NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 423/2012
ze dne 22. května 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se nástrojů pro sdílení rizika pro členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 177 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývale závažná světová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v několika členských státech.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy finanční krize, je její dopad na reálnou ekonomiku, trh práce a občany pociťován v mnoha směrech.
(3)
Na základě čl. 122 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle kterého může Unie poskytnout finanční pomoc členskému státu, jemuž mimo jiné z důvodu mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastaly obtíže nebo je vážně ohrožen závažnými obtížemi, byl nařízením Rady (EU) č. 407/2010 (3) zaveden evropský mechanismus finanční stabilizace s cílem zachovat finanční stabilitu celé Unie.
(4)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (4) a 2011/344/EU (5) poskytla Unie finanční pomoc podle nařízení (EU) č. 407/2010 Irsku a Portugalsku.
(5)
Finanční stabilita Řecka byla postižena vážnými obtížemi již před vstupem nařízení (EU) č. 407/2010 v platnost. Finanční pomoc Řecku proto nemohla vycházet z uvedeného nařízení.
(6)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů pro Řecko podepsané dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dne 11. května 2010. Dohoda mezi věřiteli má být plně platná a účinná po dobu tříletého programového období, pokud budou v rámci dohody o mechanismu úvěrů existovat dlužné částky.
(7)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (6), stanoví, že Rada má poskytovat vzájemnou pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(8)
Rozhodnutími Rady 2009/102/ES (7) a 2009/459/ES (8) byla finanční pomoc podle nařízení (ES) č. 332/2002 poskytnuta Maďarsku a Rumunsku.
(9)
Dne 11. července 2011 podepsali ministři financí ze 17 členských států eurozóny Smlouvu o založení Evropského mechanismu stability (ESM). V návaznosti na rozhodnutí představitelů států a vlád eurozóny, která byla přijata ve dnech 21. července a 9. prosince 2011, byla Smlouva upravena tak, aby se dosáhlo lepší účinnosti mechanismu, a podepsána dne 2. února 2012. Podle této Smlouvy ESM převezme do roku 2013 úkoly, které v současnosti plní evropský nástroj finanční stability a evropský mechanismus finanční stabilizace. S ESM by se tedy mělo počítat v tomto nařízení.
(10)
Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise posílit vazby mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředků z těchto fondů, aby se podpořil růst a zaměstnanost, čehož bude dosaženo zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst. Kromě toho uvítala a podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy.
(11)
V prohlášení hlav států nebo vlád zemí eurozóny a orgánů EU ze dne 21. července 2011 byly Komise a Evropská investiční banka (EIB) vyzvány k posílení vazeb mezi úvěrovými programy a fondy Unie ve všech zemích s podporou Unie nebo Mezinárodního měnového fondu. Toto nařízení by mělo přispět k uvedenému cíli.
(12)
V prohlášení členů Evropské rady ze dne 30. ledna 2012 se hlavy států a vlád dohodly, jakožto na naléhavém opatření, na posílení podpory infrastruktury ze strany EIB a vyzvaly Radu, Komisi a EIB, aby zvážily možnosti posílení opatření EIB na podporu růstu a vydaly náležitá doporučení, včetně možnosti využít finanční kapacity skupiny EIB pro souhrnný rozpočet Evropské unie. Cílem tohoto nařízení je reagovat na tuto výzvu v souvislosti s nynějším zvládáním krize.
(13)
Provádění operačních programů a projektů v oblasti investic do infrastruktury a produktivních investic v Řecku naráží na závažné problémy, protože podmínky pro účast soukromého sektoru, a zejména finančního sektoru, se v důsledku hospodářské a finanční krize dramaticky změnily.
(14)
Aby se tyto problémy zmírnily, urychlilo se provádění operačních programů a projektů a posílilo hospodářské oživení, je nezbytné umožnit členským státům, jejichž finanční stabilita je postižena nebo ohrožena závažnými obtížemi a kterým byla poskytnuta finanční pomoc v rámci některého z mechanismů stanovených v čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (9) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1311/2011 (10), aby přispívaly finančními zdroji z operačních programů na zřízení nástrojů pro sdílení rizika, které zajistí úvěry, záruky nebo jiné finanční nástroje na podporu projektů a operací plánovaných v rámci operačního programu.
(15)
Vzhledem k dlouholetým zkušenostem EIB, která je hlavním financovatelem projektů v oblasti infrastruktury, a vzhledem k jejímu odhodlání podpořit hospodářské oživení by Komise měla mít možnost zřizovat nástroje pro sdílení rizika pomocí dohody o spolupráci uzavřené za tímto účelem s EIB. Aby byla zajištěna právní jistota, je nezbytné v nařízení (ES) č. 1083/2006 stanovit hlavní a typické podmínky takové dohody o spolupráci. Pokud jde o specifickou povahu nástrojů pro sdílení rizik zaměřenou na řízení krize, jak je uvedeno v tomto nařízení, měly by být konkrétní a specifické podmínky každé spolupráce stanoveny v samostatné dohodě o spolupráci, která by měla být uzavřena mezi Komisí a EIB v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (11).
