ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 28. října 2010
o financování nouzových opatření v souvislosti se vzteklinou v severovýchodní Itálii
(oznámeno pod číslem K(2010) 7379)
(2010/657/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2009/470/ES ze dne 25. května 2009 o některých výdajích ve veterinární oblasti (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V rozhodnutí 2009/470/ES se stanoví, že pokud je členský stát přímo ohrožen výskytem nebo vývojem některé z nákaz uvedených v příloze I uvedeného rozhodnutí na území třetí země nebo členského státu, může být rozhodnuto o přijetí opatření přiměřených situaci a o poskytnutí finančního příspěvku Unie na kroky, jež se jeví jako zvláště potřebné pro úspěch přijatých opatření.
(2)
Vzteklina je nákaza zvířat, která postihuje zejména volně žijící a domácí masožravce a má vážné dopady na veřejné zdraví. Je jednou z nákaz uvedených v příloze I rozhodnutí 2009/470/ES.
(3)
V posledních letech spolufinancovala Unie programy orální imunizace volně žijících masožravců, kteří jsou zdrojem zmíněné nákazy, díky čemuž nastala ve většině členských států velmi příznivá situace a došlo k výraznému snížení počtu případů vztekliny u volně žijících a domácích zvířat a k vymizení vztekliny u lidí.
(4)
Itálie je považována za zemi prostou vztekliny od roku 1997. V říjnu 2008 byl však v regionu Friuli Venezia Giulia prokázán jeden případ vztekliny a následovalo osm nových případů v témže regionu. V roce 2009 se vzteklina u volně žijících zvířat rozšířila rovněž do regionu Veneto. Do konce roku 2009 bylo v regionu Friuli Venezia Giulia prokázáno 35 případů a v regionu Veneto 33 případů.
(5)
Sousední členské státy se obávají, že výskyt vztekliny v severovýchodní Itálii ohrožuje i jejich území.
(6)
Proto je nezbytné přijmout nouzová opatření s cílem zabránit dalšímu šíření nákazy v Itálii, jakož i jejímu šíření do sousedních členských států - Rakouska a Slovinska, a zvýšit úsilí o co nejrychlejší eradikaci nákazy.
(7)
Dne 9. prosince 2009 předložila Itálie Komisi nouzový plán orálního očkování lišek s názvem „Program tlumení vztekliny v regionech severovýchodní Itálie - zvláštní plán očkování lišek“. Plán byl shledán přijatelným, a proto je na místě, aby některá opatření byla financována Unií. Na provedení plánu by proto měl být poskytnut finanční příspěvek Unie.
(8)
Finanční příspěvek Unie musí být vyplacen na základě úřední žádosti o náhradu předložené členskými státy a na základě podpůrných dokladů uvedených v článku 7 nařízení Komise (ES) č. 349/2005 ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví pravidla pro financování nouzových opatření a opatření pro tlumení některých chorob zvířat uvedených v rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenstvím (2)
(9)
Vzhledem k tomu, že rozšířený plán očkování bylo třeba uskutečnit bez odkladu, aby se předešlo šíření nákazy do dalších členských států, je odůvodněné, aby byl finanční příspěvek Unie uvolněn od 9. prosince 2009, kdy byl plán předložen Komisi k financování.
(10)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
„Program tlumení vztekliny v regionech severovýchodní Itálie - zvláštní plán očkování lišek“ (dále jen „plán“), který předložila Itálie dne 9. prosince 2009, se schvaluje na období od 9. prosince 2009 do 31. prosince 2010.
Článek 2
1. Unie může poskytnout finanční příspěvek na plán ve výši 50 % nákladů Itálie na:
a)
provádění laboratorních vyšetření na:
i)
průkaz antigenu vztekliny nebo protilátek proti vzteklině,
ii)
izolaci a charakterizaci viru vztekliny,
iii)
průkaz biomarkeru,
iv)
titraci očkovacích návnad;
b)
nákup a distribuci orální očkovací látky a návnad a nákup a parenterální podávání očkovacích látek hospodářským zvířatům v souvislosti s plánem.
Finanční příspěvek Unie na náklady uvedené v písmenech a) a b) však nesmí přesáhnout 2 300 000 EUR.
