ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 26. července 2010
o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 27. února 2007 přijala Rada Evropské unie společný postoj 2007/140/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1) provádějící rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006).
(2)
Dne 23. dubna 2007 přijala Rada společný postoj 2007/246/SZBP (2) provádějící rezoluci Rady bezpečnosti č. OSN 1747 (2007).
(3)
Dne 7. srpna 2008 přijala Rada společný postoj 2008/652/SZBP (3) k provedení rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1803 (2008).
(4)
Dne 9. června 2010 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č.1929 (2010), která rozšířila působnost omezujících opatření uložených rezolucemi Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007) a 1803 (2008) a která zavedla další omezující opatření vůči Íránu.
(5)
Dne 17. června 2010 zdůraznila Evropská rada, že je stále více znepokojena íránským jaderným programem a uvítala přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010). Evropská rada připomněla své prohlášení ze dne 11. prosince 2009 a vyzvala Radu, aby přijala opatření k provedení opatření uvedených v rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) a doprovodná opatření s cílem napomoci prostřednictvím jednání k vyřešení všech existujících obav týkajících se vývoje citlivých technologií Íránem na podporu jeho jaderného a raketového programu. Tato opatření by se měla zaměřit na oblast obchodu, finanční sektor, odvětví dopravy, klíčová odvětví ropného a plynárenského průmyslu a určení dalších osob, zejména příslušníků islámských revolučních gard.
(6)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1929 č. (2010) zakazuje Íránu, jeho státním příslušníkům a subjektům registrovaným v Íránu nebo spadající do jeho pravomoci, osobám nebo subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, a subjektům, které jsou jimi vlastněny nebo ovládány, aby investovali do jakékoli podnikatelské činnosti související s těžbou uranu a výrobou či používáním jaderných materiálů a technologií.
(7)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1929 č. (2010) rozšiřuje působnost finančních a cestovních omezení uložených rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) na další osoby a subjekty, včetně osob a subjektů působících v rámci islámských revolučních gard a subjektů společnosti Islamic Republic of Iran Shipping Line (IRISL).
(8)
V souladu s prohlášením Evropské rady by se vedle osob a subjektů určených Radou bezpečnosti nebo výborem zřízeným podle odstavce 18 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) (dále jen „výbor“) měla omezení vstupu a zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů vztahovat i na další osoby a subjekty, a to za použití týchž kritérií, která použila Rada bezpečnosti OSN nebo výbor.
(9)
V souladu s prohlášením Evropské rady je vhodné zakázat dodávky, prodej nebo převod do Íránu dalších věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií vedle těch, které určila Rada bezpečnosti nebo výbor, jež by mohly přispět k íránským činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či těžkou vodou, k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo k provádění činností spojených s dalšími tématy, v souvislosti s nimiž vyjádřila Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE) své znepokojení nebo je označila za nedořešené. Tento zákaz by měl zahrnovat veškeré zboží a technologie dvojího užití uvedené v příloze I nařízení Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití.
(10)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy měly zachovat zdrženlivost, pokud jde o přijímání nových krátkodobých závazků v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory obchodu s Íránem za účelem snížení nesplacených částek, zejména s cílem zabránit veškeré finanční podpoře přispívající k jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní, a měly by zakázat přijímání jakýchkoli střednědobých i dlouhodobých závazků v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory obchodu s Íránem.
(11)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) vyzývá všechny státy, aby prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu s právními předpisy a s mezinárodním právem kontrolovaly na svém území, včetně námořních přístavů a letišť, veškeré náklady pocházející z Íránu nebo směřující do něj, jestliže dotčený stát má k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) a 1929 (2010).
(12)
V rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) se také uvádí, že členské státy mohou v souladu s mezinárodním právem, zejména mořským právem, požadovat, aby se souhlasem státu vlajky byla provedena kontrola plavidel na volném moři, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad těchto plavidel obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(13)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1929 č. (2010) rovněž stanoví, že členské státy OSN zajistí a odstraní věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010), a to způsobem, který není v rozporu s jejich závazky podle platných rezolucí Rady bezpečnosti a mezinárodních úmluv.
(14)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) dále stanoví, že členské státy OSN svým státním příslušníkům zakáží poskytovat íránským plavidlům služby spojené se zásobováním palivem či další služby, nebo poskytování těchto služeb z jejich území, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že tato plavidla vezou věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(15)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu s právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména s příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, měly přijmout nezbytná opatření s cílem zabránit všem nákladním letům z Íránu, s výjimkou letů kombinované osobní a nákladní dopravy, v přístupu na letiště v jejich pravomoci.
(16)
Dále by mělo být zakázáno, aby osoby pocházejíc z členských států poskytovali íránským nákladním letadlům služby související s opravami a údržbou nebo aby byly tyto služby poskytovány z území členských států, jestliže dotčený stát má k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že tato letadla převážejí věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(17)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) rovněž vyzývá všechny členské státy OSN, aby zabránily tomu, aby se na jejich území, přes ně nebo z něj poskytovaly finanční služby, včetně pojištění a zajištění, nebo převáděla finanční nebo jiná aktiva či zdroje, které by mohly přispívat k íránským jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní, nebo aby takové služby, aktiva či zdroje byly poskytovány státním příslušníkům těchto států nebo subjektům založeným podle jejich práva nebo jejich prostřednictvím či osobám nebo finančním institucím na území těchto států nebo jejich prostřednictvím.
(18)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy měly zakázat poskytování pojištění a zajištění íránské vládě, subjektům registrovaným v Íránu nebo spadajícím do pravomoci Íránu nebo osobám či subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektům, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky.
(19)
Dále je třeba zakázat prodej, nákup, zprostředkování a pomoc při emisi státních nebo příslušnými veřejnými orgány zaručených dluhopisů ve vztahu k íránské vládě, íránské centrální bance nebo íránským bankám, včetně jejich poboček a dceřiných společností, a finančním subjektům ovládaným osobami a subjekty s bydlištěm nebo sídlem v Íránu.
(20)
V souladu s prohlášením Evropské rady a v zájmu splnění cílů rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) by mělo být zakázáno zřizování nových poboček, dceřiných společností nebo zastoupení íránských bank na území členských států, jakož i zřizování nových společných podniků nebo nabývání majetkové účasti íránskými bankami v bankách spadajících do pravomoci členských států. Členské státy by dále měly přijmout vhodná opatření s cílem zakázat finančním institucím nacházejícím se na jejich území nebo podléhajícím jejich pravomoci, aby v Íránu zřizovaly zastoupení nebo dceřiné společnosti nebo bankovní účty.
