ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se státních podpor v odvětví zpracování uhynulých zvířat v roce 2003 - státní podpora C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
(oznámeno pod číslem K(2011) 4425)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/651/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2003 oznámilo stále zastoupení Francie při Evropské unii v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (1) Komisi, že některé podniky, které prodávají maso pro účely maloobchodu, budou osvobozeny od asanační dávky.
(2)
Původní oznámení se týkalo jednak podpor udělených v roce 2003 a zároveň podpor plánovaných na rok 2004. Protože část podpor již byla přidělena, rozhodla se tehdy Komise, že spis rozdělí. Toto rozhodnutí se v rámci podpor přidělených v roce 2003 zabývá pouze osvobozením od asanační daně.
(3)
Asanační dávka byla zrušena v dne 1. ledna 2004. Poté bylo financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat zajištěno zavedením „daně z porážky“, proti které Komise nevznesla námitky (2).
(4)
V rámci přezkoumání spisu o „dani z porážky“ (státní podpora N 515 A/03) zaslaly francouzské orgány Komisi příslušné informace k danému případu, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
(5)
Dopisem ze dne 7. dubna 2005, zaevidovaným dne 12. dubna 2005, francouzské orgány předložily doplňující informace, jež Komise požadovala dopisem ze dne 4. března 2005.
(6)
Komise ve věci předmětné podpory zahájila řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, a to dopisem č. SG(2005)D/202956 ze dne 7. července 2005.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k podání připomínek k dotyčným podporám.
(8)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopisech ze dne 20. září 2005 a 15. listopadu 2005, které byly zaevidovány dne 17. listopadu 2005.
(9)
Komise obdržela připomínky od Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, dále jen „CFBCT“) ze dne 18. října 2005 a připomínky jedné soukromé společnosti ze dne 17. října 2005 (4) a ze dne 11. července 2008.
(10)
Dopisem ze dne 18. dubna 2011 francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (5).
II. POPIS
(11)
Předmětné opatření se týká financování veřejné asanační služby na rok 2003 a likvidace masokostních mouček, které již nemají obchodní využití.
(12)
Veřejná služba zpracování uhynulých zvířat se dříve financovala z asanačních daní, které byly zavedeny článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français), který vychází z článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a likvidaci uhynulých zvířat a jatečních odpadů (dále jen „zákon z roku 1996“).
(13)
Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů. Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej. Jejím základem byla hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) u nákupů bez ohledu na původ produktu:
-
maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
-
solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
-
krmivo na základě masa a drobů.
(14)
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok byl nižší než 2 500 000 francouzských franků (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, byly od daně osvobozeny. Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) byly provedeny určité změny v mechanismu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001. Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům. Základ daně byl tedy rozšířen i na „ostatní masné výrobky“. Sazba daně byla stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH od daně osvobozeny.
(15)
Původně, tj. od 1. ledna 1997, byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu, tedy již ne do za tímto účelem vytvořeného fondu. Na rok 2003 mělo ministerstvo pro zemědělství, potraviny, rybolov a pro venkov k dispozici prostředky na základě vyhlášky č. 2002-1580 ze dne 30. prosince 2002 o uplatňování finančního zákona v roce 2003. Spadaly do běžných výdajů tohoto ministerstva v části IV, Veřejná opatření, 4. oddíl, ekonomická opatření, pobídky a intervence. Na rok 2003 byl výnos z této daně ohodnocen na 550 milionů EUR.
(17)
Oznámení na rok 2003 počítalo s podporou na uskladnění a likvidaci masokostních mouček a s podporou pro převoz a likvidaci uhynulých zvířat a pro jateční odpady. Dále zákon z roku 1996 stanovoval osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl nižší než 762 245 EUR. Podle informací, které má Komise k dispozici, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u opatření podpory týkajících se sběru a likvidace uhynulých zvířat, uskladnění a likvidace masokostních mouček a jatečních odpadů nehrozí, že by měla vliv na podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Mohou tedy využít výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU, jelikož se jedná o opatření, která mohou přispět k rozvoji odvětví. Komise se však rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o EU, pokud jde o existenci podpor podnikům osvobozeným od asanační daně a o slučitelnost těchto podpor.
(19)
V okamžiku zahájení šetření se Komise domnívala, že osvobození od asanační daně způsobilo ztrátu na státních příjmech, a toto osvobození se tak jevilo jako neodůvodněné vzhledem k povaze a struktuře daňového systému, jehož smyslem je zajišťovat státu příjmy. Osvobození se podle informací, které měla Komise k dispozici, totiž nevztahovalo na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
(20)
Protože se asanační daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdálo se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který by s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(21)
Proto se zdálo, že uvedené osvobození vytváří selektivní výhodu. Jednalo by se tedy o podporu prodejců, jejichž daňové zatížení by se díky osvobození zmírnilo. Na základě číselných údajů, které se týkají obchodu s masem, Komise usoudila, že osvobození od daně pro rok 2003 obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, je výhoda představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(22)
Komise nemohla vyloučit, že osvobození od daně nemá vliv na obchod mezi členskými státy, zejména v hraničních oblastech.