2. Maximální částka nákladů vynaložených na provádění plánu, které mají být proplaceny Itálii, nesmí překročit v průměru:
a)
za sérologické vyšetření:
8 EUR na vyšetření;
b)
za vyšetření k průkazu tetracyklinu v kostech:
8 EUR na vyšetření;
c)
za fluorescenční vyšetření na protilátky (FAT):
12 EUR na vyšetření;
d)
za vyšetření pomocí metody polymerázové řetězové reakce (PCR):
10 EUR na vyšetření;
e)
za nákup orální očkovací látky a návnad:
0,4 EUR na dávku;
f)
za nákup parenterální očkovací látky:
1 EUR na dávku;
g)
za očkování hospodářských zvířat:
1,50 EUR na zvíře.
3. Náklady na provádění laboratorních vyšetření uvedených v odst. 1 písm. a) zahrnují:
a)
náklady na nákup souprav k vyšetřením, činidel a veškerého spotřebního materiálu použitého k provádění vyšetření;
b)
náklady na personál vyhrazený zcela nebo zčásti na provádění vyšetření;
c)
nejvýše 7 % režijních nákladů z celkových nákladů uvedených v písmenech a) a b).
Článek 3
1. Finanční příspěvek Unie na plán bude poskytnut pod podmínkou, že Itálie:
a)
uskuteční plán v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Unie, včetně pravidel hospodářské soutěže, pravidel pro zadávání veřejných zakázek a pravidel pro poskytování státní podpory;
b)
v souladu s přílohami předloží Komisi nejpozději 30. dubna 2011 závěrečnou zprávu o technickém provedení plánu spolu s údaji odůvodňujícími uhrazené náklady a výsledky dosaženými v období od 9. prosince 2009 do 31. prosince 2010;
c)
provede plán účelně.
2. Pokud Itálie nesplní podmínky stanovené v odstavci 1, sníží Komise finanční příspěvek Unie s ohledem na povahu a závažnost porušení a na finanční ztrátu vzniklou Unii.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 9. prosince 2009.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 28. října 2010.
DECIZIA COMISIEI
din 28 octombrie 2010
privind finanțarea măsurilor de urgență referitoare la rabie în nord-estul Italiei
[notificată cu numărul C(2010) 7379]
(2010/657/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Decizia 2009/470/CE a Consiliului din 25 mai 2009 privind anumite cheltuieli în domeniul veterinar (1) în special articolul 8 alineatul (2),
întrucât:
(1)
Decizia 2009/470/CE prevede că atunci când un stat membru este amenințat în mod direct de apariția sau răspândirea, pe teritoriul unei țări terțe, a unei boli dintre cele aflate pe lista din anexa la decizia respectivă, se poate adopta orice măsură adecvată situației în cauză, inclusiv acordarea unei contribuții financiare de către Comunitate, destinată măsurilor considerate în mod special necesare pentru încheierea cu succes a acțiunilor întreprinse.
(2)
Rabia este o boală a animalelor care afectează în special carnivorele sălbatice și pe cele domestice și care are implicații grave asupra sănătății publice. Ea constituie una dintre bolile enumerate în lista din anexa I la Decizia 2009/470/CE.
(3)
În ultimii ani, Uniunea a cofinanțat programe pentru imunizarea pe cale orală a carnivorelor sălbatice care reprezintă rezervorul acestei boli, aceste programe ducând la o situație extrem de favorabilă în majoritatea statelor membre, fiind reduse drastic cazurile de rabie la animalele sălbatice și la cele domestice și dispărând cazurile de rabie la om.
(4)
Italia este considerată o țară indemnă de rabie din 1997. Cu toate acestea, în octombrie 2008 în regiunea Friuli Venezia Giulia, a fost detectat un caz de rabie, urmat de opt cazuri noi în aceeași regiune. În 2009, rabia silvatică s-a răspândit și în regiunea Veneto. Până la sfârșitul lui 2009, au fost depistate 35 de cazuri în Friuli Venezia Giulia și 33 de cazuri în Veneto.
(5)
Statele membre învecinate și-au exprimat îngrijorarea că teritoriile lor sunt amenințate de situația rabiei în nord-estul Italiei.
(6)
În consecință, sunt necesare măsuri de urgență pentru a preveni răspândirea ulterioară a bolii în Italia și răspândirea în statele membre învecinate Austria și Slovenia, și pentru a consolida eforturile de eradicare a bolii în cel mai scurt timp posibil.
