NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 835/2011
ze dne 19. srpna 2011,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity pro benzo[a]pyren v řadě potravin.
(2)
Benzo[a]pyren patří do skupiny polycyklických aromatických uhlovodíků (PAU) a používá se jako indikátor výskytu a účinku karcinogenních PAU v potravinách na základě vědeckého stanoviska dřívějšího Vědeckého výboru pro potraviny (SCF) (3). Ve svém stanovisku z prosince 2002 tento výbor doporučil provést další analýzy příslušných podílů těchto polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách, aby při příštím přezkoumání bylo možné rozhodnout o vhodnosti dalšího využívání benzo[a]pyrenu jako indikátoru.
(3)
V rámci doporučení Komise 2005/108/ES (4) byly členskými státy shromážděny nové údaje týkající se výskytu karcinogenních polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách. Komise požádala Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), aby stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny přezkoumal s přihlédnutím k novým údajům o výskytu, k dalším souvisejícím novým vědeckým informacím i k přístupu založeném na limitech expozice (MOE). V rámci tohoto přezkumu byl úřad EFSA požádán, aby znovu posoudil vhodnost dalšího využívání benzo[a]pyrenu jako indikátoru.
(4)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci při úřadu EFSA přijal stanovisko o polycyklických aromatických uhlovodících v potravinách dne 9. června 2008 (5). V tomto stanovisku dospěl úřad EFSA k závěru, že benzo[a]pyren není vhodným indikátorem výskytu PAU v potravinách a že nejvhodnějším indikátorem PAU v potravinách by byl systém čtyř specifických látek (PAU4 (6)) nebo osmi specifických látek (PAU8 (7)). V závěru úřadu EFSA se rovněž uvádí, že systém osmi látek (PAU8) by v porovnání se systémem čtyř látek (PAU4) nepředstavoval podstatnou přidanou hodnotu.
(5)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci dále zjistil, že při použití přístupu založeného na limitech expozice (MOE) existují jen malé obavy o zdraví spotřebitelů při průměrné odhadované expozici z potravin. U spotřebitelů vystavených těmto látkám ve vysoké míře však limity expozice činily téměř či méně než 10 000, což může představovat obavy o zdraví spotřebitelů.
(6)
Na základě závěrů úřadu EFSA nemůže být stávající systém založený na používání benzo[a]pyrenu jakožto jediného indikátoru ze skupiny polycyklických aromatických uhlovodíků zachován. Nařízení (ES) č. 1881/2006 je proto třeba změnit.
(7)
Měly by být zavedeny nové maximální limity pro sumu čtyř látek (PAU4 - benzo[a]pyren, benzo[a]anthracen, benzo[b]fluoranthen a chrysen) a současně zachován zvláštní maximální limit pro benzo[a]pyren.
(8)
Takový systém by zajistil, že obsah PAU v potravinách bude udržován v mezích, které nepředstavují zdravotní riziko a že výši PAU bude možné kontrolovat i v těch vzorcích, ve kterých nelze zjistit přítomnost benzo[a]pyrenu, avšak jsou v nich přítomny jiné polycyklické aromatické uhlovodíky.
(9)
Zvláštní maximální limit pro benzo[a]pyren bude zachován s cílem zajistit srovnatelnost dřívějších a budoucích údajů. Po určitém období uplatňování této změny a na základě nových údajů získaných v budoucnosti by měla být potřeba zachování zvláštního maximálního limitu pro benzo[a]pyren přehodnocena.
(10)
V případě sumy čtyř látek (PAU4) by měly být jako základ pro rozhodnutí o shodě s předpisy používány dolní meze koncentrací.
(11)
Maximální limity polycyklických aromatických uhlovodíků musí být bezpečné a co nejnižší rozumně dosažitelné správnou výrobní a zemědělskou a rybolovnou praxí. Nové údaje o výskytu polycyklických aromatických uhlovodíků ukazují, že v některých potravinách je základní obsah PAU nižší, než se předpokládalo. Maximální limity benzo[a]pyrenu je proto třeba upravit tak, aby lépe odrážely skutečné nižší základní hodnoty v čerstvých a uzených mlžích.
(12)
Z údajů týkajících se uzených ryb a uzeného masa rovněž vyplývá, že lze dosáhnout nižších maximálních limitů. V některých případech může být nicméně zapotřebí provést úpravy stávajících technologií uzení. Pro uzené maso a uzené ryby by proto měl být zaveden dvoufázový postup, v jehož rámci bude ode dne použitelnosti tohoto nařízení platit dvouleté přechodné období, po jehož uplynutí se začnou používat nižší maximální limity.