(23)
Osvobození od daně obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, se tedy jevilo jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(24)
Osvobození se v daném případě jevilo jako snížení nákladů bez jakéhokoliv stimulačního prvku a bez protihodnoty ze strany příjemců, jehož slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla prokázána.
(25)
Komise se proto domnívala, že podpora spadá do oblasti působnosti bodu 3.5 Pokynů Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství (7), které byly v té době platné. V uvedeném bodě bylo stanoveno, že aby byla opatření považována za slučitelná se společným trhem, musí jakékoli opatření obsahovat pobídkový prvek nebo vyžadovat nějaké protiplnění na straně příjemce. Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v uvedených pokynech, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace producentů, které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, přirovnávány k provozním podporám, jsou tedy neslučitelné se společným trhem.
(26)
U podniků osvobozených od asanační daně nemohla Komise vyloučit, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU a že jde o provozní podporu, u níž Komise měla pochybnosti o slučitelnosti s vnitřním trhem.
III. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(27)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopise ze dne 20. září 2005 a ze dne 15. listopadu 2005. Ve svých dopisech potvrdily, že se v případě osvobození od daně podniků, které nepodléhaly dani, bezesporu jednalo o podporu v smyslu Smlouvy o ES. Komise navíc došla k podobnému závěru ve svém rozhodnutí 2005/474/ES (8), které se týkalo osvobození od daně od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 (podpora NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francouzské orgány však argumentovaly před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 1998/2006, že podpory spadaly do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9). Podle nich vyplývalo z počtu dotyčných podniků, jichž bylo ročně v průměru více než 100 000, a z hodnoty ročního obratu pro osvobození od daně (762 245 EUR), že výše osvobození, kterou by bylo možné považovat za státní podporu, byla každopádně nižší než maximální částka 100 000 EUR během tříletého období, jak stanoví nařízení (ES) č. 69/2001.
(29)
Aby francouzské orgány prokázaly, že maximální částka u podniků, které byly osvobozeny v roce 2003, byla systematicky nižší než 100 000 EUR během tříletého období, využily dvě metody.
(30)
Nejprve určily roční obrat podniku, který platí během tříletého období daně ve výši 100 000 EUR, což ročně činí v průměru 33 333 EUR. Z této částky se vycházelo a pro jednotlivé daňové sazby (2,1 % a 3,9 %) se stanovil základ pro výpočet daně odpovídající nákupům masa daného podniku. Na základě hodnoty těchto nákupů masa pak francouzské orgány odhadly roční obrat, přičemž vycházely z (nadnesené) hypotézy, že se daný podnik specializuje na obchod s masem. Pomocí této metody pak stanovily obrat podniku, který byl výrazně vyšší než mezní hodnota pro osvobození od daně. Její výše činila 762 245 EUR, mezní hodnota tak byla výrazně překročena, což znamená, že podnik, který během tří let platí daně ve výši 100 000 EUR, nemůže být v žádném případě osvobozen od daně z nákupu masa.
(31)
Dále se pak francouzské orgány snažily stanovit výši daně podniku specializovaného na maso, jehož obrat činí 762 000 EUR, tedy je těsně pod mezní hodnotou pro osvobození od daně. Z koeficientu nákupu/obratu ve výši 0,58 (10) francouzské orgány vypočítaly hodnotu nákupů masa takového podniku na 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Tato druhá metoda výpočtu ukazuje, že maximální částka osvobození činí 13 132 EUR ročně na jeden podnik, což je každopádně částka nižší než 100 000 EUR během tří let.
(32)
Po vstupu nařízení (ES) č. 1998/2006 v platnost francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti uvedeného nařízení, zejména článku 5, který se týká přechodných opatření.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(33)
Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (dále jen „CFBCT“) nejprve upozornilo, že předmětné opatření neodpovídá definici státní podpory a že daňový mechanismus uplatňovaný pro některé podniky v závislosti na výši jejich obratu je zcela oprávněný s ohledem na povahu daňového systému. Podle CFBCT byla daň z nákupu masa hrazena a kontrolována podle pravidel platných pro DPH a obdobné daně. Stanovení mezní hodnoty pro osvobození od daně vycházelo z objektivních a racionálních kritérií, která byla shodná jako u mezních hodnot vztahujících se na jiné daně. Zákon z roku 1996 odpovídal logice francouzského systému pro vybírání DPH. Cílem zákona tedy nebylo vytvořit zvláštní výhody pro některé podniky, ale zavést hranici zdanění a zohlednit schopnost některých podniků platit daně a zejména zohlednit životosachopnost malých řeznictví.