(21)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) rovněž stanoví, že státy musí vyžadovat, aby jejich státní příslušníci, osoby podléhající jejich pravomoci nebo podniky registrované na jejích území nebo podléhající jejich pravomoci zachovávali obezřetnost při obchodní spolupráci se subjekty registrovanými v Íránu nebo podléhajícími pravomoci Íránu, pokud mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že by tato obchodní spolupráce mohla přispět k íránským jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní či k porušení rezolucí č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(22)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) poukazuje na možnou souvislost mezi íránskými příjmy plynoucími z jeho odvětví energetiky a financováním íránských jaderných činností potenciálně ohrožujících nešíření a dále konstatuje, že zařízení a materiály určené k chemickým procesům v petrochemickém průmyslu mají mnoho společného se zařízením a materiály nezbytnými pro určité citlivé činnosti spojené s jaderným palivovým cyklem.
(23)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy měly zakázat, aby do Íránu bylo prodáváno, dodáváno či převáděno klíčové zařízení a technologie, které by mohly být využity v klíčových oborech odvětví ropy a zemního plynu, a rovněž by měly zakázat poskytování související technické a finanční pomoci. Členské státy by dále měly zakázat veškeré nové investice do těchto odvětví v Íránu.
(24)
Součástí postupu v případě změny příloh I a II tohoto rozhodnutí by mělo být to, že určeným osobám či subjektům budou sděleny důvody zařazení na seznam, aby tyto osoby či subjekty měly příležitost se k těmto důvodům vyjádřit. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, měla by Rada s ohledem na tyto připomínky své rozhodnutí přezkoumat a dotčenou osobu nebo subjekt o této skutečnosti informovat.
(25)
Toto rozhodnutí dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, a především právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, právo na vlastnictví a právo na ochranu osobních údajů. Toto rozhodnutí by mělo být uplatňováno v souladu s těmito právy a zásadami.
(26)
Toto rozhodnutí rovněž plně ctí závazky členských států podle Charty OSN a právně závaznou povahu rezolucí Rady bezpečnosti OSN.
(27)
K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OMEZENÍ VÝVOZU A DOVOZU
Článek 1
1. Zakazují se přímé nebo nepřímé dodávky, prodej nebo převod následujících věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií, včetně softwaru, ať již pocházejí z území členských států či nikoli, pro použití v Íránu či v jeho prospěch státními příslušníky členských států nebo přes území členských států, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států:
a)
věci, materiály, vybavení, zboží a technologie uvedené na seznamech skupiny jaderných dodavatelů a režimu kontroly raketových technologií;
b)
všechny další věci, materiály, vybavení, zboží a technologie určené Radou bezpečnosti OSN nebo výborem, které by mohly přispět k činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či těžkou vodou nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní;
c)
zbraně a související materiál všeho druhu, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro tyto zbraně a související materiál, jakož i vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi. Tento zákaz se nevztahuje na nebojová vozidla vyrobená za použití materiálů, jež poskytují balistickou ochranu, nebo těmito materiály vybavená, která jsou určena pouze pro ochranu personálu EU a jejích členských států v Íránu;
d)
některé další věci, materiály, vybavení, zboží a technologie, které by mohly přispět k činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či s těžkou vodou, k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo k provádění činností souvisejících s jinými tématy, ohledně nichž vyjádřila Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE) své znepokojení nebo které označila jako nedořešené. Unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má toto ustanovení vztahovat;
e)
jiné zboží a technologie dvojího užití, jež jsou uvedeny v příloze I nařízení Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití (4), a na něž se nevztahuje písmeno a), kromě kategorie 5 - části 1 a kategorie 5 - části 2 v příloze I nařízení Rady (ES) č. 428/2009.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nepoužije na přímý ani nepřímý převoz věcí, které jsou uvedeny v odst. 3 písm. b) bodech i) a ii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a jsou určeny pro lehkovodní reaktory, do Íránu, pro použití v Íránu či v jeho prospěch, přes území členských států, pokud byl zahájen dříve než v prosinci roku 2006.
3. Rovněž je zakázáno:
a)
poskytovat technickou pomoc nebo odbornou přípravu, investice nebo zprostředkovatelské služby související s věcmi, materiály, vybavením, zbožím a technologiemi uvedenými v odstavci 1 a s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním těchto věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií přímo nebo nepřímo ve vztahu k jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
b)
poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc v souvislosti s věcmi a technologiemi uvedenými v odstavci 1, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz těchto věcí a technologií, nebo v souvislosti s poskytováním technické odborné přípravy, služeb nebo pomoci přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
podílet se vědomě nebo záměrně na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazu uvedeného v písmenech a) a b).
4. Zakazuje se rovněž pořízení věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií uvedených v odstavci 1 z Íránu, ať již z tohoto území pocházejí či nikoli, příslušníky členských států, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států.
Článek 2
1. Přímé nebo nepřímé dodávky, prodej nebo převod věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií, včetně softwaru, které nejsou uvedeny v článku 1 a které by mohly přispět k činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či těžkou vodou nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo k pokračování v činnostech souvisejících s dalšími tématy, ohledně nichž MAAE vyjádřila své znepokojení nebo které označila jako nedořešené, do Íránu, pro použití v Íránu či v jeho prospěch státními příslušníky členských států nebo přes území členských států nebo za použití plavidel či letadel spadajících do jejich pravomoci podléhají v jednotlivých případech povolení příslušných orgánů vyvážejícího členského státu. Evropská unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má toto ustanovení vztahovat.
2. Poskytování:
a)
technické pomoci nebo odborné přípravy, investic nebo zprostředkovatelských služeb souvisejících s věcmi, materiály, vybavením, zbožím a technologiemi uvedenými v odstavci 1 a s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním těchto věcí, přímo nebo nepřímo ve vztahu k jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
b)
finančních prostředků nebo finanční pomoci v souvislosti s věcmi a technologiemi uvedenými v odstavci 1, zahrnujících zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz těchto věcí nebo v souvislosti s poskytováním související technické odborné přípravy, služeb nebo pomoci přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi
rovněž podléhá povolení příslušného orgánu vyvážejícího členského státu.