(16)
Vzhledem k potřebě rozmnožit příležitosti k investicím, která může v dotčených členských státech vyvstat, by měla Komise rovněž být schopna zřídit nástroje pro sdílení rizika s vnitrostátními nebo mezinárodními veřejnoprávními subjekty nebo subjekty soukromého práva pověřenými výkonem veřejné služby, které poskytují dostatečné záruky podle čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 za podobných podmínek, jaké se uplatňují v případě EIB a jaké uplatňuje EIB.
(17)
Aby bylo možné v kontextu stávající hospodářské, finanční a sociální krize rychle reagovat, měla by nástroje pro sdílení rizika upravená v tomto nařízení provádět Komise v souladu s čl. 54 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
(18)
V zájmu jasnosti a právní jistoty by měla být do článku 36a nařízení (ES) č. 1083/2006, ve znění tohoto nařízení, začleněna definice nástroje pro sdílení rizika. Nástroje pro sdílení rizika by měly být používány pro úvěry, záruky a jiné finanční nástroje s cílem financovat operace spolufinancované z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti, pokud jde o investiční náklady, které nemohou být financovány jako způsobilé výdaje podle článku 55 nařízení (ES) č. 1083/2006 nebo podle pravidel Unie pro státní podporu. Za tímto účelem je rovněž nezbytné stanovit odchylku od čl. 54 odst. 5 nařízení (ES) č. 1083/2006.
(19)
Členský stát, který chce využít nástroje pro sdílení rizika, by měl ve své písemné žádosti Komisi jasně uvést, proč se domnívá, že splňuje některou z podmínek způsobilosti uvedených ve čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, a měl by k ní přiložit všechny informace požadované tímto nařízením k prokázaní toho, že daná podmínka způsobilosti byla splněna. Žádající členský stát by měl také určit programy (a přiložit seznam navrhovaných projektů a příslušných potřeb s ohledem na financování), které jsou spolufinancovány z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti, a části finančních přídělů pro tyto programy na rok 2012 a 2013, které má v úmyslu vyčlenit na nástroj pro sdílení rizika. Žádost členského státu by proto měla být podána Komisi do 31. srpna 2013, aby Komise mohla o účasti žádajícího státu na nástroji pro sdílení rizika rozhodnout do 31. prosince 2013. Před rozhodnutím Komise o žádosti členského státu v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by měly být příslušné operační programy v rámci Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti revidovány.
(20)
Vybrané operace způsobilé v rámci nástroje pro sdílení rizika by měly být buď hlavní projekty, na které se již vztahuje rozhodnutí Komise podle článku 41 nařízení (ES) č. 1083/2006, nebo jiné projekty spolufinancované z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo Fondu soudržnosti a spadající pod jeden nebo více z jejich operačních programů, a to v případě, kdy tyto projekty čelí nedostatečnému financování v oblasti investičních nákladů, které by měli nést soukromí investoři. Vybrány by rovněž mohly být operace, které přispívají k cílům národního strategického referenčního rámce žádajícího členského státu a strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost a které mohou ze své podstaty přispět k podpoře růstu a posílení hospodářského oživení, pokud k tomu budou dostupné finanční prostředky z nástroje pro sdílení rizika.
(21)
Kromě toho by měl žádající členský stát ve své žádosti uvést dostupnou částku, která se využije výlučně v jeho prospěch, která bude poskytnuta v rámci jeho finančního přídělu na politiku soudržnosti podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, která může být vyčleněna pro cíle nástroje pro sdílení rizika výlučně z rozpočtových závazků Unie, jež zbývají k uskutečnění pro roky 2012 a 2013 podle čl. 75 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006, a která by neměla přesáhnout 10 % celkového orientačního přídělu pro žádající členský stát na období 2007 až 2013, co se týče Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo Fondu soudržnosti, schváleného v souladu s čl. 28 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1083/2006. Je také nezbytné zajistit, aby financování nástroje pro sdílení rizika Unií, včetně poplatků za správu a jiných způsobilých nákladů, bylo jednoznačně omezeno na shora uvedenou maximální výši příspěvku Unie na nástroj pro sdílení rizika, a neměly by vznikat žádné další podmíněné závazky pro souhrnný rozpočet Evropské unie. Jakákoli zbytková rizika spojená s operacemi financovanými v rámci zřízeného nástroje pro sdílení rizika by tedy měla nést EIB nebo vnitrostátní či mezinárodní veřejnoprávní subjekty nebo subjekty soukromého práva pověřené výkonem veřejné služby, s nimiž byla uzavřena dohoda o spolupráci a na jejím základě zřízen nástroj pro sdílení rizika. Opětovné použití jakýchkoliv vrácených či zbývajících částek přidělených nástroji pro sdílení rizika by mělo být podle tohoto nařízení umožněno stejnému členskému státu, a to na jeho žádost, v rámci stejného nástroje pro sdílení rizika a za předpokladu, že stále splňuje podmínky způsobilosti.