(34)
Podle sdružení CFBCT toto opatření také nemělo vliv na obchod uvnitř Společenství. Protože se totiž týkalo velmi malých podniků a protože jsou tyto podniky činné na trhu, který je ze zeměpisného hlediska extrémně omezený, je důvod pochybovat o tom, že by opatření bylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(35)
Sdružení CFBCT zdůrazňuje, že ačkoliv podniky osvobozené od platby daně skutečně měly prospěch z podpory, byla tato podpora každopádně v souladu s pravidly Smlouvy.
(36)
Komise by osvobození od daně malých řeznictví a lahůdkářství měla v daném případě považovat za odůvodněné cílem všeobecného zájmu: řízení krize vyvolané nemocí šílených krav a nezbytné zpracování nebezpečných produktů. Navíc se toto opatření týkalo pouze malých a středních podniků a teoreticky by se na něj vztahovala nařízení o osvobození, která byla v té době platná, tedy nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (11) a nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (12).
(37)
Sdružení CFBCT se každopádně domnívá, že požadavek na vrácení podpory, ke kterému by došlo po případném ohodnocení opatření jako státní podpory neslučitelné s jednotným trhem, by bylo v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (13), protože záporným rozhodnutím a vracením podpory by se nezohlednila oprávněná očekávání podniků, kterým byla udělena podpora.
(38)
Každopádně pokud by byla výše podpory dodatečně stanovena na základě zpětného paušálního zdanění, zřejmě by byla pod mezní hodnotou pro minimální podporu, protože potenciální příjemci těchto podpor byly většinou mikroponiky.
(39)
Podle informací, které má Komise k dispozici, se uvedená soukromá společnost ve Francii zabývá distribucí potravin. Protože tato společnost v letech 2001 až 2003 podléhala asanační dani a protože požadovala vrácení částky zaplacené francouzským daňovým orgánům, domnívá se, že je v jejím zájmu předložit k danému případu připomínky.
(40)
Tato společnost se domnívá, že v rozporu se závěry Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 5. července 2005 (2005/C 228/06) (14), nebylo zrušeno propojení mezi podporou v odvětví zpracování uhynulých zvířat a daní z nákupu masa. Podle ní je asanační daň na rok 2003 založená na článku 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français) a financuje mechanismus státních podpor podle článku 107 Smlouvy o fungování EU. Protože tento mechanismus nebyl předem Komisi oznámen, měl by se prohlásit za protiprávní.
(41)
Dále se uvedená společnost domnívá, že osvobození od daně není slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování EU, tedy ani se zásadou rovnosti v daňové oblasti a proto ani s pravidly hospodářské soutěže.
V. POSOUZENÍ
(42)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva jinak.
(43)
Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (15) se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahují na odvětví vepřového masa. Vztahují se na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (16). Před přijetím nařízení (ES) č. 1254/1999 se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahovaly na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (17). Vztahují se na odvětví ovčího a kozího masa v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu s ovčím a kozím masem (18). Vztahují se na odvětví drůbežího masa v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (19). Nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (20) se zrušila tato jednotlivá nařízení a v jeho článku 180 se stanovilo, že se pravidla státních podpor vztahují na výše uvedené produkty.
(44)
Francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podle nařízení (ES) č. 1998/2006 se má u podpor splňujících podmínky stanovené nařízením za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a že tedy nepodléhají povinnosti informovat podle 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(46)
Nařízení (ES) č. 1998/2006 se vztahuje na podporu udělenou podnikům ve všech odvětvích, ale u podniků činných v odvětví zpracování a uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh pouze v případě, že výše podpory není stanovena na základě ceny nebo množství produktů tohoto typu zakoupených od primárních producentů nebo uvedených na trh danými podniky a není-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům.
(47)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 se toto nařízení rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. Nařízení (ES) č. 1998/2006 vstoupilo v platnost dnem 29. prosince 2006.
(48)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1998/2006 nesmí celková výše podpory de minimis poskytnuté jednomu podniku v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 200 000 EUR. Stanovený strop se vztahuje na příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
(49)
Předmětné podniky byly činné ve zpracování a uvádění na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a dalších produktů a v roce 2003 byly osvobozeny od asanační daně. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1998/2006 se proto v tomto případě uvedené nařízení použije.
(50)
Francouzské orgány prokázaly, že podmínky požadované nařízením (ES) č. 1998/2006 jsou splněny, protože ekvivalent podpory, kterou každý příjemce obdržel, ani v jednom případě nepřesáhl 200 000 EUR v tříletém období, neboť maximální osvobozená částka činila 13 132 EUR ročně na jeden podnik (viz 29. bod odůvodnění).
(51)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl v roce 2003 nižší než 762 245 EUR, spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006 a splňuje podmínky stanovené uvedeným nařízením. Proto toto osvobození není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od asanační daně na rok 2003 podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat je nižší než 762 245 EUR, není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 29. června 2011.