3. Příslušné orgány členského státu neudělí povolení pro žádné dodávky, prodej nebo převod věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií uvedených v odstavci 1, pokud určí, že dotyčný prodej, dodávky, převod nebo vývoz nebo poskytování dotyčných služeb přispěje k činnostem uvedeným v odstavci 1.
Článek 3
1. Opatření podle čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) a čl. 1 odst. 3 se tam, kde je to vhodné, nepoužijí, pokud výbor v jednotlivém případě předem stanoví, že tyto dodávky, prodej, převod nebo poskytnutí těchto věcí nebo pomoci jednoznačně nepřispěje k vývoji íránských technologií na podporu jaderných činností Íránu, jež by mohly ohrozit nešíření, a k vývoji nosičů jaderných zbraní, včetně případů, kdy jsou tyto věci nebo pomoc určeny k potravinové pomoci, pomoci v zemědělství nebo zdravotnictví nebo k jiným humanitárním účelům, a to za předpokladu, že:
a)
smlouvy o dodávce těchto věcí nebo poskytnutí pomoci zahrnují příslušné záruky ohledně koncového uživatele; a že
b)
se Írán zavázal, že tyto věci nepoužije pro jaderné činnosti, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo pro vývoj nosičů jaderných zbraní.
2. Opatření podle čl. 1. odst. 1 písm. e) a čl. 1 odst. 3 se nepoužijí, pokud příslušný orgán v členském státě v jednotlivém případě předem stanoví, že tyto dodávky, prodej, převod nebo poskytnutí těchto věcí nebo pomoci jednoznačně nepřispěje k vývoji íránských technologií na podporu jaderných činností Íránu, jež by mohly ohrozit nešíření, a k vývoji nosičů jaderných zbraní, včetně případů, kdy jsou tyto věci nebo pomoc určeny k pomoci ve zdravotnictví nebo k jiným humanitárním účelům, a to za předpokladu, že:
a)
smlouvy o dodávce těchto věcí nebo poskytnutí pomoci zahrnují příslušné záruky ohledně koncového uživatele; a že
b)
se Írán zavázal, že tyto věci nepoužije pro jaderné činnosti, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo pro vývoj nosičů jaderných zbraní.
Příslušný členský stát informuje ostatní členské státy o veškerých zamítnutých výjimkách.
Článek 4
1. Zakazuje se prodej, dodávky nebo převod klíčového vybavení a technologií pro následující klíčové obory odvětví ropy a zemního plynu v Íránu nebo pro íránské či Íránem vlastněné podniky působící v těchto oborech mimo území Íránu, které jsou prováděny státními příslušníky členských států nebo z území členských států, ať již z tohoto území pocházejí či nikoli, nebo za použití plavidel či letadel podléhajících pravomoci členských států:
a)
rafinace;
b)
zkapalněný zemní plyn;
c)
průzkum;
d)
výroba.
Unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má toto ustanovení vztahovat.
2. Pro podniky v Íránu působící v klíčových oborech íránského odvětví ropy a zemního plynu podle odstavce 1 nebo pro íránské či Íránem vlastněné podniky působící v těchto oborech mimo území Íránu se zakazuje poskytovat:
a)
technickou pomoc nebo odbornou přípravu a další služby související s klíčovým vybavením a technologiemi ve smyslu odstavce 1;
b)
finanční prostředky nebo finanční pomoc za účelem prodeje, dodávek, převodu nebo vývozu klíčového vybavení a technologií ve smyslu odstavce 1 nebo za účelem poskytnutí související technické pomoci nebo odborné přípravy.
3. Zakazuje se podílet se vědomě nebo záměrně na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v odstavcích 1 a 2.
OMEZENÍ FINANCOVÁNÍ NĚKTERÝCH PODNIKŮ
Článek 5
Zakazují se investice na území podléhajícím pravomoci členských států ze strany Íránu, jeho státních příslušníků a podniků registrovaných v Íránu nebo podléhajících jeho pravomoci nebo osob či subjektů, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektů, které jsou jimi vlastněny nebo ovládány, do jakékoli podnikatelské činnosti související s těžbou uranu a výrobou či používáním jaderných materiálů a technologií, zejména obohacování a přepracování uranu, s činnostmi spojenými s těžkou vodu nebo technologiemi souvisejícími s balistickými raketami schopnými nést jaderné zbraně. Unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má tento článek vztahovat.
Článek 6
Zakazuje se:
a)
poskytovat jakékoli finanční půjčky nebo úvěry podnikům v Íránu, které působí v oborech íránských odvětví ropy a zemního plynu uvedených v čl. 4 odst. 1, nebo íránským či Íránem vlastněným podnikům působícím v těchto oborech mimo území Íránu;
b)
nabývat nebo zvyšovat účast v podnicích v Íránu, které působí v oborech íránského odvětví ropy a zemního plynu uvedených v čl. 4 odst. 1, nebo íránským či Íránem vlastněným podnikům působícím v těchto oborech mimo území Íránu, včetně úplného nabytí těchto podniků a nabývání akcií a jiných účastnických cenných papírů;
c)
zřizovat jakékoli společné podniky s podniky v Íránu, které působí v odvětvích ropy a zemního plynu uvedených v čl. 4 odst. 1, a s jejich dceřinými společnostmi či afilacemi pod jejich kontrolou.
Článek 7
1. Zákazem podle čl. 4 odst. 1 není dotčeno plnění závazků týkajících se dodávek zboží, které vyplývají ze smluv uzavřených před dnem přijetí tohoto rozhodnutí.
2. Zákazem podle článku 4 není dotčeno plnění závazků vyplývajících ze smluv uzavřených před dnem přijetí tohoto rozhodnutí a týkajících se investic vynaložených v Íránu před tímto dnem podniky usazenými v některém z členských států.
3. Zákazy podle čl. 6 písm. a) a b):
i)
není dotčeno plnění závazků vyplývajících ze smluv nebo dohod uzavřených před dnem přijetí tohoto rozhodnutí;
ii)
nebrání zvýšení účasti, pokud toto zvýšení účasti představuje závazek podle dohody uzavřené před dnem přijetí tohoto rozhodnutí.