(22)
Komise by měla ověřit, zda jsou informace předložené žádajícím členským státem správné a zda je jeho žádost oprávněná, a měla by mít pravomoc přijmout prováděcím aktem do čtyř měsíců od předložení žádosti členským státem rozhodnutí o podmínkách účasti žádajícího členského státu na nástroji pro sdílení rizika. Za způsobilé k financování ze zřízeného nástroje pro sdílení rizika by však měly být uznány jen ty projekty, o jejichž financování kladně rozhodla EIB nebo vnitrostátní či mezinárodní veřejnoprávní subjekty nebo subjekty soukromého práva pověřené výkonem veřejné služby, podle okolností. V zájmu transparentnosti a právní jistoty by rozhodnutí Komise mělo být zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(23)
Vzhledem k povaze nástroje pro sdílení rizika zavedeného tímto nařízením a jeho účelu, tedy zaměření na řízení krize, a vzhledem k nebývalé krizi, jež postihla mezinárodní trhy, a hospodářskému poklesu, který vážně narušil finanční stabilitu několika členských států a žádá si rychlou reakci, aby byly vyváženy dopady na reálnou ekonomiku, trh práce a občany, je vhodné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
(24)
Nařízení (ES) č. 1083/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1083/2006 se mění takto:
1)
V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Rozpočet Evropské unie přidělený fondům je plněn v rámci sdíleného řízení, na němž se podílejí členské státy a Komise v souladu s čl. 53 písm. b) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (12), s výjimkou nástroje podle článku 36a tohoto nařízení a technické pomoci podle článku 45 tohoto nařízení.
V souladu s čl. 48 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se uplatňuje zásada řádného finančního řízení.
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 36a
Nástroj pro sdílení rizika
1. Pro účely tohoto článku se nástrojem pro sdílení rizika rozumí finanční nástroj, který, v případě potřeby za dohodnutou odměnu, zaručuje celkové nebo částečné pokrytí vymezeného rizika.
2. Členský stát, který splňuje některou z podmínek uvedených v čl. 77 odst. 2 písm. a), b) a c), může přispět částí svých celkových zdrojů přidělených v souladu s články 19 a 20 na nástroj pro sdílení rizika, který bude zřízen dohodou o spolupráci, již Komise uzavře buď s EIB, nebo s vnitrostátními nebo mezinárodními veřejnoprávními subjekty nebo se subjekty soukromého práva pověřenými výkonem veřejné služby, které poskytují dostatečné záruky podle čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, za podobných podmínek jako v případě EIB (dále jen „smluvní prováděcí subjekt“), pro účely poskytování a přidělování kapitálu na úvěry, záruky a jiné finanční nástroje v rámci tohoto nástroje pro sdílení rizika.
3. Dohoda o spolupráci uvedená v odstavci 2 musí obsahovat pravidla zejména pro: celkovou výši příspěvku Unie a rozpis jeho vyplácení; podmínky svěřeneckých účtů, které má otevřít smluvní prováděcí subjekt; kritéria způsobilosti pro používání příspěvků Unie; podrobnosti o přesném sdílení rizika (včetně pákového poměru), jež má být pokryto, a záruky, které má poskytnout smluvní prováděcí subjekt; stanovení ceny nástroje pro sdílení rizika na základě rizikové přirážky a pokrytí všech administrativních nákladů nástroje pro sdílení rizika; postup pro předkládání a schvalování návrhů projektů krytých nástrojem pro sdílení rizika; období dostupnosti nástroje pro sdílení rizika; a požadavky na podávání zpráv.
Přesné sdílení rizika (včetně pákového poměru), k němuž se smluvní prováděcí subjekt zavazuje na základě dohody o spolupráci, směřuje v průměru k dosažení nejméně 1,5násobku příspěvku Unie na nástroj pro sdílení rizika.
Platby do nástroje pro sdílení rizika se provádějí v tranších v souladu s plánovaným využíváním nástroje pro sdílení rizika při poskytování úvěrů a záruk pro financování konkrétních operací.
4. Odchylně od čl. 54 odst. 5 nástroj pro sdílení rizika se použije pro finanční operace spolufinancované z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti, pokud jde o investiční náklady, které nemohou být financovány ani jako způsobilé výdaje podle článku 55, ani podle pravidel Unie pro státní podporu.
Lze ho také použít na financování operací, které přispívají k dosažení cílů národního strategického referenčního rámce žádajícího členského státu a strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost podle rozhodnutí Rady 2006/702/ES (13) a které přinášejí nejvyšší přidanou hodnotu unijní strategii pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění.
5. Nástroj pro sdílení rizika provádí Komise v rámci nepřímého centralizovaného řízení v souladu s články 54 a 56 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
6. Členský stát, který chce využít nástroje pro sdílení rizika, podá Komisi písemnou žádost do 31. srpna 2013. V této žádosti uvede všechny nezbytné informace, z nichž bude zřetelné:
a)
splnění některé z podmínek uvedených v čl. 77 odst. 2 písm. a), b) a c), a to poskytnutím odkazu na rozhodnutí Rady nebo jiný právní akt dokazující jeho způsobilost;
b)
seznam programů (včetně návrhů projektů a příslušných potřeb s ohledem na financování) spolufinancovaných buď z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo Fondu soudržnosti, a části finančních přídělů pro tyto programy na rok 2012 a 2013, které z nich chce vyjmout a přidělit je nástroji pro sdílení rizika;
c)
seznam navrhovaných projektů podle odst. 4 druhého pododstavce a části přídělů na rok 2012 a 2013, které chce vyjmout z programů a přidělit je nástroji pro sdílení rizika;
d)
částky dostupné výlučně v jeho prospěch v rámci finančního přídělu na politiku soudržnosti podle čl. 18 odst. 2 a odhad částky, která může být vyčleněna pro cíle nástroje pro sdílení rizika výlučně z rozpočtových závazků Unie, které zbývají k uskutečnění pro rok 2012 a 2013 podle čl. 75 odst. 1.