DECIZIA COMISIEI
din 29 iunie 2011
privind ajutoarele din sectorul ecarisajului în 2003 Ajutorul de stat C 23/05 (ex NN 8/04 și N 515/03)
[notificată cu numărul C(2011) 4425]
(Numai textul în limba franceză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/651/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2),
întrucât:
I. PROCEDURA
(1)
Prin scrisoarea din data de 7 noiembrie 2003 reprezentanța permanentă a Franței pe lângă Uniunea Europeană a notificat Comisiei, în temeiul articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”) (1), o scutire de taxa de ecarisaj în favoarea anumitor întreprinderi de vânzare a cărnii cu amănuntul.
(2)
Notificarea originală se referea, pe de o parte, la ajutoarele acordate în 2003 și, pe de altă parte, la ajutoarele avute în vedere începând cu 2004. Deoarece o parte din ajutoare au fost deja acordate, Comisia a hotărât la momentul respectiv scindarea dosarului. În cadrul prezentei decizii numai scutirea de taxa de ecarisaj, dintre ajutoarele acordate în 2003, face obiectul unei examinări.
(3)
Taxa de ecarisaj a fost eliminată la 1 ianuarie 2004. Prin urmare, finanțarea serviciului public de ecarisaj a fost asigurată de produsul unei „taxe de sacrificare”, față de care Comisia nu formulase obiecții (2).
(4)
În cadrul instrumentării dosarului privind „taxa de sacrificare” (Ajutor de stat N 515A/03), autoritățile franceze au transmis Comisiei, prin scrisoarea din data de 29 decembrie 2003, informații pertinente și pentru cauza în speță.
(5)
Prin scrisoarea din data de 7 aprilie 2005, înregistrată la 12 aprilie 2005, autoritățile franceze au prezentat informații suplimentare, solicitate de Comisie prin scrisoarea din data de 4 martie 2005.
(6)
Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește ajutorul menționat, prin scrisoarea nr. SG(2005)D/202956 din data de 7 iulie 2005.
(7)
Decizia de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (3). Comisia a invitat celelalte state membre și părțile terțe interesate să își prezinte observațiile cu privire la ajutoarele în cauză.
(8)
Autoritățile franceze și-au transmis observațiile prin scrisorile din data de 20 septembrie 2005 și, respectiv, din data de 15 noiembrie 2005, înregistrate la data de 17 noiembrie 2005.
(9)
Comisia a primit observații din partea Confederației din sectorul măcelăriei, al măcelăriei-carmangeriei, al preparatelor culinare (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs) (denumită în continuare „CFBCT”), la data de 18 octombrie 2005, și observații din partea unei societăți private, la data de 17 octombrie 2005 (4) și la data de 11 iulie 2008.
(10)
Prin scrisoarea din data de 18 aprilie 2011, autoritățile franceze au confirmat faptul că scutirea de plata taxei pentru achiziționarea cărnii (denumită „taxă de ecarisaj”) acordată pentru anul 2003 anumitor întreprinderi de comercializare a produselor agricole se înscria în cadrul Regulamentului (CE) nr. 1998/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis (5).
II. DESCRIERE
(11)
Măsura respectivă privește finanțarea, pentru anul 2003, a serviciului public de ecarisaj și de distrugere a făinii de carne și de oase care nu mai poate fi utilizată în comerț.
(12)
Serviciul public de ecarisaj era finanțat înainte prin taxa de ecarisaj, instituită prin articolul 302a ZD din „Code général des impôts français” (Codul general al impozitelor din Franța), adoptat prin articolul 1 din Legea nr. 96-1139 din 26 decembrie 1996 privind colectarea și eliminarea cadavrelor de animale și a deșeurilor provenind din abatoare (denumită în continuare „legea din 1996”).
(13)
Taxa de ecarisaj se aplica achiziționărilor de carne și de alte produse specificate efectuate de către orice persoană care realiza vânzarea cu amănuntul a produselor respective. În principiu, orice persoană care realiza vânzări cu amănuntul plătea această taxă. Baza de calcul a taxei era constituită din valoarea produselor enumerate în continuare, fără taxa pe valoarea adăugată (TVA) a achiziționărilor de orice fel:
-
carne și organe, proaspete sau fierte, refrigerate sau congelate, de pasăre, de iepure, de vânat sau de animale din speciile bovină, ovină, caprină, porcină și de cal sau de măgar, precum și de animale provenind din încrucișări ale acestora;
-
produse conservate prin sărare, produse de mezelărie, osânză, conserve de carne și de organe prelucrate;
-
alimente pentru animale, pe bază de carne și de organe.
