentat de portofoliile sau de activele subiacente, atunci respectivele titluri pe termen scurt nu ar trebui considerate, în general, expuneri din resecuritizare.
(25)
Dispozițiile referitoare la evaluarea prudentă din Directiva 2006/49/CE ar trebui să se aplice tuturor instrumentelor evaluate la valoarea justă, indiferent dacă fac parte din portofoliul de tranzacționare sau din cel netranzacționabil al instituțiilor. Ar trebui clarificat faptul că, acolo unde aplicarea evaluării prudente va duce la o valoare contabilă mai mică decât valoarea recunoscută în realitate în contabilitate, valoarea absolută reprezentând diferența ar trebui dedusă din fondurile proprii.
(26)
Instituțiile ar trebui să poate alege între a aplica o cerință de capital sau a deduce din fondurile proprii acele poziții din securitizare cărora li se aplică o pondere de risc de 1 250 % în temeiul prezentei directive, indiferent dacă pozițiile se află în portofoliul de tranzacționare sau în cel netranzacționabil.
(27)
Cerințele de capital pentru riscurile de decontare ar trebui să se aplice, de asemenea, portofoliului netranzacționabil.
(28)
Instituțiile inițiatoare sau sponsor nu ar trebui să se poată sustrage interdicției de a furniza sprijin implicit prin utilizarea portofoliilor de tranzacționare în acest scop.
(29)
Fără a aduce atingere informațiilor prevăzute explicit de prezenta directivă, scopul cerințelor privind publicarea de informații ar trebui să fie acela de a oferi participanților la piață informații corecte și complete privind profilul de risc al fiecărei instituții. Instituțiile ar trebui, prin urmare, să aibă obligația de a publica informații suplimentare care nu sunt menționate explicit în prezenta directivă, atunci când publicarea este necesară pentru atingerea acestui scop.
(30)
Pentru a asigura punerea coerentă în aplicare a Directivei 2006/48/CE în întreaga Uniune, Comisia și CSBE au înființat în 2006 un grup de lucru [Grupul pentru transpunerea directivei privind cerințele de capital (Capital Requirements Directive Transposition Group - CRDTG)], căruia i-a fost încredințată sarcina de a discuta și de a soluționa chestiunile legate de punerea în aplicare a directivei respective. Conform CRDTG, anume dispoziții de natură tehnică ale Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE ar trebui detaliate suplimentar. În consecință, este necesară menționarea dispozițiilor respective.
(31)
În cazul în care o evaluare externă a creditului pentru o poziție din securitizare include efectul de protecție a creditului furnizată de însăși instituția investitoare, instituția nu ar trebui să aibă posibilitatea de a beneficia de ponderea de risc mai redusă rezultată în urma protecției respective. Acest lucru nu ar trebui să ducă la deducerea din capital a securitizării dacă există alte modalități de a determina ponderea de risc în conformitate cu riscul real al poziției, fără a lua în calcul această protecție a creditului.
(32)
În domeniul securitizării, cerințele de publicare de informații de către instituții ar trebui sporite considerabil. Acestea ar trebui să țină seama îndeosebi de riscurile pozițiilor din securitizare din portofoliul de tranzacționare. De asemenea, pentru a asigura un grad de transparență adecvat în ceea ce privește natura activităților de securitizare ale unei instituții, informațiile publicate ar trebui să reflecte măsura în care instituția sponsorizează instrumente financiare securitizate și implicarea anumitor entități afiliate, întrucât părțile puternic înrudite pot prezenta riscuri permanente pentru instituția în cauză.
(33)
Cerințele de capital pentru riscul specific pentru pozițiile din securitizare ar trebui aliniate cerințelor de capital pentru portofoliul bancar deoarece acestea din urmă oferă un tratament mai diferențiat și mai sensibil la riscuri al pozițiilor din securitizare.
(34)
Date fiind performanțele lor recente scăzute, standardele cu privire la modelele interne de calculare a cerințelor de capital pentru riscul de piață ar trebui să fie întărite. În special, ar trebui completată surprinderea de către acestea a riscurilor în ceea ce privește riscurile de credit aferente portofoliului de tranzacționare. Pe lângă aceasta, cerințele de capital ar trebui să includă o componentă adaptată la condiții de criză pentru a întări cerințele de capital având în vedere deteriorarea condițiilor de pe piață și în scopul reducerii posibilității de apariție a caracterului prociclic. Instituțiile ar trebui să efectueze și simulări de criză în sens invers (reverse stress tests) pentru a examina scenariile care ar putea periclita viabilitatea instituțiilor, cu excepția cazului în care instituțiile pot dovedi că astfel de simulări nu sunt necesare. Date fiind dificultățile recente de tratare a pozițiilor din securitizare folosind abordările bazate pe modele interne, ar trebui limitată posibilitatea instituțiilor de a modela riscurile aferente securitizării din portofoliul de tranzacționare și ar trebui impusă o cerință de capital standardizată pentru pozițiile din securitizare din portofoliul de tranzacționare.