7. Komise ověří, zda je žádost členského státu správná a oprávněná, a poté přijme prováděcím aktem do čtyř měsíců od podání žádosti členským státem rozhodnutí, v němž uvede systém zřízený k zaručení toho, aby se dostupná částka využila výlučně ve prospěch členského státu, který ji poskytl v rámci svého finančního přídělu na politiku soudržnosti podle čl. 18 odst. 2, a zároveň stanoví podmínky účasti žádajícího státu na nástroji pro sdílení rizika. Tyto podmínky musí zahrnovat zejména:
a)
sledovatelnost a účetnictví, informace o využívání fondů, platební podmínky a systémy monitorování a kontroly;
b)
strukturu poplatků a jiných nákladů na správu a řízení;
c)
orientační seznam projektů způsobilých pro financování a
d)
maximální částku příspěvku Unie, která může být přidělena na nástroj pro sdílení rizika z dostupných přídělů členského státu, a splátky pro provádění v praxi.
Rozhodnutí Komise se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Při posuzování žádosti členského státu Komise zajistí, aby byly za způsobilé k financování ze zřízeného nástroje pro sdílení rizika uznány jen ty projekty, o jejichž financování kladně rozhodla EIB nebo vnitrostátní či mezinárodní veřejnoprávní subjekt nebo subjekt soukromého práva pověřený výkonem veřejné služby.
8. Rozhodnutí Komise uvedenému v odstavci 7 předchází revize operačních programů v rámci Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti v souladu s čl. 33 odst. 2.
9. Finanční příděly na nástroj pro sdílení rizika jsou přísně omezeny a nepřesáhnou 10 % celkového orientačního přídělu pro žádající členský stát pro roky 2007 až 2013, co se týče Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti, schváleného v souladu s čl. 28 odst. 3 písm. b). Finanční příděly dostupné pro projekty uvedené v odst. 4 druhém pododstavci tohoto článku jsou omezeny na částky zbývající z financování operací uvedených v odst. 4 prvním pododstavci tohoto článku. Až na celkový příspěvek Unie na nástroj pro sdílení rizika schválený v rozhodnutí uvedeném v odstavci 7 tohoto článku nezakládá účast Unie na jakémkoli nástroji pro sdílení rizika žádné další podmíněné závazky ani pro souhrnný rozpočet Evropské unie, ani pro dotčený členský stát.
10. Jakákoli vrácená částka nebo částka zbývající po dokončení operace kryté nástrojem pro sdílení rizika může být v jeho rámci použita znovu na žádost dotčeného členského státu za předpokladu, že tento členský stát stále splňuje některou z podmínek stanovených v čl. 77 odst. 2 písm. a), b) a c). Pokud již členský stát žádnou z uvedených podmínek nesplňuje, považuje se vrácená částka nebo zbývající částka za účelově vázaný příjem ve smyslu článku 18 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002. Na žádost dotčeného členského státu se dodatečné prostředky na závazky vzniklé z těchto účelově vázaných příjmů přičtou v následujícím roce k finančnímu přídělu na politiku soudržnosti tohoto členského státu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 22. května 2012.
REGULAMENTUL (UE) NR. 423/2012 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 22 mai 2012
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului în ceea ce privește anumite dispoziții referitoare la instrumentele de împărțire a riscurilor în cazul statelor membre care se confruntă cu dificultăți grave sau sunt amenințate de astfel de dificultăți cu privire la stabilitatea lor financiară
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 177,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Criza financiară mondială fără precedent și încetinirea creșterii economice au adus prejudicii grave creșterii economice și stabilității financiare și au deteriorat puternic condițiile economice, financiare și sociale în mai multe state membre.
(2)
Cu toate că s-au luat deja măsuri importante pentru a contracara efectele negative ale crizei, inclusiv prin modificarea cadrului legislativ, impactul crizei financiare asupra economiei reale, asupra pieței muncii și a cetățenilor este resimțit pe scară largă.
(3)
În temeiul articolului 122 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care oferă posibilitatea de a acorda asistență financiară din partea Uniunii unui stat membru care se confruntă cu dificultăți sau care este serios amenințat de dificultăți grave cauzate, printre altele, de evenimente excepționale situate în afara controlului său, Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului (3) a instituit un mecanism european de stabilizare financiară în vederea menținerii stabilității financiare a Uniunii.
(4)
Prin Deciziile de punere în aplicare 2011/77/UE (4) și 2011/344/UE (5) ale Consiliului, Irlanda și, respectiv, Portugalia au beneficiat de asistență financiară în temeiul Regulamentului (UE) nr. 407/2010.
(5)
Grecia se confrunta deja cu dificultăți majore în ceea ce privește stabilitatea sa financiară înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 407/2010. Prin urmare, asistența financiară pentru Grecia nu putea avea ca temei juridic respectivul regulament.