(14)
Întreprinderile a căror cifră de afaceri din anul calendaristic anterior era mai mică de 2 500 000 franci francezi (FRF) (6) (381 122 EUR) fără TVA erau scutite de taxă. Cotele de impozitare erau stabilite, pe tranșe de achiziționări lunare fără TVA, la 0,5 % până la suma de 125 000 FRF (19 056 EUR) și la 0,9 % pentru sume mai mari de 125 000 FRF. Articolul 35 din Legea finanțelor rectificativă pentru anul 2000 (legea nr. 2000-1353 din 30 decembrie 2000) a adus anumite modificări mecanismului taxei de ecarisaj, modificări care au intrat în vigoare la data de 1 ianuarie 2001. Obiectivul acestor modificări era contracararea efectelor crizei declanșate de ESB și a costurilor excedentare care derivau din aceasta. Prin urmare, baza de calcul s-a extins la „alte produse pe bază de carne”. Cota de impozitare a taxei a fost stabilită la 2,1 % pentru tranșa de achiziții lunare de până la 125 000 FRF (19 056 EUR) și la 3,9 % pentru sume mai mari de 125 000 FRF. De asemenea, toate întreprinderile a căror cifră de afaceri din anul calendaristic precedent era mai mică de 5 000 000 FRF (762 245 EUR) erau scutite de taxă.
(15)
Inițial, adică începând cu data de 1 ianuarie 1997, produsul taxei era afectat unui fond creat special în acest scop, iar obiectivul era finanțarea serviciului de colectare și de eliminare a cadavrelor de animale și de materiale confiscate de la abatoare și declarate improprii pentru a fi consumate de oameni sau de animale, adică activitățile definite drept misiune a serviciului public la articolul 264 din Codul rural. Fondul era gestionat de „Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles” (Centrul național pentru sistematizarea structurilor exploatațiilor agricole) (CNASEA).
(16)
Începând cu data de 1 ianuarie 2001, produsul taxei de ecarisaj a fost afectat direct bugetului general de stat și nu fondului creat anume în acest scop. Pentru anul 2003, creditele au fost deschise la ministerul agriculturii, alimentației, pescuitului și afacerilor rurale prin decretul nr. 2002-1580 din 30 decembrie 2002 privind aplicarea legii finanțelor pentru anul 2003 și au fost înscrise drept cheltuieli obișnuite ale ministerului în titlul IV, Intervenții publice, partea a 4-a, acțiuni economice, stimulări și intervenții. Pentru anul 2003, produsul acestei taxe a fost evaluat la 550 milioane EUR.
(17)
Notificarea din 2003 prevedea ajutoare pentru depozitarea și distrugerea făinii animale, precum și ajutoare pentru transportul și distrugerea animalelor găsite moarte și deșeurilor provenind de la abatoare. De asemenea, legea din 1996 prevedea scutirea întreprinderilor care vând carne cu amănuntul a căror cifră de afaceri era mai mică de 762 245 EUR. Conform informațiilor de care dispune Comisia, legea din 1996 a fost în vigoare pe tot parcursul anului 2003.
(18)
În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a enunțat concluzia că măsurile de ajutor privind ridicarea și distrugerea animalelor găsite moarte, precum și depozitarea și distrugerea făinii animale și deșeurilor provenind de la abatoare nu riscă să afecteze condițiile de efectuare a schimburilor comerciale într-un fel care să fie contrar interesului comun. Acestea puteau deci beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE ca măsuri care pot contribui la dezvoltarea sectorului. În schimb, Comisia a hotărât inițierea procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește existența și compatibilitatea ajutoarelor pentru comerțul exceptat de la plata taxei de ecarisaj.
(19)
În etapa inițierii procedurii de investigare, Comisia estimase că scutirea de plata taxei de ecarisaj pare să implice, pentru stat, o pierdere de resurse și nu pare justificată de natura și economia sistemului fiscal al cărui obiectiv este să asigure venituri pentru stat. Astfel, conform informațiilor de care dispunea Comisia, exonerarea nu se referea la cifra de afaceri realizată prin vânzările de carne, ci la cifra globală a vânzărilor.
(20)
Deoarece taxa de ecarisaj se calculează pornind de la valoarea produselor pe bază de carne, nu părea justificat ca o întreprindere cu o cifră de afaceri mai mare în ceea ce privește vânzările de carne să fie scutită de plata taxei, în timp ce o întreprindere concurentă, care realizează o cifră de afaceri mai mică pornind de la produsele pe bază de carne să fie obligată la plata taxei.
(21)
Prin urmare, exonerarea menționată părea să constituie un avantaj selectiv. Este deci, se pare, un ajutor în favoarea întreprinderilor vânzătoare care, fiind scutite, ar avea o sarcină fiscală mai mică. Pe baza cifrelor privind comerțul cu carne, Comisia a ajuns la concluzia că scutirea, în 2003, de taxă de care au beneficiat comercianții care realizau o cifră de afaceri mai mică de 762 245 EUR e un avantaj care poate constitui un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(22)
Comisia nu putea exclude faptul că scutirea de taxă poate avea o incidență asupra schimburilor comerciale dintre statele membre, în special în zonele frontaliere.