(35)
Prezenta directivă stabilește excepții limitate pentru anumite activități de tranzacționare pe bază de corelație, în conformitate cu care autoritatea de supraveghere poate permite unei instituții să calculeze o cerință de capital pentru riscul global, sub rezerva unor cerințe minime stricte. În aceste cazuri, instituția ar trebui să aibă obligația de a supune aceste activități unei cerințe de capital egale cu valoarea cea mai ridicată dintre cerința de capital în conformitate cu această metodă elaborată la nivel intern și 8 % din cerința de capital pentru riscul specific în conformitate cu metoda de măsurare standardizată. Instituția nu ar trebui să aibă obligația de a supune aceste expuneri la cerința de capital pentru riscul adițional, ci ar trebui să le integreze atât în nivelul valorii la risc, cât și în cel al valorii la risc în situație de criză.
(36)
Articolul 152 din Directiva 2006/48/CE impune anumitor instituții de credit să dețină fonduri proprii cel puțin egale cu anumite valori minime specificate pentru cele trei perioade de douăsprezece luni cuprinse între 31 decembrie 2006 și 31 decembrie 2009. Având în vedere situația actuală din sectorul bancar și prelungirea dispozițiilor tranzitorii privind capitalul minim adoptate de Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară, această cerință ar trebui reînnoită pentru o perioadă limitată până la 31 decembrie 2011.
(37)
Pentru a nu descuraja instituțiile de credit să treacă la abordarea bazată pe ratinguri interne (abordarea IRB) sau la abordările de evaluare avansate pentru calcularea cerințelor de capital pe parcursul perioadei de tranziție din cauza unor costuri de punere în aplicare nerezonabile și disproporționate, instituțiilor de credit care au trecut la IRB sau la abordările de evaluare avansate începând cu 1 ianuarie 2010 și care, prin urmare, și-au calculat anterior cerințele de capital pe baza altor abordări mai puțin sofisticate, ar trebui să li se poată permite, sub rezerva aprobării autorității de supraveghere, să utilizeze respectivele abordări mai puțin sofisticate drept bază pentru calcularea pragului tranzitoriu. Autoritățile competente ar trebui să își monitorizeze îndeaproape piețele, să asigure un mediu concurențial echitabil pe toate piețele lor și segmentele lor de piață și să evite denaturări pe piața internă.
(38)
În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o legiferare mai bună (9), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile tabele care să ilustreze, în măsura posibilului, corespondența existentă între prezenta directivă și măsurile de transpunere, și să le facă publice.
(39)
Dispozițiile prezentei directive constituie etape ale procesului de reformă inițiat ca răspuns la criza financiară. În conformitate cu concluziile G-20, ale CSF și ale Comitetului de la Basel pentru supraveghere bancară, ar putea fi necesare reforme suplimentare, inclusiv constituirea de rezerve anticiclice și „provizioane dinamice”, motivele pe care se bazează calcularea cerințelor de capital în conformitate cu Directiva 2006/48/CE și măsuri care să completeze cerințele bazate pe riscuri impuse instituțiilor de credit pentru a contribui la limitarea dezvoltării efectului de levier din sistemul bancar. Pentru a garanta o supraveghere democratică adecvată a procesului, Parlamentul European și Consiliul ar trebui să fie implicate în timp util și în mod efectiv.
(40)
Comisia ar trebui să examineze aplicarea Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE pentru a garanta că dispozițiile acestora se aplică într-un mod echitabil care nu duce la discriminarea între instituțiile de credit pe baza structurii juridice sau a formei lor de proprietate.
(41)
Comisia ar trebui să fie competentă să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 din TFUE în ceea ce privește adaptările tehnice la Directiva 2006/48/CE pentru clarificarea definițiilor pentru a asigura aplicarea uniformă a directivei respective ori pentru a lua în considerare evoluțiile de pe piețele financiare; pentru alinierea terminologiei și a definițiilor-cadru în concordanță cu legislația ulterioară relevantă; pentru a îmbogăți conținutul sau pentru a adapta terminologia aferente listei de activități, sub rezerva recunoașterii reciproce în temeiul respectivei directive, pentru a lua în considerare evoluțiile de pe piețele financiare; pentru adaptarea domeniilor în care autoritățile competente trebuie să facă schimb de informații; pentru a adapta dispozițiile respectivei directive în ceea ce privește fondurile proprii ca urmare a evoluției standardelor contabile sau a legislații Uniunii și având în vedere convergența practicilor prudențiale; pentru a extinde lista claselor de expuneri, în sensul abordării standardizate sau al abordării IRB, astfel încât să se țină seama de evoluțiile de pe piețele financiare; pentru a adapta anumite valori relevante pentru respectivele clase de expunere astfel încât să se țină seama de efectele inflației; pentru a adapta lista și clasificarea elementelor din afara bilanțului; precum și pentru a adapta dispozițiile specifice și criteriile tehnice referitoare la tratarea riscului de credit al contrapartidei, organizarea și tratarea riscurilor, abordarea standardizată și abordarea IRB, diminuarea riscului de credit, securitizare, riscul operațional, verificarea și evaluarea efectuate de autoritățile competente și obligația de publicare, ca urmare a evoluțiilor de pe piețele financiare sau a standardelor contabile sau a legislației Uniunii și având în vedere convergența practicilor prudențiale. De asemenea, Comisia ar trebui să fie competentă să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 TFUE privitoare la măsuri pentru a preciza amploarea modificărilor bruște și neașteptate ale ratelor dobânzilor relevante în scopul controlului și evaluării efectuate de autoritățile competente, în temeiul Directivei 2006/48/CE a riscurilor aferente ratei dobânzii care decurg din activitățile din afara portofoliului de tranzacționare; pentru a dispune o reducere temporară a nivelului minim al fondurilor proprii ori ponderea riscurilor precizate conform respectivei directive pentru a lua în considerare împrejurări particulare; pentru a clarifica exonerarea anumitor expuneri de la aplicarea dispozițiilor respectivei directive în cea ce privește expunerile mari; precum și pentru a adapta criteriile de evaluare de către supraveghetori a eligibilității unui potențial achizitor al unei instituții de credit și soliditatea financiară a oricărui proiect de achiziții, în temeiul directivei menționate.