OMEZENÍ FINANČNÍ PODPORY OBCHODU
Článek 8
1. Členské státy zachovají zdrženlivost, pokud jde o přijímání nových krátkodobých závazků v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory, pokud jde o obchod s Íránem, včetně udělování vývozních úvěrů, záruk nebo pojištění jejich státním příslušníkům nebo subjektům zapojeným do takového obchodu za účelem snížení jejich nesplacených částek, zejména s cílem předejít tomu, aby tato finanční podpora přispívala k jaderným činnostem, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní. Členské státy dále nepřijmou nové střednědobé a dlouhodobé závazky v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory, pokud jde o obchod s Íránem.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčeny závazky přijaté před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
3. Odstavec 1 se netýká obchodu zaměřeného na potraviny, zemědělství, zdravotnictví nebo jiné humanitární účely.
KAPITOLA 2
FINANČNÍ SEKTOR
Článek 9
Členské státy nepřijmou nové závazky týkající se grantů, finanční pomoci a zvýhodněných půjček íránské vládě, a to ani prostřednictvím své účasti v mezinárodních finančních institucích, s výjimkou humanitárních a rozvojových účelů.
Článek 10
1. Ve vztahu k finančním nebo jiným aktivům či zdrojům, které by mohly přispět k jaderným činnostem Íránu potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní, a s cílem zabránit poskytování finančních služeb nebo provádění převodů na území členských států, přes ně nebo z něj, nebo poskytování finančních služeb nebo provádění převodů, do nichž jsou zapojeni státní příslušníci členských států nebo subjekty založené podle jejich práva (včetně poboček v zahraničí) nebo osoby či finanční instituce nacházející se na území členských států, členské státy důkladně monitorují veškeré činnosti finančních institucí v rámci své pravomoci, do nichž jsou zapojeny:
a)
banky se sídlem v Íránu, zejména íránská centrální banka;
b)
pobočky a dceřiné společnosti podléhající pravomoci členských států a náležející bankám se sídlem v Íránu;
c)
pobočky a dceřiné společnosti nepodléhající pravomoci členských států a náležející bankám se sídlem v Íránu;
d)
finanční subjekty, které nemají sídlo v Íránu, ale jsou ovládány osobami a subjekty se sídlem v Íránu.
2. Pro účely odstavce 1 se vyžaduje, aby finanční instituce v rámci svých činností, do nichž jsou zapojeny banky a finanční instituce uvedené v odstavci 1,
a)
nepřetržitě a obezřetně sledovaly operace na účtech, mimo jiné prostřednictvím svých programů hloubkové kontroly klienta a v rámci svých závazků v oblasti boje proti praní peněz a financování terorismu;
b)
vyžadovaly vyplnění všech informačních kolonek platebních příkazů, které se týkají příkazce a příjemce příslušné transakce, a v případě neposkytnutí těchto informací transakci odmítly;
c)
po dobu pěti let uchovávaly veškeré záznamy o transakcích a na požádání je zpřístupnily vnitrostátním orgánům;
d)
pokud mají podezření nebo se mohou důvodně domnívat, že finanční prostředky souvisejí s financováním šíření, neprodleně své podezření oznámí útvaru finančního zpravodajství nebo jinému příslušnému orgánu určenému dotčeným členským státem. Útvar finančního zpravodajství nebo jiný příslušný orgán má přímý či nepřímý přístup k aktuálním informacím z finanční a správní oblasti a z oblasti vymáhání práva, které potřebuje k řádnému plnění svých úkolů, včetně analýz hlášení o podezřelých transakcích.
3. Převody finančních prostředků do Íránu a z Íránu se provádějí takto:
a)
převody související s transakcemi, jež se týkající potravin, zdravotní péče, zdravotnického vybavení nebo jsou určeny pro humanitárních účely, se provádějí bez předchozího povolení; pokud se jedná o částku vyšší než 10 000 EUR, oznámí se převod příslušnému orgánu dotčeného členského státu;
b)
veškeré jiné převody částek nižších než 40 000 EUR se provádějí bez předchozího povolení; pokud se jedná o částku vyšší než 10 000 EUR, oznámí se převod příslušnému orgánu dotčeného členského státu;
c)
veškeré jiné převody částek vyšších než 40 000 EUR vyžadují předchozí povolení příslušným orgánem dotčeného členského státu. Povolení se považuje za udělené, pokud příslušný orgán nevznese do čtyř týdnů námitku. Příslušný členský stát informuje ostatní členské státy o všech zamítnutých povoleních.
4. Rovněž se vyžaduje, aby pobočky a dceřiné společnosti bank se sídlem v Íránu podléhající pravomoci členských států informovaly příslušné orgány členského státu, v němž jsou usazeny, o všech převodech finančních prostředků, které provedly nebo obdržely, a to do pěti pracovních dnů po provedení nebo obdržení příslušného převodu finančních prostředků.
V závislosti na ujednáních o sdílení informací příslušné orgány tyto údaje po jejich oznámení neprodleně předají dle potřeby příslušným orgánům jiných členských států, v nichž jsou usazeny strany účastnící se těchto transakcí.
Článek 11
1. Zakazuje se zřizování nových poboček, dceřiných společností nebo zastoupení íránských bank na území členských států a zřizování nových společných podniků nebo nabývání majetkové účasti v íránských bankách nebo navazování nových korespondenčních bankovních vztahů ze strany íránských bank, včetně íránské centrální banky, poboček a dceřiných společností a dalších finančních institucí uvedených v čl. 10 odst. 1 s bankami, které podléhají pravomoci členských států.
2. Finančním institucím nacházejícím se na území členských států nebo podléhajícím pravomoci členských států se zakazuje, aby v Íránu zřizovaly zastoupení nebo dceřiné společnosti nebo otevíraly bankovní účty.
Článek 12
1. Zakazuje se poskytování pojištění a zajištění íránské vládě, subjektům registrovaným v Íránu nebo podléhajícím pravomoci Íránu, nebo osobám či subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektům, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky.
2. Odstavec 1 se nepoužije na poskytování zdravotního a cestovního pojištění fyzickým osobám.
3. Zakazuje se vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazu uvedeného v odstavci 1.
Článek 13
Zakazuje se přímý nebo nepřímý prodej, nákup, zprostředkování a pomoc při emisi státních nebo příslušnými veřejnými orgány zaručených dluhopisů vydaných po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost ve vztahu k íránské vládě, íránské centrální bance nebo bankám se sídlem v Íránu, nebo pobočkám a dceřiným společnostem, ať již podléhají pravomoci členských států či nikoli a které náležejí bankám se sídlem v Íránu, nebo finančním subjektům, které nemají sídlo v Íránu ani nepodléhají pravomoci členských států, ale jsou ovládány osobami a subjekty se sídlem v Íránu, jakož i osobám či subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektům, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány.