(13)
U uzených šprotů a konzervovaných uzených šprotů bylo zjištěno, že obsahují více PAU než ostatní uzené ryby. Pro uzené šproty a konzervované uzené šproty by tak měly být stanoveny zvláštní maximální limity, které by zohledňovaly hodnoty, jež jsou u těchto potravin dosažitelné.
(14)
V minulosti byl maximální limit pro benzo[a]pyren ve svalovině ryb kromě uzených ryb stanoven jakožto indikátor možného znečištění životního prostředí. Bylo však prokázáno, že PAU v čerstvých rybách podléhají rychlému metabolismu a neakumulují se ve svalovině. Zachování maximálního limitu PAU v čerstvých rybách již proto není zapotřebí.
(15)
V některých druzích tepelně ošetřeného masa a masných výrobků prodávaných konečnému spotřebiteli byly zjištěny vysoké hodnoty PAU. Těmto hodnotám lze zamezit v případě, že se používají náležité výrobní postupy a zařízení. Proto je třeba stanovit maximální limity PAU v mase a masných výrobcích, které byly vystaveny postupu tepelného ošetření, u něhož je známo, že může vést k tvorbě PAU, tj. výhradně grilování a rožnění.
(16)
Kakaové máslo bylo na základě nařízení (ES) č. 1881/2006 dočasně vyjmuto ze stávajícího maximálního limitu pro benzo[a]pyren v olejích a tucích a přezkoumání vhodnosti stanovení maximálního limitu PAU v kakaovém máslu mělo být provedeno do 1. dubna 2007. Přezkoumání bylo v dané době odloženo z důvodu očekávání výsledku tehdy probíhajícího nového vědeckého posouzení PAU úřadem EFSA.
(17)
Kakaové máslo obsahuje PAU ve větší míře než jiné oleje a tuky. Je to způsobeno převážně neodpovídajícími postupy sušení kakaových bobů a skutečností, že kakaové máslo nelze na rozdíl od jiných rostlinných olejů a tuků rafinovat. Kakaové máslo představuje hlavní složku kakaových surovin (jako jsou kakaové boby, kakaová hmota, kakaová drť nebo tekutá kakaová hmota) a vyskytuje se v čokoládě a jiných výrobcích z kakaa, jež často konzumují děti. Přispívá tak k expozici lidí, a zvláště pak k expozici dětí. Proto je nezbytné stanovit maximální limity PAU v kakaových bobech a odvozených produktech, tedy včetně kakaového másla.
(18)
Maximální limity PAU v kakaových bobech by měly být stanoveny na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni, s přihlédnutím ke stávajícím technologickým možnostem producentských zemí. Měly by být stanoveny na základě obsahu tuků, jelikož PAU se koncentrují v tukové složce, kakaovém máslu. Aby měly producentské země možnost provést technologická zlepšení v zájmu přizpůsobení se těmto maximálním limitům, mělo by být datum použitelnosti maximálních limitů pro kakaové boby a odvozené produkty odloženo. Zpočátku by se také měl na tyto produkty vztahovat vyšší maximální limit sumy čtyř látek. Po uplynutí dvouletého přechodného období by se měl začít uplatňovat nižší maximální limit. Obsah PAU v kakaových bobech a odvozených produktech by měl být pravidelně sledován s cílem posoudit, zda by bylo možné v budoucnosti tyto maximální limity dále snížit.
(19)
Z údajů vyplývá, že kokosový olej může vykazovat vyšší obsah PAU4 než jiné rostlinné oleje a tuky. Je to způsobeno poměrně vyšším obsahem benzo[a]anthracenu a chrysenu, které nelze při rafinaci kokosového oleje snadno odstranit. Proto by měly být stanoveny zvláštní maximální limity pro kokosový olej na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni, s přihlédnutím ke stávajícím technologickým možnostem producentských zemí. Jelikož se očekává, že v producentských zemích dojde k technologickým zlepšením, měly by být limity PAU v kokosovém oleji pravidelně sledovány s cílem posoudit, zda by bylo možné v budoucnosti stanovit nižší limity.
(20)
Údaje o výskytu PAU v obilovinách a zelenině jsou v současnosti omezené. Z dostupných údajů vyplývá, že obiloviny a zelenina obsahují PAU spíše v malé míře. Tyto nízké hodnoty zaznamenané ve stávajících dostupných údajích o výskytu neodůvodňují bezprostřední stanovení maximálních limitů. Úřad EFSA nicméně zjistil, že obiloviny a zelenina mohou významně přispívat k expozici lidí z důvodu jejich vysoké spotřeby. Obsah PAU v těchto dvou skupinách produktů by proto měl být dále sledován. Na základě dalších údajů bude posouzena potřeba stanovení maximálních limitů.