(42)
De asemenea, Comisia ar trebui să fie competentă să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 TFUE privitoare la adaptările de ordin tehnic la Directiva 2006/49/CE necesare pentru clarificarea definițiilor cu scopul de a asigura aplicarea uniformă a respectivei directive sau pentru a lua în considerare evoluțiile de pe piețele financiare; pentru ajustarea sumelor aferente cerinței de capital prevăzute de anumite dispoziții din directiva respectivă și sumele specifice relevante pentru calcularea cerinței de capital aferente portofoliului de tranzacționare pentru a lua în considerare evoluțiile din domeniul economic și monetar; pentru ajustarea categoriilor de societăți de investiții care se califică în vederea anumitor derogări de la cerințele privind nivelul minim al fondurilor proprii pentru a lua în considerare evoluțiile de pe piețele financiare; pentru precizarea cerinței referitoare la firmele de investiții de a deține fonduri proprii echivalente cu o pătrime din cheltuielile sale de exploatare fixe din anul precedent în vederea asigurării aplicării uniforme a directivei respective; pentru alinierea terminologiei și definițiile în concordanță cu legislația ulterioară relevantă; pentru ajustarea dispozițiilor tehnice din respectiva directivă referitoare la calcularea cerinței de capital pentru diferitele clase de riscuri și expuneri mari, la utilizarea modelelor interne pentru calcularea cerinței de capital și la tranzacționare pentru a lua în considerare evoluțiile de pe piețele financiare sau cele în domeniul cuantificării riscului ori al standardelor de contabilitate, sau din legislația Uniunii, precum și cele care urmăresc convergența practicilor prudențiale; și pentru a lua în considerare rezultatele revizuirii diverselor aspecte incluse în domeniul de aplicare al Directivei 2004/39/CE.
(43)
În această situație, Parlamentul European și Consiliul ar trebui să dispună de o perioadă de trei luni de la data notificării pentru a se opune actului delegat. La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, acest termen ar trebui, de asemenea, să poată fi prelungit cu trei luni. Parlamentul European și Consiliul ar trebui să aibă posibilitatea de a informa celelalte instituții că au decis să nu formuleze obiecțiuni. Această aprobare rapidă a actelor delegate este în mod special adecvată în situația în care se impune respectarea unor termene, ca de exemplu atunci când actul de bază stabilește un calendar de adoptare a actelor delegate de către Comisie.
(44)
În Declarația 39 cu privire la articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, anexată la Actul final al Conferinței interguvernamentale care a adoptat Tratatul de la Lisabona, semnat la 13 decembrie 2007, Conferința a luat act de intenția Comisiei de a consulta în continuare experții desemnați de statele membre pentru elaborarea proiectelor sale de acte delegate în domeniul serviciilor financiare, în conformitate cu practicile consacrate.
(45)
Deoarece obiectivele prezentei directive, și anume solicitarea ca instituțiile de credit și întreprinderile de investiții să stabilească politici de renumerare compatibile cu administrarea eficientă a riscurilor și adaptarea unor cerințe de capital, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, în consecință, având în vedere amploarea și efectele acțiunii preconizate, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate lua măsuri în acest sens, în conformitate cu principiul subsidiarității consacrat la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, enunțat în articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.
(46)
Prin urmare, Directiva 2006/48/CE și Directiva 2006/49/CE ar trebui să fie modificate corespunzător,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Modificări aduse Directivei 2006/48/CE
Directiva 2006/48/CE se modifică după cum urmează:
1.
Articolul 4 se modifică după cum urmează:
(a)
se introduc următoarele puncte:
„40a.