Článek 14
Členské státy vyžadují, aby jejich státní příslušníci, osoby podléhající jejich pravomoci a podniky registrované na jejích území nebo podléhající jejich pravomoci zachovávali obezřetnost při obchodní spolupráci se subjekty registrovanými v Íránu nebo podléhajícími pravomoci Íránu, včetně příslušníků islámských revolučních gard a společnosti IRISL, a s osobami či subjekty, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, a se subjekty, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky, s cílem zajistit, že tato obchodní spolupráce nebude přispívat k íránským jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní či k porušení rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
KAPITOLA 3
ODVĚTVÍ DOPRAVY
Článek 15
1. Členské státy kontrolují prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména mořským právem a příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, na svém území, včetně námořních přístavů a letišť, každý náklad pocházející z Íránu a směřující do něj, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou podle tohoto rozhodnutí zakázány.
2. Členské státy mohou v souladu s mezinárodním právem, zejména mořským právem, požadovat, aby se souhlasem státu vlajky byla provedena kontrola plavidel na volném moři, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad těchto plavidel obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou podle tohoto rozhodnutí zakázány.
3. Členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy spolupracují při kontrolách podle odstavce 2.
4. Letadla a plavidla přepravující náklad do Íránu nebo z něj podléhají požadavku na poskytování dodatečných informací před příjezdem a před odjezdem ohledně veškerého zboží, které je přiváženo do členského státu nebo z něj vyváženo.
5. V případech, kdy je provedena kontrola podle odstavců 1 a 2, členské státy zajistí a odstraní (například zničením, znehodnocením, uskladněním nebo převozem do jiného státu, než je stát původu nebo určení) věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí v souladu s odstavcem 16 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č.1929 (2010). Toto zajištění a odstranění se provede na náklady dovozce, nebo pokud není možné získat úhradu těchto výdajů od dovozce, může být získána v souladu s vnitrostátními právními předpisy od jakékoli jiné osoby nebo subjektu, které jsou odpovědné za pokus o nezákonnou dodávku, prodej, převod či vývoz.
6. Je zakázáno, aby státní příslušníci členských států poskytovali plavidlům vlastněným nebo najatým Íránem, včetně charterových plavidel, služby spojené se zásobováním nebo jiné služby, nebo aby tyto služby byly poskytovány z území podléhajících pravomoci členských států, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že tato plavidla vezou věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, ledaže je poskytnutí těchto služeb nezbytné pro humanitární účely, nebo dokud náklad nebyl zkontrolován a případně zajištěn či odstraněn v souladu s odstavci 1, 2 a 5.
Článek 16
Členské státy sdělí výboru veškeré dostupné informace o převodech činností nákladové divize společnosti Iran Air nebo převodech plavidel, jejichž vlastníkem nebo provozovatelem je společnost IRISL, na jiné společnosti, jež mohly být provedeny s cílem vyhnout se sankcím podle ustanovení rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010) nebo v rozporu s těmito rezolucemi, včetně přejmenování nebo přeregistrování letadel, plavidel nebo lodí.
Článek 17
Členské státy přijmou prostřednictvím svých vnitrostátních příslušných orgánů a v souladu s vnitrostátními právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména s příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, nezbytná opatření s cílem zabránit všem nákladním letům provozovaným íránskými dopravci nebo pocházejícím z Íránu, s výjimkou letů kombinované osobní a nákladní dopravy, v přístupu na letiště podléhající jejich pravomoci.
Článek 18
Je zakázáno, aby státní příslušníci členských států poskytovali íránským nákladním letadlům a služby související s opravami a údržbou nebo aby byly tyto služby poskytovány z území členských států, jestliže dotčený stát má k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že nákladní letadla převážejí věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, ledaže je poskytnutí těchto služeb nezbytné z humanitárních či bezpečnostních důvodů nebo dokud náklad nebyl zkontrolován a případně zajištěn či odstraněn v souladu s čl. 15 odst. 1 a 5.
KAPITOLA 4
OMEZENÍ VSTUPU
Článek 19
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zamezení vstupu na své území nebo průjezdu přes ně:
a)
osobám uvedeným na seznamu v příloze rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a dalším osobám určeným Radou bezpečnosti nebo výborem podle odstavce 10 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1737 č. (2006), jakož i příslušníkům islámských revolučních gard určeným Radou bezpečnosti nebo výborem. Tyto osoby jsou uvedeny v příloze I;
b)
jiným osobám, které nejsou uvedeny v příloze I a které se podílejí na íránských jaderných činnostech, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo na vývoji nosičů jaderných zbraní nebo jsou s těmito činnostmi přímo spojeny nebo je podporují, i prostřednictvím pořizování zakázaných věcí, zboží, vybavení, materiálů a technologií, nebo osobám, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo osobám, které napomáhaly určeným osobám a subjektům vyhýbat se ustanovením rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) a 1929 (2010) nebo tohoto rozhodnutí, jakož i dalším vysoce postaveným příslušníkům islámských revolučních gard uvedeným v příloze II.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nepoužije na průjezd přes území členských států pro účely činností přímo souvisejících s věcmi, které jsou uvedeny v odst. 3 písm. b) bodech i) a ii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a určeny pro lehkovodní reaktory, pokud byly zahájeny dříve než v prosinci roku 2006.
3. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k tomu, aby svým státním příslušníkům zamítly vstup na své území.
4. Odstavcem 1 nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, konkrétně:
i)
jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace;
ii)
jako hostitelská země mezinárodní konference svolané Organizací spojených národů nebo konané pod její záštitou;
iii)
podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách;
iv)
podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.
5. Odstavec 4 se vztahuje rovněž na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
6. Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 4 nebo 5.
7. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření stanovených v odstavci 1, pokud je cesta odůvodněná na základě:
i)
naléhavé humanitární potřeby, včetně náboženské povinnosti,
ii)
nutnosti dosáhnout cílů rezolucí Rady bezpečnosti č. OSN 1737 (2006) a 1929 (2010), včetně případů, kdy se uplatní článek XV statutu MAAE,
iii)
účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Evropskou unií nebo těch, kdy je hostitelem členský stát vykonávající předsednictví OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Íránu.
8. Členský stát, který si přeje udělit výjimku podle odstavce 7, tuto skutečnost písemně oznámí Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
9. Pokud členský stát podle odstavců 4, 5 a 7 povolí osobám uvedeným v příloze I nebo II vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
10. V případě udělení výjimky oznámí členské státy výboru vstup osob uvedených v příloze I na své území nebo jejich tranzit přes své území.
KAPITOLA 5
ZMRAZENÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ A HOSPODÁŘSKÝCH ZDROJŮ
Článek 20
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo nebo nepřímo náležející, vlastněné, držené či ovládané
a)
osobami a subjekty uvedenými v příloze rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), dalšími osobami a subjekty určenými Radou bezpečnosti nebo výborem podle odstavce 12 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1737 (2006) a odstavce 7 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1803 (2008), jakož i osobami a subjekty působícími v rámci islámských revolučních gard a subjekty společnosti IRISL určenými Radou bezpečnosti nebo výborem, přičemž tyto osoby nebo subjekty jsou uvedeny v příloze I,
b)
osobami a subjekty, které nejsou uvedeny v příloze I a které se podílejí na íránských jaderných činnostech, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo na vývoji nosičů jaderných zbraní nebo jsou s těmito činnostmi přímo spojeny nebo je podporují, i prostřednictvím pořizování zakázaných věcí, zboží, vybavení, materiálů a technologií, nebo osobami či subjekty, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjekty, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky, nebo osobami, které napomáhaly určeným osobám či subjektům vyhýbat se ustanovením rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) a 1929 (2010) nebo tohoto rozhodnutí, jakož i dalšími vysoce postavenými příslušníky a subjekty islámských revolučních gard a společnosti IRISL a subjekty, které jsou jimi vlastněny nebo ovládány nebo jednají jejich jménem, přičemž tyto osoby nebo subjekty jsou uvedeny v příloze II.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Výjimku lze učinit v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné pro uspokojení základních potřeb, včetně plateb za potraviny, plateb nájemného nebo splácení hypoték, plateb za léky a lékařskou péči, plateb daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených poplatků za odborné výkony a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c)
určeny výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů, v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů,
za předpokladu, že dotčený členský stát oznámil výboru svůj úmysl případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům a hospodářským zdrojům a do pěti pracovních dnů od tohoto oznámení neobdržel od výboru zamítavé rozhodnutí.
4. Výjimku lze rovněž učinit v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, a to po oznámení dotyčného členského státu výboru a po schválení výborem,
b)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v tomto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno před dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č.1737(2006) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení výboru ze strany dotyčného členského státu,
c)
nezbytné pro činnosti přímo související s věcmi uvedenými v odst. 3 písm. b) bodech i) a ii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a určenými pro lehkovodní reaktory, pokud byly zahájeny dříve než v prosinci roku 2006.
5. Odstavec 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb na zmrazené účty splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, ke kterému se na tyto účty začala vztahovat omezující opatření,
pokud se na tyto úroky, výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
6. Ustanovení odstavce 1 nebrání určeným osobám nebo subjektům v provádění plateb vyplývajících ze smlouvy, která byla uzavřena dříve, než byly tyto osoby nebo subjekty zařazeny na seznam, za předpokladu, že příslušný členský stát stanovil, že:
a)
smlouva se netýká žádné zakázané věci, materiálů, vybavení, zboží, technologií, pomoci, odborné přípravy, finanční pomoci, investic, zprostředkovatelství nebo služeb uvedených v článku 1;
b)
platba není přímo nebo nepřímo obdržena osobou nebo subjektem podle odstavce 1;
a pokud příslušný členský stát oznámil výboru úmysl takové platby provést nebo je přijmout nebo případně povolit uvolnění zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za tímto účelem, a to deset dnů před tímto povolením.
KAPITOLA 6
DALŠÍ OMEZUJÍCÍ OPATŘENÍ
Článek 21
Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy nezbytná opatření za účelem zabránění specializované výuce nebo odborné přípravě íránských státních příslušníků na svých územích nebo ze strany svých státních příslušníků v oborech, které by přispěly k íránským jaderným činnostem, jež by mohly ohrozit nešíření, a k vývoji nosičů jaderných zbraní.
KAPITOLA 7
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Osobám nebo subjektům uvedeným v přílohách I a II ani jakékoli jiné osobě nebo subjektu v Íránu, včetně íránské vlády, ani jakékoli osobě nebo subjektu, která vznese nárok prostřednictvím této osoby nebo subjektu nebo v její či jeho prospěch, se nepřiznají žádné nároky, a to ani kompenzace nebo jiný nárok tohoto druhu, jako je nárok na započtení pohledávek nebo nárok v rámci záruky v souvislosti s jakoukoli smlouvou nebo transakcí, jejíž plnění bylo přímo či nepřímo, zcela či částečně dotčeno z důvodu opatření, o nichž bylo rozhodnuto podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010), včetně opatření Evropské unie nebo kteréhokoli členského státu k provedení příslušných rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN nebo opatření stanovených tímto rozhodnutím nebo v souladu nebo spojitosti s nimi.
Článek 23
1. Rada provede změny přílohy I na základě rozhodnutí přijatých Radou bezpečnosti OSN nebo výborem.
2. Rada jednomyslně na návrh členských států nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku stanoví seznam v příloze II a přijímá jeho změny.
Článek 24
1. Pokud Rada bezpečnosti OSN nebo výbor zařadí na seznam určitou osobu nebo subjekt, Rada tuto osobu nebo subjekt zahrne do přílohy I.
2. Pokud Rada rozhodne o tom, že na určitou osobu nebo subjekt se budou vztahovat opatření uvedená v čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b), změní odpovídajícím způsobem přílohu II.
3. Rada sdělí své rozhodnutí osobě nebo subjektu uvedeným v odstavcích 1 a 2, včetně důvodů zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa jejich adresa, nebo zveřejněním oznámení, čímž jim umožní se k této záležitosti vyjádřit.
4. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, Rada své rozhodnutí přezkoumá a dotčenou osobu nebo subjekt o této skutečnosti informuje.