(23)
Scutirea de taxă acordată întreprinderilor de comercializare cu o cifră de afaceri mai mică de 762 245 EUR părea așadar a constitui un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(24)
În acest caz, ajutoarele păreau a consta într-o reducere a taxelor, lipsită de orice stimulent și de orice contrapartidă în ceea ce îi privește pe beneficiari, a căror compatibilitate cu regulile de concurență nu era dovedită.
(25)
Comisia considera deci că ajutorul intră sub incidența domeniului de aplicare a punctului 3.5 din liniile directoare ale Comunității privind ajutoarele de stat (7), care se aplicau în acea vreme. În conformitate cu aceste norme, pentru a fi considerată compatibilă cu piața comună, orice măsură de ajutor trebuie să conțină un anumit stimulent sau să solicite beneficiarului o contrapartidă. Astfel, în afară de cazul în care există excepții prevăzute în mod expres în legislația comunitară sau în liniile directoare menționate, ajutoarele de stat unilaterale destinate numai ameliorării situației financiare a producătorilor, dar care nu contribuie în niciun fel la dezvoltarea sectorului sunt asimilate unor ajutoare pentru funcționare incompatibile cu piața comună.
(26)
Pentru comerțul exceptat de la plata taxei de ecarisaj, Comisia nu putea exclude faptul că ajutorul respectiv poate fi un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și că poate fi vorba de un ajutor pentru funcționare, în legătură cu care Comisia își exprima îndoielile în ceea ce privește compatibilitatea acestuia cu piața comună.
III. OBSERVAȚIILE PREZENTATE DE FRANȚA
(27)
Autoritățile franceze și-au prezentat observațiile prin scrisorile din data de 20 septembrie 2005 și din data de 15 noiembrie 2005. În aceste scrisori, autoritățile franceze au afirmat că nu putea fi contestat faptul că scutirea fiscală de care beneficiaseră întreprinderile scutite reprezenta un ajutor în sensul Tratatului CE. Comisia ajunsese, de altfel, la o concluzie similară în Decizia 2005/474/CE (8) privind exonerarea aplicată în perioada 1 ianuarie 1997-31 decembrie 2002 (ajutorul NN 17/01 reclasat C 49/02).
(28)
În schimb, autoritățile franceze semnalaseră înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1998/2006 că ajutoarele intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 69/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratatul CE ajutoarelor de minimis (9) și că numărul de întreprinderi în cauză, care se ridica la peste 100 000 în medie pe an, precum și pragul cifrei de afaceri reținut pentru exonerare (762 245 EUR) ar arăta că valoarea exonerării care poate fi considerată un ajutor de stat se situa, în orice caz, sub pragul de 100 000 EUR pe durata a trei ani, prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 69/2001.
(29)
Pentru a demonstra că valoarea exonerării de care au beneficiat întreprinderile respective în 2003 se situa în mod sistematic sub suma de 100 000 EUR pe durata a trei ani, autoritățile franceze au utilizat două metode.
(30)
Într-o primă etapă, autoritățile franceze au încercat să reconstituie cifra de afaceri a unei întreprinderi care ar fi plătit o taxă de 100 000 EUR pe durata a trei ani, adică o medie anuală de 33 333 EUR. Pornind de la această sumă, defalcată pe tranșe de impozitare (2,1 % și 3,9 %), acestea au reconstituit baza de calcul a taxei corespunzătoare achizițiilor întreprinderii. În fine, pornind de la valoarea acestor achiziții, autoritățile franceze au scăzut din această valoare o estimare a cifrei anuale de afaceri, pornind de la ipoteza - maximalistă - că e vorba de o întreprindere specializată în comerțul cu carne. Metoda le-a permis astfel să ajungă la o cifră de afaceri a întreprinderii mult superioară pragului de scutire de taxă. Pragul de exonerare de 762 245 EUR era deci mult depășit, ceea ce înseamnă că o întreprindere care ar achita o taxă de 100 000 EUR pe o perioadă de trei ani nu poate în niciun caz fi scutită de taxa de achiziționare a cărnii.
(31)
Într-o a doua etapă, autoritățile franceze au încercat să reconstituie valoarea taxei în cazul unei întreprinderi specializată în carne a cărei cifră de afaceri s-ar situa imediat sub pragul de scutire, la 762 000 EUR. Pornind de la coeficientul achiziții/cifră de afaceri de 0,58 (10), autoritățile franceze au dedus din acesta valoarea achizițiilor de carne ale acestei întreprinderi, și anume 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Această a doua metodă demonstrează că valoarea maximă de exonerare este de 13 132 EUR/an pentru fiecare întreprindere, adică o sumă care rămâne, orice s-ar întâmpla, inferioară sumei de 100 000 EUR pe durata a trei ani.