(21)
Vysoký obsah PAU byl zjištěn v některých doplňcích stravy. Tyto hodnoty jsou však proměnlivé a závisí na konkrétním druhu těchto doplňků. Je třeba, aby byly shromážděny další údaje týkající se doplňků stravy. Jakmile budou tyto údaje dostupné, bude posouzena potřeba stanovení maximálních limitů PAU v doplňcích stravy.
(22)
Členským státům a provozovatelům potravinářských podniků by měl být poskytnut čas přizpůsobit se novým maximálním limitům stanoveným tímto nařízením. Datum použitelnosti tohoto nařízení by proto mělo být odloženo. Pro produkty, které byly uvedeny na trh přede dnem použitelnosti změn, jež zavádí toto nařízení, by mělo být stanoveno přechodné období.
(23)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament, ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. září 2012 stanovené v oddílu 6 „Polycyklické aromatické uhlovodíky“ přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. zářím 2012, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
2. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. září 2014 stanovené v oddílech 6.1.4 a 6.1.5 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. zářím 2014, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
3. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. dubna 2013 stanovené v oddíle 6.1.2 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. dubnem 2013, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
4. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. dubna 2015 stanovené v oddíle 6.1.2 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. dubnem 2015, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. září 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. srpna 2011.
REGULAMENTUL (UE) NR. 835/2011 AL COMISIEI
din 19 august 2011
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1881/2006 în ceea ce privește nivelurile maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice din produsele alimentare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 315/93 al Consiliului din 8 februarie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare privind contaminanții din alimente (1), în special articolul 2 alineatul (3),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 al Comisiei de stabilire a nivelurilor maxime pentru anumiți contaminanți din produsele alimentare (2) stabilește niveluri maxime pentru benzo(a)piren într-o serie de produse alimentare.
(2)
Benzo(a)pirenul aparține grupului de hidrocarburi aromatice policiclice (HAP) și este folosit ca indicator al prezenței și efectului hidrocarburilor aromatice policiclice cancerigene în alimente, pe baza avizului științific al fostului Comitet științific pentru alimentație (SCF) (3). În avizul său din decembrie 2002, SCF a recomandat efectuarea de analize suplimentare privind proporțiile relative ale acestor HAP în alimente în vederea realizării, în viitor, a unei reexaminări privind oportunitatea menținerii benzo(a)pirenului ca indicator.
(3)
Statele membre au colectat noi date privind prezența HAP cancerigene în produsele alimentare, în conformitate cu Recomandarea 2005/108/CE (4) a Comisiei. Comisia a solicitat Autorității Europene privind Siguranța Alimentară (EFSA) să revizuiască avizul SCF, luând în considerare noile date privind prezența HAP, alte informații științifice recente și pertinente, precum și metoda limitei de expunere. În cadrul acestei reexaminări, EFSA a fost invitată să reevalueze oportunitatea menținerii benzo(a)pirenului ca indicator.
(4)
Grupul științific pentru contaminanții din lanțul alimentar (Grupul CONTAM) din cadrul EFSA a adoptat un aviz privind hidrocarburile aromatice policiclice din alimente la 9 iunie 2008 (5). În avizul său, EFSA a concluzionat că benzo(a)pirenul nu este un indicator potrivit pentru a semnala prezența hidrocarburilor aromatice policiclice în alimente și că un sistem format din patru substanțe specifice (HAP4 (6)) sau opt substanțe specifice (HAP8 (7)) ar fi cel mai potrivit indicator al HAP din alimente. EFSA a concluzionat, de asemenea, că un sistem de opt substanțe (HAP8) nu ar oferi o valoare adăugată considerabilă în comparație cu un sistem de patru substanțe (HAP4).
(5)
Mai mult, Grupul CONTAM a ajuns la concluzia, folosind metoda limitei de expunere, că riscurile privind sănătatea consumatorilor sunt reduse, având în vedere valorile medii estimate ale expunerii prin alimente. Cu toate acestea, în cazul consumatorilor importanți, limitele de expunere au fost de aproape 10 000 sau inferioare acestei valori, ceea ce indică un posibil risc pentru sănătatea consumatorilor.