«resecuritizare» înseamnă o securitizare în care riscul asociat cu un portofoliu de expuneri subiacente este segmentat și cel puțin una dintre expunerile subiacente este o poziție din securitizare;
40b.
«poziție din resecuritizare» înseamnă o expunere la o resecuritizare;”;
(b)
se introduce următorul punct:
„49.
«beneficii discreționare de tipul pensiilor» înseamnă beneficii majorate de tipul pensiilor garantate pe o bază discreționară de o instituție de credit unui angajat ca parte a pachetului de remunerație variabilă angajatului în cauză, care nu includ beneficii datorate unui angajat în conformitate cu condițiile schemelor de pensii ale societății.”
2.
La articolul 11 alineatul (1), se adaugă următorul paragraf:
„Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni asigură existența unor ghiduri pentru evaluarea competențelor persoanelor care gestionează în mod efectiv activitatea unei instituții de credit.”
3.
Articolul 22 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Autoritățile competente din statele membre de origine solicită ca fiecare instituție de credit să dispună de un cadru formal de administrare a activității riguros conceput, care să includă o structură organizatorică clară cu linii de responsabilitate bine definite, transparente și coerente, procese eficace de identificare, administrare, monitorizare și raportare a riscurilor la care este sau poate fi expusă, mecanisme adecvate de control intern, inclusiv proceduri administrative și contabile riguroase, și politici și practici de remunerare care să promoveze și să fie concordanță cu o administrare adecvată și eficace a riscurilor.”;
(b)
se adaugă următoarele alineate:
„(3) Autoritățile competente din statele membre de origine utilizează informațiile colectate în conformitate cu criteriile privind informarea stabilite la punctul 15 litera (f) din partea 2 a anexei XII pentru a evalua comparativ tendințele de referință și practicile de remunerare. Autoritățile competente pun la dispoziția Comitetului Supraveghetorilor Bancari Europeni aceste informații.
(4) Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni asigură existența unor ghiduri cu privire la politicile de remunerare solide care să fie conforme cu principiile prevăzute la punctele 23 și 24 din anexa V. Aceste ghiduri țin seama, de asemenea, de principiile privind politicile solide de remunerare prevăzute în Recomandarea Comisiei din 30 aprilie 2009 privind politicile de remunerare în sectorul serviciilor financiare (10).
Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni asigură, printre altele, elaborarea unor ghiduri care:
(a)
să stabilească criterii specifice pentru determinarea proporției corespunzătoare între elementele fixe și cele variabile ale remunerației totale, în sensul punctului 23 punctul 1 din anexa V;
(b)
să precizeze instrumentele eligibile ca instrumente în sensul punctului 23 litera (o) subpunctul (ii) din anexa V și care să reflecte în mod corespunzător calitatea creditelor acordate de instituțiile de credit în sensul punctului 23 litera (o) din anexa respectivă.
Comitetul autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare cooperează îndeaproape cu Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni în vederea asigurării existenței unor ghiduri în ceea ce privește politicile de remunerare pentru acele categorii de angajați implicați în furnizarea de servicii și activități de investiții în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2004/39/CE.
Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni utilizează informațiile primite de la autoritățile competente în conformitate cu alineatul (3) pentru a evalua comparativ tendințele de referință și practicile de remunerare la nivelul Uniunii.
(5) Autoritățile competente din statele membre de origine colectează informații privind numărul de persoane la nivelul unei instituții de credit a căror remunerație este de minim 1 milion EUR, incluzând sectorul operațional în cauză, principalele elemente ale salariului, primele, indemnizațiile pe termen lung și contribuția la pensie. Aceste informații se transmit Comitetului Supraveghetorilor Bancari Europeni, acesta din urmă publicând aceste informații la nivel agregat pentru fiecare stat membru de origine într-un format de raportare comun. Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni poate elabora ghiduri pentru a facilita implementarea prevederilor prezentului alineat și pentru a asigura consecvența asupra informațiilor colectate.
4.
La articolul 54 se adaugă următorul paragraf:
„În sensul primului paragraf, statele membre se asigură că autoritățile lor competente sunt abilitate să impună sau să aplice sancțiuni financiare și nefinanciare sau alte măsuri. Aceste sancțiuni sau măsuri sunt eficace, proporționale și disuasive.”
5.
La articolul 57 primul paragraf, litera (r) se înlocuiește cu următorul text:
„(r)
valoarea expunerilor aferente pozițiilor din securitizare care primesc o pondere de risc de 1 250 % în conformitate cu prezenta directivă și valoarea expunerilor aferente pozițiilor din securitizare din portofoliul de tranzacționare cărora li s-ar atribui o pondere de risc de 1 250 % dacă s-ar afla în portofoliul netranzacționabil al acelorași instituții de credit.”
6.
La articolul 64 se adaugă următorul alineat:
„(5) Instituțiile de credit aplică cerințele din partea B a anexei VII la Directiva 2006/49/CE tuturor activelor lor evaluate la valoarea justă pentru calcularea valorii fondurilor proprii și deduc din totalul elementelor de la articolul 57 literele (a)-(ca) minus elementele de la articolul 57 literele (i)-(k) orice ajustări de valoare suplimentare necesare. Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni elaborează ghiduri privind detaliile punerii în aplicare a prezentei dispoziții.”