(32)
Ca urmare a intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1998/2006, autoritățile franceze au confirmat faptul că scutirea de la plata taxei pentru achiziționarea cărnii (denumită „taxă de ecarisaj”) acordată pentru anul 2003 anumitor întreprinderi de comercializare a produselor agricole se înscrie domeniul de aplicare al regulamentului menționat, și anume articolul 5 referitor la măsurile tranzitorii.
IV. OBSERVAȚII PREZENTATE DE TERȚI
(33)
În primul rând, Confederația din sectorul măcelăriei, al măcelăriei-carmangeriei, al preparatelor culinare (denumită în continuare „CFBCT”) a argumentat că măsura în cauză nu respectă criteriile de definire a unui ajutor de stat și că mecanismul fiscal aplicat anumitor întreprinderi în funcție de valoarea cifrei lor de afaceri se justifică pe deplin din motive de care țin de economia generală a sistemului fiscal. Conform CFBCT, taxa pe achiziționarea de carne era colectată și controlată în conformitate cu normele aplicabile în materie de TVA și alte taxe asemănătoare. Stabilirea pragului de scutire se baza pe un criteriu obiectiv și rațional identic cu pragurile aplicabile altor taxe. Legea din 1996 se înscria în logica sistemului francez de colectare a TVA, iar obiectul acesteia nu era oferirea unui avantaj extraordinar pentru anumite întreprinderi, ci viza în realitate, prin instituirea unui prag de impozitare, luarea în calcul a capacității de contribuție a întreprinderilor și, în special, a viabilității măcelăriilor tradiționale.
(34)
În al doilea rând, conform CFBCT, această măsură nu afecta comerțul intracomunitar, deoarece dimensiunile foarte modeste ale întreprinderilor afectate de măsura în cauză, precum și piața extrem de redusă din punct de vedere geografic pe care operau acestea nu duc la concluzia fermă că exista un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(35)
Chiar dacă ar trebui să se considere că întreprinderile scutite de plata taxei au beneficiat efectiv de un ajutor, CFBCT susține că acest ajutor era, în orice caz, compatibil cu normele din tratat.
(36)
Comisia ar trebui să ia în considerare faptul că exonerarea micilor întreprinderi de măcelărie și a măcelăriilor tradiționale a fost în acest caz justificată de un obiectiv de interes general: gestionarea crizei provocate de maladia vacii nebune și tratarea necesară a produselor periculoase. În plus, această măsură se referea numai la întreprinderile mici și mijlocii și ar putea fi acoperită de regulamentele privind scutirile aplicabile la acea vreme, și anume Regulamentul (CE) nr. 70/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE la ajutoare de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii (11) și Regulamentul (CE) nr. 1/2004 al Comisiei din 23 decembrie 2003 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat la ajutoare de stat acordate întreprinderilor mici și mijlocii care își desfășoară activitatea în domeniul producției, al prelucrării și al comercializării produselor agricole (12).
(37)
În orice caz, CFBCT susține că cerința privind recuperarea ajutorului, care ar fi consecința unei eventuale calificări a măsurii drept un ajutor de stat incompatibil, ar încălca articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 privind norme detaliate de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (13), în sensul că o hotărâre negativă cu recuperare nu ar ține seama de încrederea legitimă a întreprinderilor beneficiare.
(38)
Oricum, evaluarea a posteriori a valorii ajutorului, pe baza unei impozitări retroactive forfetare s-ar putea situa sub pragurile de minimis, având în vedere că potențialii beneficiari ai acestor ajutoare erau, în marea lor majoritate, microîntreprinderi.
(39)
Conform informațiilor de care dispune Comisia, respectiva societate privată desfășoară în Franța o activitate de distribuție a alimentelor. Având în vedere că a achitat taxa de ecarisaj pentru anii 2001 și 2003 și a solicitat rambursarea sumei plătite serviciilor fiscale din Franța, această societate estimează că are interesul de a-și prezenta observațiile în procedura de față.
(40)
Societatea susține că, în mod contrar față de concluziile Comisiei din hotărârea de inițiere a procedurii din data de 5 iulie 2005 (2005/C 228/06) (14), ajutoarele din sectorul ecarisajului și taxa pentru achiziționarea de carne nu erau deconectate și consideră că taxa de ecarisaj plătită pentru anul 2003 se bazează pe articolul 302a ZD din codul general al impozitelor și finanțează un mecanism de ajutoare de stat în conformitate cu articolul 107 din TFUE. Deoarece nu a fost notificat Comisiei în prealabil, acest mecanism ar trebui declarat ilegal.