(6)
Acordul între creditori și acordul de împrumut pentru Grecia, semnate la 8 mai 2010, au intrat în vigoare la 11 mai 2010. Acordul între creditori urmează să rămână în vigoare în întregime pe o perioadă de programare de trei ani, atât timp cât există sume neachitate în temeiul acordului de împrumut.
(7)
Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre (6) prevede acordarea de asistență reciprocă de către Consiliu în cazul în care un stat membru care nu a adoptat moneda euro este afectat sau este serios amenințat de dificultăți în ceea ce privește balanța sa de plăți.
(8)
Prin Deciziile 2009/102/CE (7) și 2009/459/CE (8) ale Consiliului, Ungaria și, respectiv, România au beneficiat de asistență financiară în temeiul Regulamentului (CE) nr. 332/2002.
(9)
La 11 iulie 2011, miniștrii de finanțe ai celor 17 state membre din zona euro au semnat Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate (MES). În urma deciziilor luate de șefii de stat și de guvern din zona euro la 21 iulie și 9 decembrie 2011, tratatul a fost modificat pentru a îmbunătăți eficiența mecanismului și a fost semnat la 2 februarie 2012. În temeiul tratatului menționat, MES va prelua până în 2013 sarcinile care în prezent sunt îndeplinite de Fondul european de stabilitate financiară și de Mecanismul european de stabilizare financiară. Prin urmare, MES ar trebui luat în considerare în prezentul regulament.
(10)
În concluziile sale din 23 și 24 iunie 2011, Consiliul European a salutat intenția Comisiei de a consolida sinergiile dintre programul de împrumut pentru Grecia și fondurile Uniunii și a sprijinit eforturile de a spori capacitatea Greciei de a absorbi fondurile Uniunii pentru a stimula creșterea și ocuparea forței de muncă prin reorientarea în direcția îmbunătățirii competitivității și creării de locuri de muncă. În plus, acesta a salutat și a susținut elaborarea de către Comisie, împreună cu statele membre, a unui program global de asistență tehnică pentru Grecia.
(11)
În declarația șefilor de stat sau de guvern din zona euro și a instituțiilor UE din 21 iulie 2011, Comisia și Banca Europeană de Investiții (BEI) au fost invitate să dezvolte sinergiile dintre programele de împrumut și fondurile Uniunii în toate țările care beneficiază de asistență din partea Uniunii sau a Fondului Monetar Internațional. Prezentul regulament ar trebui să contribuie la acest obiectiv.
(12)
În Declarația membrilor Consiliului European din 30 ianuarie 2012, șefii de stat și de guvern au căzut de acord să se consolideze sprijinul BEI pentru infrastructură, ca măsură de urgență, și au invitat Consiliul, Comisia și BEI să examineze variantele posibile de consolidare a acțiunii BEI de sprijinire a creșterii economice și să formuleze recomandările necesare, care să includă și posibilitățile de care dispune bugetul general al Uniunii Europene pentru a consolida, prin efectul de levier, capacitatea de finanțare a grupului BEI. Prezentul regulament are ca scop să dea curs acestei invitații în contextul gestionării crizei actuale.
(13)
Punerea în aplicare a programelor operaționale și a proiectelor de infrastructură și de investiții productive în Grecia se confruntă cu probleme serioase, deoarece condițiile de participare a sectorului privat și în special a sectorului financiar s-au schimbat radical ca urmare a crizei economice și financiare.
(14)
Pentru a atenua aceste probleme și a accelera punerea în aplicare a programelor operaționale și a proiectelor, precum și pentru a susține redresarea economică, este necesar ca statele membre care au cunoscut sau au fost amenințate cu dificultăți grave cu privire la stabilitatea financiară a acestora și care au obținut asistență financiară în temeiul unuia dintre mecanismele de asistență financiară menționate la articolul 77 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune (9), astfel cum a fost modificat de Regulamentul (UE) nr. 1311/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (10), să poată aloca resurse financiare din programele operaționale pentru crearea de instrumente de împărțire a riscurilor legate de împrumuturi sau garanții sau alte facilități financiare, pentru finanțarea proiectelor și acțiunilor prevăzute în cadrul unui program operațional.
(15)
Având în vedere experiența de lungă durată a BEI ca principal finanțator al proiectelor de infrastructură și angajamentul său de a sprijini redresarea economică, Comisia ar trebui să poată crea, prin încheierea în acest scop a unui acord de cooperare cu BEI, instrumente de împărțire a riscurilor. Pentru a asigura certitudinea juridică, este necesar să se prevadă un exemplu de termeni și condiții principale tipice pentru un astfel de acord de cooperare în Regulamentul (CE) nr. 1083/2006. În ceea ce privește natura specifică de instrumente de gestionare a crizei a instrumentelor de împărțire a riscurilor, astfel cum este prevăzut în prezentul regulament, termenii și condițiile specifice pentru fiecare cooperare ar trebui prevăzute într-un acord individual de cooperare încheiat între Comisie și BEI în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (11).