Článek 25
1. V příloze I a II jsou uvedeny důvody pro zařazení uvedených osob a subjektů na seznam, jak je stanovila Rada bezpečnosti OSN nebo výbor s ohledem na přílohu I.
2. V příloze I a II jsou rovněž uvedeny informace nezbytné k identifikaci dotčených osob nebo subjektů, poskytnuté Radou bezpečnosti OSN nebo výborem pro účely přílohy I, pokud jsou tyto informace k dispozici. Pokud jde o osoby, tyto informace mohou zahrnovat jména včetně přezdívek, datum a místo narození, státní příslušnost, čísla pasu a průkazu totožnosti, pohlaví, adresu, je-li známa, a funkci či povolání. Pokud jde o subjekty, tyto informace mohou zahrnovat název, místo a datum registrace, registrační číslo a místo podnikání. Příloha I rovněž zahrnuje datum určení Radou bezpečnosti nebo výborem.
Článek 26
1. Toto rozhodnutí se odpovídajícím způsobem přezkoumá, změní nebo zruší, zejména s ohledem na příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN.
2. Opatření o bankovních stycích s íránskými bankami podle článků 10 a 11 budou přezkoumána do šesti měsíců od přijetí této směrnice.
3. Opatření podle čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) se pravidelně přezkoumají, a to alespoň každých 12 měsíců. Tato opatření pro dotyčné osoby a subjekty přestávají platit, pokud Rada postupem podle článku 24 rozhodne, že již nejsou splněny podmínky pro jejich použití.
Článek 27
Společný postoj 2007/140/SZBP se zrušuje.
Článek 28
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 26. července 2010.
DECIZIA CONSILIULUI
din 26 iulie 2010
privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
întrucât:
(1)
La 27 februarie 2007, Consiliul Uniunii Europene a adoptat Poziția comună 2007/140/PESC privind măsuri restrictive împotriva Iranului (1), care a pus în aplicare Rezoluția (RCSONU) 1737 (2006) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite.
(2)
La 23 aprilie 2007, Consiliul a adoptat Poziția comună 2007/246/PESC (2), care a pus în aplicare RCSONU 1747 (2007).
(3)
La 7 august 2008, Consiliul a adoptat Poziția comună 2008/652/PESC (3), care a pus în aplicare RCSONU 1803 (2008).
(4)
La 9 iunie 2010, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite („Consiliul de Securitate”) a adoptat RCSONU 1929 (2010) care a extins domeniul de aplicare a măsurilor restrictive impuse prin RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007) și RCSONU 1803 (2008) și a introdus măsuri restrictive suplimentare împotriva Iranului.
(5)
La 17 iunie 2010, Consiliul European a subliniat îngrijorarea sa crescândă cu privire la programul nuclear al Iranului și a salutat adoptarea RCSONU 1929 (2010). Reamintind declarația sa din 11 decembrie 2009, Consiliul European a invitat Consiliul să adopte măsuri de punere în aplicare a măsurilor cuprinse în RCSONU 1929 (2010), precum și măsuri de însoțire, pentru a contribui la soluționarea tuturor preocupărilor rămase în privința dezvoltării de către Iran a unor tehnologii sensibile în sprijinul programelor sale nucleare și de rachete, prin intermediul negocierilor. Aceste măsuri ar trebui să se axeze pe domeniul comerțului, pe sectorul financiar, pe sectorul iranian al transporturilor, pe sectoarele-cheie ale industriei gazului și petrolului și pe desemnări suplimentare în special de persoane aparținând Gărzii Revoluționare Islamice (IRGC).
(6)
RCSONU 1929 (2010) interzice investițiile de către Iran, resortisanții acestei țări și entitățile constituite în Iran sau supuse jurisdicției sale, sau de către persoane sau entități care acționează în numele sau sub comanda acestora, sau de către entități deținute sau controlate de aceștia în orice activitate comercială care implică extracția de uraniu, producția sau utilizarea de materiale și tehnologii nucleare.
(7)
RCSONU 1929 (2010) extinde restricțiile financiare și de călătorie impuse prin RCSONU 1737 (2006) înglobând un număr mai mare de persoane și entități, inclusiv persoane și entități aparținând IRGC și entități ale Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL).
(8)
În conformitate cu declarația Consiliului European, restricțiile privind admisia și înghețarea activelor și resurselor economice ar trebui aplicate unui număr mai mare de persoane și entități, pe lângă cele desemnate de Consiliul de Securitate sau de comitetul instituit în temeiul punctului 18 din RCSONU 1737 (2006) („Comitetul”), pe baza acelorași criterii ca cele aplicate de Consiliul de Securitate sau de comitet.
(9)
În conformitate cu declarația Consiliului European, este oportună interzicerea furnizării, vânzării sau transferului către Iran a unor articole, materiale, echipamente, bunuri sau tehnologii suplimentare, altele decât cele stabilite de Consiliul de Securitate sau de comitet, care ar putea contribui la activitățile Iranului legate de îmbogățire, de reprocesare sau privind apa grea, la perfecționarea unor vectori de transport ai armelor nucleare sau la desfășurarea activităților legate de alte chestiuni în privința cărora Agenția Internațională pentru Energie Atomică (AIEA) și-a exprimat îngrijorarea sau pe care le-a identificat ca fiind nerezolvate, sau legate de alte programe care implică arme de distrugere în masă. Interdicția ar trebui să includă bunurile și tehnologiile cu dublă utilizare.
(10)
În conformitate cu declarația Consiliului European, statele membre ar trebuie să dea dovadă de reținere în asumarea de noi angajamente pe termen scurt în ceea ce privește sprijinul financiar public și privat pentru comerțul cu Iranul în vederea reducerii sumelor datorate, în special pentru a evita contribuția vreunui sprijin financiar la activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare sau la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare, și ar trebui să interzică orice angajament pe termen mediu și lung în ceea ce privește sprijinul financiar public și privat pentru comerțul cu Iranul.
(11)
RCSONU 1929 (2010) solicită tuturor statelor ca, în acord cu autoritățile naționale și în conformitate cu legislația internă și cu dreptul internațional, să controleze pe aeroporturile și în porturile proprii toate transporturile de mărfuri cu destinația Iran sau provenind din această țară, în condițiile în care există motive întemeiate de a presupune că transportul respectiv conține articole a căror vânzare, transfer sau export se interzice conform RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010).