(7)
La 9 decembrie 2009, Italia a prezentat Comisiei un plan de urgență pentru vaccinare orală a vulpilor, „Programul de control al rabiei în regiunile din nord-estul Italiei - Plan special de vaccinare a vulpilor”. Planul este considerat drept acceptabil și, prin urmare, este adecvat ca unele măsuri să fie finanțate de către Uniune. Prin urmare, o contribuție financiară din partea Uniunii ar trebui acordată pentru punerea sa în aplicare.
(8)
Contribuția financiară a Uniunii ar trebui plătită pe baza unei cereri oficiale de rambursare prezentate de statele membre și a documentelor justificative prevăzute la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 349/2005 al Comisiei din 28 februarie 2005 de stabilire a normelor privind finanțarea comunitară a intervențiilor de urgență și a combaterii anumitor boli ale animalelor menționate în Decizia 90/424/CEE a Consiliului (2).
(9)
Având în vedere urgența cu care trebuie pus în aplicare planul de vaccinare extins pentru a preveni răspândirea bolii la alte state membre, se justifică disponibilitatea contribuției financiare a Uniunii începând cu 9 decembrie 2009, când planul a fost prezentat spre finanțare Comisiei.
(10)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
„Programul de control al rabiei în regiunile din nord-estul Italiei - Plan special de vaccinare a vulpilor” (denumit în continuare „planul”) prezentat de Italia la 9 decembrie 2009 este aprobat pentru perioada cuprinsă între 9 decembrie 2009 și 31 decembrie 2010.
Articolul 2
(1) Uniunea poate acorda o contribuție financiară pentru plan în valoare de 50 % din cheltuielile suportate de Italia pentru:
(a)
efectuarea examenelor de laborator pentru:
(i)
depistarea antigenului sau anticorpilor rabiei;
(ii)
izolarea și caracterizarea virusului rabiei;
(iii)
detectarea markerului biologic;
(iv)
titrarea momelilor vaccinale;
(b)
achiziționarea și distribuirea de vaccinuri orale și momeli, precum și achiziționarea și administrarea de vaccinuri parenterale la efectivele de animale în vederea punerii în aplicare a planului.
Cu toate acestea, contribuția financiară a Uniunii pentru cheltuielile menționate la literele (a) și (b) nu depășește 2 300 000 EUR.
(2) Suma maximă a cheltuielilor care urmează a fi rambursate Italiei pentru plan nu depășește, în medie:
(a)
pentru un test serologic
8 EUR pe test;
(b)
pentru testele de detectare a tetraciclinei în oase
8 EUR pe test;
(c)
pentru testele de imunofluorescență (TIF)
12 EUR pe test;
(d)
pentru un test de reacție în lanț a polimerazei (testul PCR)
10 EUR pe test;
(e)
pentru achiziționarea de vaccin oral și momeli
0,4 EUR pe doză;
(f)
pentru achiziționarea vaccinurilor parenterale
1 EUR pe doză;
(g)
pentru vaccinarea animalelor
1,50 EUR pe animal.
(3) Costurile pentru efectuarea testelor de laborator menționate la alineatul (1) litera (a) includ:
(a)
costurile suportate pentru achiziționarea de truse de testare, reactivi și toate consumabilele utilizate pentru efectuarea testelor;
(b)
costurile suportate pentru personalul alocat în mod specific, total sau parțial pentru efectuarea testelor;
(c)
un cuantum maxim de 7 % din cheltuielile generale din suma totală a costurilor menționate la literele (a) și (b).
Articolul 3
(1) Contribuția financiară a Uniunii pentru plan se acordă cu condiția ca Italia:
(a)
să pună în aplicare planul în conformitate cu dispozițiile relevante de drept al Uniunii, inclusiv cele privind concurența și atribuirea contractelor de achiziții publice și ajutorului de stat;
(b)
să transmită Comisiei, în conformitate cu anexele, până la 30 aprilie 2011 cel târziu, un raport final privind executarea tehnică a planului, însoțit de documentele justificative referitoare la costurile suportate și la rezultatele obținute în cursul perioadei cuprinse între 9 decembrie 2009 și 31 decembrie 2010;
(c)
să pună în aplicare planul în mod eficient.
(2) În cazul în care Italia nu respectă condițiile prevăzute la alineatul (1), Comisia reduce contribuția financiară a Uniunii, luând în considerare natura și gravitatea neconformității și pierderea financiară înregistrată de Uniune.
Articolul 4
Prezenta decizie se aplică de la 9 decembrie 2009.
Articolul 5
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 28 octombrie 2010.