(16)
Având în vedere necesitatea de a multiplica oportunitățile de investiții care ar putea apărea în statele membre în cauză, Comisia ar trebui să poată să instituie, de asemenea, instrumente de împărțire a riscurilor cu organisme din sectorul public național sau internațional sau cu organisme de drept privat cu o misiune de interes public care prezintă garanții corespunzătoare, în conformitate cu articolul 54 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, în termeni și condiții similare celor aplicate BEI și de către BEI.
(17)
Pentru a interveni rapid în contextul actualei crize economice, financiare și sociale, Comisia ar trebui să pună în aplicare instrumentele de împărțire a riscurilor instituite în temeiul prezentului regulament în conformitate cu articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.
(18)
Din rațiuni de claritate și siguranță juridică, la articolul 36a din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, ar trebui introdusă o definiție a instrumentului de împărțire a riscurilor. Instrumentele de împărțire a riscurilor ar trebui utilizate pentru împrumuturi și garanții, precum și pentru alte facilități financiare pentru a finanța operațiuni cofinanțate de Fondul european de dezvoltare regionale (FEDER) sau de Fondul de coeziune (FC), în ceea ce privește costurile de investiții care nu pot fi finanțate drept cheltuieli eligibile în temeiul articolului 55 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 sau în temeiul normelor Uniunii referitoare la ajutoarele de stat. În acest sens, este de asemenea necesar să se stabilească o derogare de la articolul 54 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006.
(19)
Statul membru care solicită să beneficieze de un instrument de împărțire a riscurilor ar trebui să specifice clar în cererea sa scrisă adresată Comisiei motivele pentru care consideră că îndeplinește una dintre condițiile de eligibilitate menționate la articolul 77 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 și ar trebui să anexeze cererii sale toate informațiile necesare în temeiul prezentului regulament pentru a dovedi că se îndeplinește condiția de eligibilitate menționată. În cererea sa, statul membru solicitant ar trebui, de asemenea, să specifice programele cofinanțate prin FEDER sau FC (inclusiv lista cu propunerile de proiecte și necesarul de fonduri aferent) și cota din fondurile alocate pentru aceste programe pentru 2012 și 2013 pe care dorește să o transfere către instrumentul de împărțire a riscurilor. Prin urmare, cererea statului membru ar trebui să fie transmisă Comisiei, până la 31 august 2013, astfel încât Comisia să poată adopta până la 31 decembrie 2013 o decizie cu privire la participarea statului membru solicitant la un instrument de împărțire a riscurilor. Înainte de adoptarea deciziei Comisiei cu privire la solicitarea statului membru, programele operaționale aferente din cadrul FEDER și al FC ar trebui revizuite în conformitate cu articolul 33 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006.
(20)
Operațiunile selectate, eligibile în cadrul unui instrument de împărțire a riscurilor, ar trebui să fie ori proiecte importante care au făcut deja obiectul unei decizii a Comisiei în temeiul articolului 41 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, ori alte proiecte care sunt cofinanțate prin FEDER sau prin FC și care fac parte dintr-unul sau mai multe programe operaționale ale acestora, pentru aceste proiecte neexistând fondurile necesare pentru acoperirea costurilor de investiții ce trebuie suportate de investitorii privați. În cele din urmă, operațiunile selectate ar putea fi și operațiuni care contribuie la realizarea obiectivelor cadrului de referință strategic național al statului membru solicitant și ale orientărilor strategice comunitare în materie de coeziune și care pot contribui, prin natura lor, la susținerea creșterii economice și la consolidarea redresării economice, cu condiția să existe fonduri disponibile în cadrul instrumentului de împărțire a riscurilor.
(21)
În plus, statul membru solicitant ar trebui să menționeze în cererea sa suma care se află exclusiv la dispoziția sa, din fondurile alocate în cadrul politicii de coeziune în temeiul articolului 18 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, și care poate fi alocată obiectivelor instrumentului de împărțire a riscurilor exclusiv din angajamentele bugetare ale UE care se vor efectua în anii 2012 și 2013, în temeiul articolului 75 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, și care nu ar trebui să depășească 10 % din valoarea totală orientativă a fondurilor alocate statului membru solicitant pentru perioada 2007-2013 în ceea ce privește FEDER și FC și aprobată în conformitate cu articolul 28 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006. În cele din urmă, este necesar să se asigure faptul că finanțarea acordată de Uniune pentru instrumentul de împărțire a riscurilor, inclusiv cheltuielile de administrare și alte costuri eligibile, se limitează în mod clar la suma maximă menționată anterior din contribuția Uniunii la instrumentul de împărțire a riscurilor și că nu mai există alte angajamente contingente în sarcina bugetului general al Uniunii Europene. Riscul rezidual inerent tuturor operațiunilor finanțate în cadrul instrumentului de împărțire a riscurilor creat ar trebui, prin urmare, să fie suportat ori de BEI, ori de organismele din sectorul public național sau internațional sau de organismele de drept privat cu misiune de serviciu public împreună cu care a fost creat instrumentul de împărțire a riscurilor în baza unui acord de cooperare. Refolosirea sumelor restituite sau a oricăror sume neutilizate alocate instrumentului de împărțire a riscurilor ar trebui să fie posibilă, în temeiul prezentului regulament, pentru același stat membru, la cererea acestuia și în cadrul aceluiași instrument de împărțire a riscurilor, cu condiția ca statul membru respectiv să îndeplinească în continuare condițiile de eligibilitate.