7.
La articolul 66, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
„(2) Jumătate din totalul elementelor de la articolul 57 literele (l)-(r) se deduc din totalul elementelor de la articolul 57 literele (a)-(ca) minus cele de la articolul 57 literele (i)-(k) și jumătate din totalul elementelor de la articolul 57 literele (d)-(h), după aplicarea limitelor prevăzute la alineatul (1) din prezentul articol. În măsura în care jumătate din totalul elementelor de la articolul 57 literele (l)-(r) depășește totalul elementelor de la articolul 57 literele (d)-(h), excedentul se deduce din totalul elementelor de la articolul 57 literele (a)-(ca) minus cele de la articolul 57 literele (i)-(k).
Elementele de la articolul 57 litera (r) nu se deduc dacă au fost incluse, în scopurile articolului 75, în calculul valorilor ponderate la risc ale expunerilor conform prezentei directive sau în calculul cerințelor de capital conform anexelor I sau V la Directiva 2006/49/CE.”
8.
La articolul 75, literele (b) și (c) se înlocuiesc cu următoarele:
„(b)
în ceea ce privește portofoliul de tranzacționare, pentru riscul de poziție și riscul de contrapartidă și, în măsura în care este autorizată depășirea limitelor stabilite la articolele 111-117, pentru expunerile mari care depășesc limitele respective, cerințele de capital determinate în conformitate cu articolul 18 și articolele 28-32 din Directiva 2006/49/CE;
(c)
în ceea ce privește toate activitățile lor economice, pentru riscul cursului de schimb valutar, pentru riscul de decontare și pentru riscul de marfă, cerințele de capital determinate în conformitate cu articolul 18 din Directiva 2006/49/CE;”.
9.
La articolul 101, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) O instituție de credit sponsor sau o instituție de credit inițiatoare care, în ceea ce privește o securitizare, a utilizat articolul 95 pentru calcularea valorilor ponderate la risc ale expunerilor sau a vândut instrumente din portofoliul său de tranzacționare unei entități special constituite în scopul securitizării astfel încât nu mai trebuie să dețină fonduri proprii pentru riscurile aferente acestor instrumente, nu trebuie să furnizeze suport pentru securitizare dincolo de obligațiile contractuale, în vederea reducerii pierderilor potențiale sau efective ale investitorilor.”
10.
Articolul 136 se modifică după cum urmează:
(a)
la alineatul (1) paragraful al doilea, se adaugă următoarele litere:
„(f)
să dispună instituției de credit limitarea remunerației variabile la un procent din veniturile totale nete, dacă nivelul acesteia nu este în concordanță cu menținerea unei baze de capital sănătoase;
(g)
să impună instituțiilor de credit să utilizeze profiturile nete pentru întărirea bazei de capital.”;
(b)
la alineatul (2) se adaugă următorul paragraf:
„În scopul determinării nivelului adecvat de fonduri proprii pe baza verificării și a evaluării efectuate în conformitate cu articolul 124, autoritățile competente determină dacă este necesară impunerea unei cerințe specifice legate de fondurile proprii peste nivelul minim necesar pentru acoperirea riscurilor la care este sau ar putea fi expusă instituția de credit, luând în considerare următoarele elemente:
(a)
aspectele cantitative și calitative ale procesului de evaluare a instituțiilor de credit menționat la articolul 123;
(b)
cadrul de administrare, procesele și mecanismele instituției de credit menționate la articolul 22;
(c)
rezultatele verificării și al evaluărilor efectuate în conformitate cu articolul 124.”
11.
La articolul 145, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
„(3) Instituțiile de credit adoptă politici formale pentru a se conforma cerințelor de publicare prevăzute la alineatele (1) și (2) și dispun de politici de evaluare a gradului de adecvare a informațiilor publicate, inclusiv a verificării și frecvenței lor. De asemenea, instituțiile de credit dispun de politici pentru a evalua dacă informațiile publicate oferă participanților la piață o imagine completă asupra profilul lor de risc.
În cazul în care informațiile publicate nu furnizează participanților la piață o imagine completă asupra profilul lor de risc, instituțiile de credit, acestea fac publice informațiile necesare suplimentar față de cele obligatorii în conformitate cu alineatul (1). Totuși, instituțiile de credit sunt obligate să facă publice numai informații semnificative, și care nu sunt considerate ca fiind proprietate a unei instituții de credit sau confidențiale, în conformitate cu criteriile tehnice prevăzute în partea 1 din anexa XII.”
12.
Denumirea titlului VI se înlocuiește cu următorul text:
„ACTE DELEGATE ȘI COMPETENȚE DE EXECUTARE”.
13.