(6)
Pe baza concluziilor EFSA, sistemul actual de utilizare a benzo(a)pirenului ca indicator unic pentru grupul hidrocarburilor aromatice policiclice nu poate fi menținut. Prin urmare, este necesară modificarea Regulamentului (CE) nr. 1881/2006.
(7)
Trebuie să fie introduse noi niveluri maxime pentru suma celor patru substanțe (HAP4) (benzo(a)pirenul, benzo(a)antracenul, benzo(b)fluorantenul și crisenul) și trebuie menținut un nivel maxim separat pentru benzo(a)piren.
(8)
Un astfel de sistem ar permite menținerea nivelurilor HAP în alimente la valori care nu reprezintă un pericol pentru sănătate, precum și controlarea nivelului HAP în acele eșantioane în care benzo(a)pirenul nu este detectabil, dar în care sunt prezente alte HAP.
(9)
Nivelul maxim separat pentru benzo(a)piren este menținut pentru a asigura comparabilitatea datelor anterioare și viitoare. După un anumit timp de la punerea în aplicare a acestei modificări și pe baza unor noi date care vor fi generate în viitor, trebuie să se reevalueze necesitatea menținerii unui nivel maxim separat pentru benzo(a)piren.
(10)
În ceea ce privește suma celor patru substanțe (HAP4), deciziile privind conformitatea trebuie să se bazeze pe nivelurile inferioare ale concentrațiilor.
(11)
Nivelurile maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice trebuie să fie sigure și cât mai reduse posibil (ALARA), pe baza unor practici sănătoase de fabricație și în domeniul agricol/piscicol. Noile date privind prezența HAP în alimente arată că nivelurile de bază ale HAP în anumite produse alimentare sunt mai reduse decât se credea anterior. Prin urmare, nivelurile maxime pentru benzo(a)piren au fost adaptate pentru a reflecta niveluri de bază reduse mai realiste în moluște bivalve proaspete și afumate.
(12)
Datele privind peștele afumat și carnea afumată au arătat, de asemenea, că pot fi atinse niveluri maxime mai reduse. Cu toate acestea, în unele cazuri poate fi necesară modificarea tehnologiei actuale de afumare. Prin urmare, trebuie să se stabilească o procedură în două etape pentru carnea afumată și peștele afumat care acordă o perioadă de tranziție de doi ani de la data aplicării prezentului regulament, înainte de data intrării în vigoare a unor niveluri maxime mai reduse.
(13)
S-a descoperit că șprotul afumat și conservele de șprot afumat prezintă niveluri de HAP mai ridicate decât alți pești afumați. Trebuie să se stabilească niveluri maxime specifice pentru șprotul afumat și conservele de șprot afumat, care să reflecte valorile care pot fi într-adevăr obținute cu privire la aceste alimente.
(14)
În trecut a fost stabilit un nivel maxim pentru benzo(a)piren în „mușchiul filé de pește, cu excepția peștelui afumat” ca indicator pentru o eventuală poluare a mediului. Cu toate acestea, s-a arătat că HAP sunt rapid metabolizate în peștele proaspăt și nu se acumulează în mușchiul filé. Prin urmare, nu se mai justifică menținerea unui nivel maxim pentru HAP în peștele proaspăt.
(15)
Au fost descoperite niveluri ridicate de HAP în unele tipuri de carne tratată termic și în produse pe bază de carne tratate termic, vândute consumatorilor finali. Aceste niveluri pot fi evitate dacă se aplică condiții de tratare corespunzătoare și dacă se folosesc echipamentele adecvate. Prin urmare, este necesar să se stabilească niveluri maxime pentru HAP în carnea și produsele din carne care au fost supuse unui proces de tratare termică susceptibil să genereze HAP, adică doar frigerea la grill sau la grătar.
(16)
Untul de cacao a fost temporar exceptat de la nivelurile maxime existente pentru benzo(a)piren în uleiuri și grăsimi în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1881/2006 și s-a prevăzut ca, până la 1 aprilie 2007, să se reexamineze oportunitatea stabilirii unui nivel maxim pentru HAP în untul de cacao. Reexaminarea a fost apoi amânată în așteptarea rezultatului reexaminări științifice a HAP de către EFSA, aflată în curs.