(22)
Comisia ar trebui să verifice dacă informațiile prezentate de statul membru solicitant sunt corecte și dacă solicitarea statului membru respectiv este justificată, și ar trebui să fie împuternicită să adopte, printr-un act de punere în aplicare, în termen de patru luni de la cererea statului membru, o decizie cu privire la termenii și la condițiile de participare a statului membru solicitant la instrumentul de împărțire a riscurilor. Cu toate acestea, doar proiectele în legătură cu care ori BEI, ori organismele din sectorul public național sau internațional sau organismele de drept privat cu misiune de interes public, după caz, au luat o decizie favorabilă privind finanțarea ar trebui să fie eligibile pentru a fi finanțate printr-un instrument de împărțire a riscurilor creat. Din rațiuni de transparență și de securitate juridică, decizia Comisiei ar trebui publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(23)
Având în vedere scopul de gestionare a crizelor și natura instrumentului de împărțire a riscurilor introdus de prezentul regulament, precum și această criză fără precedent de pe piețele internaționale și recesiunea economică, care au afectat grav stabilitatea financiară a mai multor state membre și impun o reacție rapidă pentru a le contracara efectele asupra economiei reale, a pieței muncii și a cetățenilor, prezentul regulament ar trebui să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(24)
Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 ar trebui modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 14, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Bugetul Uniunii Europene alocat fondurilor este executat în cadrul gestiunii partajate între statele membre și Comisie, în conformitate cu articolul 53 litera (b) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (12), cu excepția instrumentului menționat la articolul 36a din prezentul regulament și cu excepția asistenței tehnice menționate la articolul 45 din prezentul regulament.
Principiul bunei gestiuni financiare se aplică în conformitate cu articolul 48 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.
2.
Se introduce următorul articol:
„Articolul 36a
Instrumentul de împărțire a riscurilor
(1) În sensul prezentului articol, un instrument de împărțire a riscurilor este un instrument financiar care garantează acoperirea totală sau parțială a unui risc definit, dacă este cazul în schimbul unei remunerații convenite.
(2) Un stat membru care îndeplinește una dintre condițiile prevăzute la articolul 77 alineatul (2) literele (a), (b) și (c) pot să dedice o parte a resurselor globale distribuite în conformitate cu articolele 19 și 20 unui instrument de împărțire a riscurilor care este creat printr-un acord de cooperare ce urmează a fi încheiat de Comisie fie cu BEI, fie cu organisme din sectorul public național sau internațional sau cu organisme de drept privat cu o misiune de interes public care prezintă garanții corespunzătoare în conformitate cu articolul 54 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, în termeni și condiții similare celor aplicate BEI și de către BEI (denumit în continuare «organism de punere în aplicare contractat»), pentru a constitui provizioane și aporturi de capital pentru garanții și împrumuturi, precum și pentru alte facilități financiare acordate în cadrul instrumentului de împărțire a riscurilor.
(3) Acordul de cooperare menționat la alineatul (2) conține norme care privesc în special: valoarea totală a contribuției Uniunii și calendarul de punere la dispoziție a acesteia; condițiile contului fiduciar ce urmează să fie creat de organismul de punere în aplicare contractat; criteriile de eligibilitate pentru utilizarea contribuției din partea Uniunii; detaliile împărțirii exacte a riscurilor (inclusiv efectul de levier) care trebuie acoperite și garanțiile care trebuie oferite de organismul de punere în aplicare contractat; stabilirea prețurilor pentru instrumentul de împărțire a riscurilor pe baza marjei de risc și a acoperirii tuturor costurilor administrative ale instrumentului de împărțire a riscurilor; procedura de depunere și de autorizare a propunerilor de proiecte care pot fi finanțate prin instrumentul de împărțire a riscurilor; perioada de disponibilitate a instrumentului de împărțire a riscurilor și cerințele de raportare.
Împărțirea exactă a riscurilor (inclusiv efectul de levier) care este asumată în temeiul acordului de cooperare de organismul de punere în aplicare contractat tinde în medie spre o valoare egală cu de cel puțin 1,5 ori valoarea contribuției Uniunii la instrumentul de împărțire a riscurilor.
Plățile către instrumentul de împărțire a riscurilor se efectuează în tranșe, în conformitate cu utilizarea preconizată a instrumentului de împărțire a riscurilor pentru acordarea de împrumuturi și garanții destinate finanțării unor operațiuni specifice.
(4) Prin derogare de la articolul 54 alineatul (5), instrumentul de împărțire a riscurilor se utilizează pentru finanțarea de operațiuni cofinanțate de FEDER sau de Fondul de coeziune în ceea ce privește costurile de investiții care nu pot fi finanțate în calitate de cheltuieli eligibile în temeiul articolului 55 sau în conformitate cu normele Uniunii privind ajutoarele de stat.
Acesta poate fi utilizat și pentru finanțarea de operațiuni care contribuie la realizarea obiectivelor cadrului de referință strategic național al statului membru solicitant și ale orientărilor strategice comunitare în materie de coeziune prevăzute în Decizia 2006/702/CE a Consiliului (13) și care aduc cea mai mare valoare adăugată pentru strategia Uniunii pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii.