Articolul 150 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Fără a aduce atingere, în ceea ce privește fondurile proprii, propunerii pe care Comisia urmează să o prezinte în temeiul articolului 62, adaptările tehnice în următoarele domenii se adoptă prin intermediul actelor delegate în conformitate cu articolul 151a și sub rezerva condițiilor prevăzute la articolele 151b și 151c:
(a)
clarificarea definițiilor pentru a asigura aplicarea uniformă a prezentei directive;
(b)
clarificarea definițiilor, astfel încât să se țină seama, la punerea în aplicare a prezentei directive, de evoluțiile de pe piețele financiare;
(c)
alinierea terminologiei și elaborarea de definiții în conformitate cu legislația ulterioară privind instituțiile de credit și aspectele conexe;
(d)
îmbogățirea conținutului listei menționate la articolele 23 și 24 și specificate de anexa I sau adaptarea terminologiei folosite în acea listă, astfel încât să se țină seama de evoluțiile de pe piețele financiare;
(e)
domeniile în care autoritățile competente fac schimb de informații, în conformitate cu articolul 42;
(f)
adaptarea tehnică a articolelor 56-67 și a articolului 74 ca urmare a evoluției standardelor sau a cerințelor contabile, ținând seama de legislația Uniunii și având în vedere convergența practicilor prudențiale;
(g)
modificarea listei claselor de expuneri menționate la articolele 79 și 86, astfel încât să se țină seama de evoluțiile de pe piețele financiare;
(h)
modificarea valorii specificate la articolul 79 alineatul (2) litera (c), la articolul 86 alineatul (4) litera (a), de anexa VII partea 1 punctul 5 și de anexa VII partea 2 punctul 15, astfel încât să se țină seama de efectele inflației;
(i)
lista și clasificarea elementelor din afara bilanțului prevăzute de anexele II și IV;
(j)
adaptarea dispozițiilor anexelor III și V-XII, astfel încât să se țină seama de evoluțiile de pe piețele financiare (în special de apariția noilor produse financiare) sau a standardelor sau cerințelor contabile care țin seama de legislația Uniunii sau în ceea ce privește convergența practicilor prudențiale.
(1a) Activitățile menționate în continuare se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare prevăzută la articolul 151 alineatul (2a):
(a)
adaptări tehnice ale listei menționate la articolul 2;
(b)
modificarea valorii capitalului inițial prevăzut la articolul 9, astfel încât să se țină seama de evoluția economică și monetară.”;
(b)
alineatul (2) se modifică după cum urmează:
(i)
la primul paragraf, teza introductivă se înlocuiește cu următorul text:
„Comisia poate adopta următoarele măsuri:”;
(ii)
al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
„Măsurile menționate la primul paragraf literele (a), (b), (c) și (f) se adoptă prin intermediul actelor delegate în conformitate cu articolul 151a, și sub rezerva condițiilor prevăzute la articolele 151b și 151c. Măsurile menționate primul paragraf literele (d) și (e) se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 151 alineatul (2a).”
14.
La articolul 151, alineatele (2) și (3) se elimină.
15.
Se introduc următoarele articole:
„Articolul 151a
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta actele delegate menționate la articolul 150 alineatul (1) și la articolul 150 alineatul (2) al doilea paragraf prima teză îi este conferită Comisiei pentru o perioadă de patru ani de la 15 decembrie 2010. Comisia întocmește un raport privind competențele delegate cel târziu cu șase luni înainte de încheierea perioadei de patru ani. Delegarea de competențe se reînnoiește automat pentru perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul o revocă în conformitate cu articolul 151b.
(2) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(3) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la articolele 151b și 151c.
Articolul 151b
Revocarea delegării de competențe
(1) Delegarea de competențe menționată la articolul 150 alineatul (1) și la articolul 150 alineatul (2) al doilea paragraf prima teză poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau de către Consiliu.
(2) Instituția care a inițiat o procedură internă pentru a decide dacă intenționează să revoce o delegare de competențe informează cealaltă instituție și Comisia într-un termen rezonabil înaintea adoptării unei decizii finale, indicând competențele delegate care ar putea face obiectul unei revocări.
(3) Decizia de revocare pune capăt delegării competențelor specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte imediat sau de la o dată ulterioară, specificată în aceasta. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 151c
Obiecțiuni la actele delegate
(1) Parlamentul European sau Consiliul pot formula obiecțiuni la un act delegat în termen de trei luni de la data notificării. La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, acest termen se prelungește cu trei luni.
(2) În cazul în care, la expirarea termenului prevăzut la alineatul (1), nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni la actul delegat, acesta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data menționată în cuprinsul său. Actul delegat poate fi publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și poate intra în vigoare înainte de expirarea termenului respectiv, în cazul în care atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia cu privire la intenția lor de a nu formula obiecțiuni.
(3) În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul formulează obiecțiuni la actul delegat în termenul prevăzut la alineatul (1), actul delegat nu intră în vigoare. În conformitate cu articolul 296 din TFUE, instituția care formulează obiecțiuni își expune motivele pentru care se opune actului delegat.”
16.