(17)
Untul de cacao conține niveluri mai ridicate de HAP decât alte uleiuri și grăsimi. Aceasta se datorează în principal metodelor neadecvate de uscare a boabelor de cacao și faptului că untul de cacao nu poate fi rafinat, așa cum este cazul altor uleiuri și grăsimi vegetale. Untul de cacao este principalul ingredient al produselor crude pe bază de cacao (de exemplu, boabele de cacao, pasta de cacao, boabele de cacao zdrobite sau lichiorul de cacao) și este prezent în ciocolată și alte produse pe bază de cacao consumate în mod frecvent de copii. Prin urmare, contribuie la expunerea umană, în special în cazul copiilor. Prin urmare, este necesar să se stabilească niveluri maxime pentru HAP în boabele de cacao și produsele derivate, care includ, de asemenea, untul de cacao.
(18)
Nivelurile maxime pentru HAP din boabele de cacao trebuie să fie stabilite respectând nivelurile cele mai reduse care pot fi atinse în mod rezonabil și luând în considerare posibilitățile tehnologice actuale ale țărilor producătoare. Ele trebuie să fie stabilite în raport cu materia grasă, dat fiind că HAP se concentrează în fracțiunea lipidică, untul de cacao. Pentru a permite țărilor producătoare să realizeze îmbunătățirile tehnologice necesare pentru a se adapta la aceste niveluri maxime, data de aplicare a nivelurilor maxime pentru boabe de cacao și produse derivate trebuie să fie amânată. Mai mult, în cazul acestor produse trebuie să se aplice la început un nivel maxim mai ridicat pentru suma celor patru substanțe. După o perioadă tranzitorie de doi ani, trebuie să se aplice un nivel maxim mai redus. Nivelurile HAP în boabele de cacao și produsele derivate trebuie să fie monitorizate în mod regulat, în vederea evaluării posibilității reducerii în continuare a nivelurilor maxime în viitor.
(19)
Conform datelor existente, uleiul de nucă de cocos poate conține niveluri de HAP4 mai ridicate decât alte uleiuri și grăsimi vegetale. Acest fapt se datorează prezenței mai ridicate, din punct de vedere proporțional, a benzo(a)antracenului și a crisenului, care nu pot fi înlăturați ușor în timpul rafinării uleiului de nucă de cocos. Prin urmare, nivelurile maxime specifice pentru uleiul de nucă de cocos trebuie să fie stabilite la valorile cele mai reduse care pot fi atinse în mod rezonabil și luând în considerare posibilitățile tehnologice actuale ale țărilor producătoare. Dat fiind că se așteaptă îmbunătățiri tehnologice în țările producătoare, nivelurile HAP din uleiul de nucă de cocos trebuie să fie monitorizate în mod regulat, în vederea evaluării posibilității de stabilire a unor niveluri mai reduse în viitor.
(20)
Datele actuale privind prezența HAP în cereale și legume sunt limitate. Datele disponibile indică faptul că cerealele și legumele conțin niveluri destul de reduse de HAP. Nivelurile reduse evidențiate de datele curente nu justifică stabilirea imediată a unor niveluri maxime. Cu toate acestea, EFSA a identificat cerealele și legumele ca fiind surse importante de expunere umană la HAP, datorită consumului lor ridicat. Prin urmare, nivelurile HAP în aceste două grupuri de produse trebuie să fie în continuare supravegheate. Pe baza unor date viitoare, se va evalua necesitatea stabilirii unor niveluri maxime.
(21)
Au fost descoperite niveluri ridicate de HAP în unele suplimente alimentare. Cu toate acestea, nivelurile sunt variabile și depind de tipul specific de suplimente alimentare. Sunt necesare și trebuie să fie colectate date suplimentare privind suplimentele alimentare. După ce aceste date vor fi disponibile, va fi evaluată necesitatea stabilirii unor niveluri maxime pentru HAP în suplimentele alimentare.
(22)
Statelor membre și operatorilor din industria alimentară trebuie să li se acorde timpul necesar pentru a se adapta la nivelurile maxime stabilite de prezentul regulament. Prin urmare, data aplicării prezentului regulament trebuie să fie amânată. Trebuie să se prevadă o perioadă tranzitorie pentru produsele deja comercializate înainte de data aplicării modificărilor introduse de prezentul regulament.
(23)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și nu au întâmpinat nicio opoziție din partea Parlamentului European sau a Consiliului,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 se înlocuiește cu anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
1. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 septembrie 2012 în temeiul secțiunii 6 „Hidrocarburi aromatice policiclice” din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 septembrie 2012, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
2. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 septembrie 2014 în temeiul punctelor 6.1.4 și 6.1.5 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 septembrie 2014, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
3. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 aprilie 2013 în temeiul punctului 6.1.2 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 aprilie 2013, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
4. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 aprilie 2015 în temeiul punctului 6.1.2 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 aprilie 2015, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
Articolul 3
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 septembrie 2012.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 august 2011.