(5) Comisia pune în aplicare instrumentul de împărțire a riscurilor în cadrul gestiunii centralizate indirecte în conformitate cu articolele 54 și 56 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.
(6) Un stat membru care dorește să beneficieze de un instrument de împărțire a riscurilor prezintă Comisiei o cerere scrisă cel târziu până la 31 august 2013. Statul membru furnizează în cererea sa toate informațiile necesare pentru a se stabili:
(a)
că îndeplinește una dintre condițiile menționate la articolul 77 alineatul (2) literele (a), (b) și (c), făcând referire la o decizie a Consiliului sau la un alt act legislativ care să îi dovedească eligibilitatea;
(b)
lista de programe (inclusiv propunerile de proiecte și necesarul de fonduri aferent) cofinanțate fie prin FEDER, fie prin Fondul de coeziune, precum și cota din fondurile alocate unor astfel de programe pentru 2012 și 2013 pe care nu dorește să o investească în programele respective, ci o realocă instrumentului de împărțire a riscurilor;
(c)
lista de proiecte propuse în temeiul alineatului (4) al doilea paragraf și cota din fondurile alocate pentru 2012 și 2013 pe care nu dorește să o investească în programele respective, ci o realocă instrumentului de împărțire a riscurilor;
(d)
suma aflată exclusiv la dispoziția sa în cadrul fondurilor alocate pentru politica de coeziune în temeiul articolului 18 alineatul (2) și valoarea orientativă a fondurilor care ar putea fi alocate pentru obiectivele instrumentului de împărțire a riscurilor exclusiv din angajamentele bugetare ale Uniunii care trebuie realizate în 2012 și 2013, în conformitate cu articolul 75 alineatul (1).
(7) După ce verifică dacă cererea statului membru în cauză este corectă și justificată, Comisia adoptă o decizie, în termen de patru luni de la cererea statului membru, printr-un act de punere în aplicare, în care se precizează sistemul stabilit pentru a garanta că suma disponibilă este utilizată exclusiv în beneficiul statului membru care a pus la dispoziție această sumă din fondurile care i-au fost alocate în cadrul politicii de coeziune în conformitate cu articolul 18 alineatul (2), și în care se stabilesc termenii și condițiile aplicabile participării statului membru solicitant la instrumentul de împărțire a riscurilor. Termenii și condițiile reglementează în special următoarele elemente:
(a)
trasabilitatea și contabilitatea, informațiile legate de utilizarea fondurilor, condițiile de plată și sistemele de monitorizare și de control;
(b)
structura taxelor și a altor costuri administrative și de gestionare;
(c)
lista orientativă a proiectelor eligibile pentru finanțare; și
(d)
contribuția maximă a Uniunii care poate fi alocată instrumentului de împărțire a riscurilor din fondurile alocate pentru statul membru respectiv și tranșele necesare pentru punerea sa în aplicare.
Decizia Comisiei se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Atunci când ia o decizie cu privire la cererea adresată de un stat membru, Comisia se asigură că doar proiectele pentru care fie BEI, fie un organism din sectorul public național sau internațional sau un organism de drept privat cu o misiune de serviciu public a luat o decizie de finanțare favorabilă sunt considerate eligibile pentru a fi finanțate printr-un instrument de împărțire a riscurilor creat.
(8) Decizia Comisiei menționată la alineatul (7) este precedată de revizuirea programelor operaționale finanțate prin FEDER și Fondul de coeziune în conformitate cu articolul 33 alineatul (2).
(9) Fondurile alocate pentru instrumentul de împărțire a riscurilor sunt plafonate strict și nu depășesc 10 % din valoarea totală orientativă a fondurilor alocate statului membru solicitant pentru perioada 2007-2013 în cadrul FEDER și al Fondului de coeziune, aprobată în conformitate cu articolul 28 alineatul (3) litera (b). Fondurile alocate pentru proiectele menționate la alineatul (4) al doilea paragraf din prezentul articol sunt limitate la sumele rămase după finanțarea operațiunilor indicate la alineatul (4) primul paragraf din prezentul articol. În afară de contribuția totală a Uniunii la instrumentul de împărțire a riscurilor, aprobată prin decizia menționată la alineatul (7) de la prezentul articol, participarea Uniunii la un instrument de împărțire a riscurilor nu creează alte angajamente contingente nici pentru bugetul general al Uniunii Europene, nici pentru statul membru în cauză.
(10) Orice sume restituite sau restante după finalizarea unei operațiuni acoperite de instrumentul de împărțire a riscurilor pot fi refolosite, la cererea statului membru în cauză, în cadrul instrumentului de împărțire a riscurilor, cu condiția ca statul membru să îndeplinească în continuare una dintre condițiile stabilite la articolul 77 alineatul (2) literele (a), (b) și (c). Dacă respectivul stat membru nu mai îndeplinește niciuna dintre aceste condiții, suma restituită sau restantă este considerată venit alocat în sensul articolului 18 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002. La cererea statului membru în cauză, creditele de angajament suplimentare generate de venitul alocat se adaugă în exercițiul următor la suma alocată statului membru în cauză în cadrul politicii de coeziune.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 22 mai 2012.