La articolul 152, se introduc următoarele alineate:
„(5a) Instituțiile de credit care își calculează valorile ponderate la risc ale expunerilor în conformitate cu articolele 84-89 trebuie să dispună, până la 31 decembrie 2011, de fonduri proprii care să fie în permanență mai mari sau egale cu valorile indicate la alineatul (5c) sau (5d), dacă este cazul.
(5b) Instituțiile de credit care aplică abordări de evaluare avansate, astfel cum se menționează la articolul 105, pentru a calcula cerințele de capital pentru riscul operațional trebuie să dispună, până la 31 decembrie 2011, de fonduri proprii care să fie în permanență mai mari sau egale cu valoarea indicată la alineatul (5c) sau (5d), dacă este cazul.
(5c) Valoarea menționată la alineatele (5a) și (5b) reprezintă 80 % din valoarea minimă totală a fondurilor proprii de care instituția de credit ar trebui să dispună în conformitate cu articolul 4 din Directiva 93/6/CEE și cu Directiva 2000/12/CE, astfel cum se aplică anterior datei de 1 ianuarie 2007.
(5d) Sub rezerva aprobării de către autoritățile competente, pentru instituțiile de credit menționate la alineatul (5e), valoarea menționată la alineatele (5a) și (5b) se poate ridica până la 80 % din valoarea minimă totală a fondurilor proprii de care instituțiile de credit respective ar trebui să dispună în conformitate cu oricare din articolele 78-83, 103 sau 104 și Directiva 2006/49/CE, astfel cum se aplică anterior datei de 1 ianuarie 2011.
(5e) O instituție de credit poate aplica alineatul (5d) numai dacă a început să utilizeze abordarea bazată pe ratinguri interne sau abordările de evaluare avansate pentru calcularea cerințelor de capital la 1 ianuarie 2010 sau ulterior datei respective.”
17.
La articolul 154, alineatul (5) se înlocuiește cu următorul text:
„(5) Până la 31 decembrie 2012, media pierderilor datorate nerambursării, ponderată la valoarea expunerii, pentru toate expunerile față de clienții cu amănuntul garantate cu proprietăți rezidențiale și care nu beneficiază de garanții din partea administrațiilor centrale, nu poate fi mai mică de 10 %.”
18.
La articolul 156, după al treilea paragraf se introduc următoarele paragrafe:
„Până la 1 aprilie 2013, Comisia efectuează o analiză și prezintă un raport cu privire la dispozițiile referitoare la remunerare, inclusiv cele stabilite în anexele V și XII, acordând o atenție specială eficienței, punerii în aplicare și aplicării efective a acestora, ținând seama de evoluțiile de la nivel internațional. Această analiză identifică orice lacune care rezultă din aplicarea principiului proporționalității în cazul acestor dispoziții. Comisia prezintă raportul său Parlamentului European și Consiliului, însoțit de eventuale propuneri.
Pentru a garanta consecvență și condiții concurențiale echitabile, Comisia analizează punerea în aplicare a articolului 54 în ceea ce privește coerența dintre sancțiunile și măsurile stabilite și aplicate în întreaga Uniune și, acolo unde este cazul, prezintă propuneri.
Analiza efectuată periodic de către Comisie privind aplicarea prezentei directive garantează că modul de aplicare a acesteia nu duce la discriminare între instituțiile de credit pe baza structurii juridice sau a formei lor de proprietate.
În vederea garantării consecvenței în abordarea prudențială față de capital, Comisia examinează pertinența trimiterilor de la punctul 23 litera (o) subpunctul (ii) din anexa V la instrumentele menționate la articolul 66 alineatul (1a) litera (a), de îndată ce întreprinde o revizuire a definiției instrumentelor de capital conform articolelor 56-67.”
19.
Se introduce următorul articol:
„Articolul 156a
Până la 31 decembrie 2011, Comisia analizează oportunitatea cu privire la modificări în vederea alinierii anexei IX la prezenta directivă, ținând seama de acordurile internaționale privind cerințele de capital impuse instituțiilor de credit pentru pozițiile din securitizare și redactează un raport în acest sens. Comisia prezintă raportul respectiv Parlamentului European și Consiliului, însoțit de eventuale propuneri legislative.”
20.
Anexele se modifică în conformitate cu anexa I la prezenta directivă.
Articolul 2
Modificări aduse Directivei 2006/49/CE
Directiva 2006/49/CE se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 3 alineatul (1) primul paragraf, se adaugă următoarea literă:
„(t)
«poziție din securitizare» și «poziție din resecuritizare» înseamnă poziție din securitizare și, respectiv, poziție din resecuritizare conform definiției din Directiva 2006/48/CE.”
2.
La articolul 17 alineatul (1) primul paragraf, teza introductivă se înlocuiește cu următorul text:
„Atunci când o instituție calculează valoarea ponderată la risc a expunerilor în sensul anexei II la prezenta directivă în conformitate cu articolele 84-89 din Directiva 2006/48/CE, se aplică următoarele condiții pentru calculul prevăzut la anexa VII partea 1 punctul 36 din Directiva 2006/48/CE:”.