(41)
De asemenea, societatea susține că scutirea de taxă este incompatibilă cu articolul 107 din TFUE și că aceasta duce la o incompatibilitate cu principiul de egalitate în fața sarcinilor publice și, prin extensiune, cu normele concurenței.
V. EVALUARE
(42)
În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE, cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.
(43)
Articolele 107, 108 și 109 din TFUE se aplică sectorului cărnii de porc în conformitate cu articolul 21 din Regulamentul (CEE) nr. 2759/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de porc (15). Aceste articole se aplică sectorului cărnii de vită și mânzat în conformitate cu articolul 40 din Regulamentul(CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de vită și mânzat (16). Înainte de adoptarea Regulamentului (CE) nr. 1254/1999, articolele 107, 108 și 109 din TFUE se aplicau sectorului cărnii de vită și mânzat în conformitate cu articolul 24 din Regulamentul (CEE) nr. 805/68 al Consiliului (17). Aceste articole se aplicau sectorului cărnii de oaie și sectorului cărnii de capră în conformitate cu articolul 22 din Regulamentul (CE) nr. 2467/98 al Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de oaie și în sectorul cărnii de capră (18). Aceste articole se aplicau sectorului cărnii de pasăre în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CEE) 2777/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de pasăre (19). Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (20) a abrogat aceste diferite regulamente și prevede, la articolul 180, că normele în materie de ajutoare de stat se aplică produselor menționate anterior.
(44)
Autoritățile franceze au confirmat că scutirea de plata taxei pentru achiziționările de carne (denumită „taxă de ecarisaj”) acordată pentru anul 2003 anumitor întreprinderi de comercializare a produselor agricole se înscrie în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1998/2006.
(45)
În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, ajutoarele care îndeplinesc condițiile pe care le stabilește acesta sunt considerate ca neîndeplinind toate criteriile articolului 107 alineatul (1) din TFUE și, prin urmare, se consideră că nu fac obiectul obligației de notificare prevăzute la articolul 108 alineatul (3) din TFUE.
(46)
Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 se aplică ajutoarelor acordate întreprinderilor din toate sectoarele, dar în cazul întreprinderilor care își desfășoară activitatea în sectorul prelucrării și comercializării produselor agricole enumerate în anexa I la tratatul CE, acesta se aplică numai dacă valoarea ajutorului nu este stabilită pe baza prețului sau a cantității produselor de acest tip achiziționate de la întreprinderi din sectorul producției primare sau comercializate de către întreprinderile în cauză și dacă ajutorul nu este subordonat faptului de a fi parțial sau în întregime cedat unor întreprinderi din sectorul producției primare.
(47)
În conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, acest regulament se aplică ajutoarelor acordate înainte de intrarea sa în vigoare întreprinderilor care își desfășoară activitatea în domeniul prelucrării și al comercializării produselor agricole, în cazul în care ajutoarele îndeplinesc toate condițiile prevăzute la articolele 1 și 2. Regulamentul CE nr. 1889/2006 a intrat în vigoare la 29 decembrie 2006.
(48)
În conformitate cu articolul 2 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, valoarea totală a ajutoarelor de minimis acordate unei aceeași întreprinderi nu depășește 200 000 EUR pe durata a trei exerciții fiscale. Plafonul prevăzut se exprimă ca subvenție în numerar. Toate cifrele folosite exprimă valori brute, adică înainte de deducerea oricărui impozit sau a altei taxe. Atunci când ajutorul este acordat sub altă formă decât subvenția, valoarea ajutorului este echivalentul-subvenției brut al ajutorului.
(49)
Întreprinderile în cauză își desfășurau activitatea în sectorul prelucrării și al comercializării produselor vizate în anexa I la Tratatul CE și altor produse și au fost scutite de taxa de ecarisaj în 2003. În conformitate cu măsurile tranzitorii prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, acest regulament se aplică prin urmare situației în cauză.
(50)
Autoritățile franceze au stabilit că se îndeplineau condițiile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, demonstrând că echivalentul-subvenție al ajutorului perceput individual de către fiecare beneficiar nu a depășit în niciun caz suma de 200 000 EUR pe durata a trei ani, deoarece suma maximă de exonerare a fost de 13 132 EUR pe an pentru fiecare întreprindere (a se vedea considerentul 29).
(51)
Având în vedere tot ceea ce s-a menționat anterior, Comisia consideră că exonerarea întreprinderilor de vânzare a cărnii cu amănuntul a căror cifră de afaceri anuală a fost mai mică de 762 245 EUR în 2003 intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1998/2006 și îndeplinește condițiile stabilite de acesta. Prin urmare, această exonerare nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Scutirea de taxa de ecarisaj pentru anul 2003 de care au beneficiat întreprinderile de vânzare a cărnii cu amănuntul a căror cifră de afaceri anuală este mai mică de 762 245 EUR nu constituie un ajutor în conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.
Adoptată la Bruxelles, 29 iunie 2011.