3.
La articolul 18 alineatul (1), litera (a) se înlocuiește cu următorul text:
„(a)
cerințele de capital, calculate în conformitate cu metodele și opțiunile prevăzute la articolele 28-32 și la anexele I, II și VI și, dacă este cazul, la anexa V, pentru activitățile legate de portofoliul de tranzacționare, respectiv la punctele 1-4 din anexa II pentru activitățile din afara portofoliului de tranzacționare;”.
4.
Titlul secțiunii 2 din capitolul VIII se înlocuiește cu următorul text:
„Acte delegate și competențe de executare”.
5.
La articolul 41, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
„(2) Măsurile menționate la alineatul (1) se adoptă prin intermediul actelor delegate în conformitate cu articolul 42a, sub rezerva condițiilor prevăzute la articolele 42b și 42c.”
6.
La articolul 42, alineatul (2) se elimină.
7.
Se introduc următoarele articole:
„Articolul 42a
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta actele delegate menționate la articolul 41 este conferită Comisiei pentru o perioadă de patru ani de la 15 decembrie 2010. Comisia întocmește un raport privind competențele delegate cel târziu cu șase luni înainte de încheierea perioadei de patru ani. Delegarea de competențe se reînnoiește automat pentru perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul o revocă în conformitate cu articolul 42b.
(2) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(3) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la articolele 42b și 42c.
Articolul 42b
Revocarea delegării de competențe
(1) Delegarea de competențe menționată la articolul 41 poate fi revocată în orice moment de Parlamentul European sau de Consiliu.
(2) Instituția care a inițiat o procedură internă pentru a decide dacă intenționează să revoce o delegare de competențe informează cealaltă instituție și Comisia într-un termen rezonabil înaintea adoptării unei decizii finale, indicând competențele delegate care ar putea face obiectul unei revocări.
(3) Decizia de revocare pune capăt delegării competențelor specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte imediat sau de la o dată ulterioară, specificată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 42c
Obiecțiuni la actele delegate
(1) Parlamentul European sau Consiliul pot formula obiecțiuni la un act delegat în termen de trei luni de la data notificării. La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, acest termen se prelungește cu trei luni.
(2) În cazul în care, la expirarea termenului prevăzut în alineatul (1), nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni la actul delegat, acesta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data menționată în cuprinsul său. Actul delegat poate fi publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și poate intra în vigoare înainte de expirarea termenului respectiv, în cazul în care atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia cu privire la intenția lor de a nu formula obiecțiuni.
(3) Dacă Parlamentul European sau Consiliul formulează obiecțiuni la un act delegat în termenul prevăzut la alineatul (1), respectivul act delegat nu intră în vigoare. În conformitate cu articolul 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, instituția care formulează obiecțiuni își expune motivele pentru care se opune actului delegat.”
8.
Articolul 47 se înlocuiește cu următorul text:
„Până la 30 decembrie 2011 sau până la o dată mai recentă specificată de autoritățile competente de la caz la caz, instituțiile care au primit o recunoaștere a modelului de risc specific înainte de 1 ianuarie 2007 în conformitate cu anexa V punctul 1, pot aplica pe baza acestei recunoașteri existente punctele 4 și 8 din anexa VIII la Directiva 93/6/CEE astfel cum se aplicau înainte de 1 ianuarie 2007.”
9.
Anexele se modifică în conformitate cu anexa II la prezenta directivă.
Articolul 3
Transpunere
(1) Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma cu:
(a)
articolul 1 punctele 3, 4, 16 și 17, precum și cu punctul 1, punctul 2 litera (c), punctul 3 și punctul 5 litera (b) subpunctul (iii) din anexa I până la 1 ianuarie 2011; și
(b)
dispozițiilor din prezenta directivă, în afara celor menționate la litera (a), până la 31 decembrie 2011.
Atunci când statele membre adoptă măsurile menționate în prezentul alineat, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma punctului 1 din anexa I, solicită instituțiilor de credit să aplice principiile prevăzute la punctul respectiv în cazul:
(i)
remunerațiilor stabilite în temeiul contractelor încheiate înainte de data punerii efective în aplicare în fiecare stat membru și acordate sau plătite după acea dată; și
(ii)
remunerațiilor datorate, dar neplătite încă, înainte de data punerii efective în aplicare în fiecare stat membru, pentru serviciile acordate în 2010.
(3) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 4
Raport
Cu privire la natura internațională a cadrului de la Basel și riscurile asociate neimplementării în mod simultan a modificărilor aduse cadrului de adecvare a capitalului în jurisdicțiile importante, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, până la 31 decembrie 2010, un raport cu privire la progresele înregistrate în vederea punerii în aplicare la nivel internațional a modificărilor aduse cadrului de adecvare a capitalului, însoțit de eventuale propuneri.
Articolul 5
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 6
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 24 noiembrie 2010.