(12)
De asemenea, RCSONU 1929 (2010) ia act de faptul că, în conformitate cu dreptul internațional, în special cu dreptul mării, statele membre pot solicita inspectarea navelor în marea liberă, cu consimțământul statului de pavilion, în condițiile în care există motive întemeiate de a presupune că încărcătura respectivă conține articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice conform RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010).
(13)
De asemenea, RCSONU 1929 (2010) prevede ca statele membre ale ONU să confiște și să înlăture articolele a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice în conformitate cu RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010) într-un mod care să nu fie neconform cu obligațiile asumate de acestea în temeiul rezoluțiilor aplicabile ale Consiliului de Securitate și al convențiilor internaționale.
(14)
RCSONU 1929 (2010) prevede de asemenea ca statele membre ale ONU să interzică furnizarea de către resortisanții lor sau de pe teritoriul lor a serviciilor de încărcare în buncăre sau a altor servicii de întreținere a navelor iraniene în condițiile în care există motive întemeiate de a presupune că la bordul acestora se află articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice conform RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010).
(15)
În conformitate cu declarația Consiliului European, statele membre, în acord cu autoritățile judiciare naționale și în conformitate cu legislația națională și cu dreptul internațional, în special cu acordurile relevante privind aviația civilă internațională, ar trebui să ia măsurile necesare pentru a preveni accesul pe aeroporturile aflate sub jurisdicția acestora al tuturor zborurilor de transport de mărfuri provenind din Iran cu excepția zborurilor mixte de pasageri și transport de mărfuri.
(16)
Mai mult, furnizarea de către resortisanți ai statelor membre sau de pe teritoriul statelor membre a serviciilor de inginerie și de întreținere aeronavelor iraniene de transport de mărfuri ar trebui interzisă în cazul în care statul vizat are motive întemeiate de a presupune că la bordul acestora se află articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice conform RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010).
(17)
RCSONU 1929 (2010) solicită de asemenea tuturor statelor membre ale ONU să prevină furnizarea de servicii financiare, inclusiv de asigurare și reasigurare, sau transferul către, prin ori de pe teritoriul lor, sau către ori de către resortisanții lor sau entitățile constituite conform legislației lor, sau de către persoane sau instituții financiare aflate pe teritoriul lor, oricăror active ori resurse financiare sau de altă natură care ar putea contribui la activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului sau la perfecționarea unor vectori de transport ai armelor nucleare.
(18)
În conformitate cu declarația Consiliului European, statele membre ar trebui să interzică furnizarea de servicii de asigurare și reasigurare Guvernului Iranului, entităților constituite în Iran sau supuse jurisdicției Iranului sau persoanelor fizice sau entităților care acționează în numele acestora sau sub comanda acestora, sau entităților deținute sau controlate de acestea, inclusiv prin mijloace ilicite.
(19)
Mai mult, vânzarea, cumpărarea, intermedierea și asistența în emiterea de obligațiuni publice sau garantate de stat pentru sau de către guvernul iranian, Banca Centrală a Iranului sau băncile iraniene, inclusiv sucursalele și filialele, și entitățile financiare controlate de persoane și entități domiciliate în Iran ar trebui interzise.
(20)
În conformitate cu declarația Consiliului European și pentru a îndeplini obiectivele RCSONU 1929 (2010), deschiderea de noi sucursale, filiale sau reprezentanțe ale băncilor iraniene pe teritoriul statelor membre, precum și crearea unor noi asocieri în participație sau a unor participații în capitalurile proprii de către bănci iraniene în bănci aflate sub jurisdicția statelor membre, ar trebui interzise. Mai mult, statele membre ar trebui să ia măsurile corespunzătoare pentru a interzice instituțiilor financiare aflate pe teritoriul lor sau sub jurisdicția lor să deschidă reprezentanțe sau filiale sau conturi bancare în Iran.
(21)
RCSONU 1929 (2010) prevede de asemenea ca statele să solicite resortisanților lor, persoanelor supuse jurisdicției lor sau firmelor constituite pe teritoriul lor sau supuse jurisdicției lor să dea dovadă de vigilență atunci când desfășoară afaceri cu entități constituite în Iran sau supuse jurisdicției Iranului, în cazul în care au motive întemeiate să considere că aceste afaceri ar putea contribui la activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului sau la perfecționarea unor vectori de transport ai armelor nucleare sau la încălcarea RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010).
(22)
RCSONU 1929 (2010) observă legătura potențială dintre veniturile Iranului derivate din sectorul energetic și finanțarea activităților nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului și observă în continuare că echipamentele și materialele utilizate în procesele chimice necesare în industria petrochimică au multe în comun cu cele necesare pentru anumite activități sensibile legate de ciclul combustibilului nuclear.
(23)
În conformitate cu declarația Consiliului European, statele membre ar trebui să interzică vânzarea, furnizarea sau transferul către Iran a echipamentelor și tehnologiei cheie, precum și a asistenței tehnice și financiare asociate, care ar putea fi folosite în sectoare-cheie ale industriei gazelor naturale și petrolului. Mai mult, statele membre ar trebui să interzică orice nouă investiție în aceste sectoare în Iran.
(24)
Procedura de modificare a anexelor I și II la prezenta decizie ar trebui să includă precizarea temeiurilor pentru includerea pe listă, în scopul de a permite persoanelor și entităților desemnate prezentarea de observații. În cazul în care sunt transmise observații sau sunt prezentate dovezi substanțiale noi, Consiliul ar trebui să își reexamineze decizia în funcție de observațiile respective și să informeze în consecință persoana sau entitatea în cauză.
(25)
Prezenta decizie respectă drepturile fundamentale și principiile consacrate în special în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, mai ales dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil, dreptul la proprietate și dreptul la protecția datelor cu caracter personal. Prezenta decizie ar trebui aplicată în conformitate cu aceste drepturi și principii.
(26)
Prezenta decizie respectă de asemenea pe deplin obligațiile care le revin statelor membre în temeiul Cartei Organizației Națiunilor Unite și caracterul obligatoriu din punct de vedere juridic al rezoluțiilor Consiliului de Securitate.
(27)
Uniunea trebuie să acționeze în continuare, pentru a pune în aplicare anumite măsuri,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
CAPITOLUL 1
RESTRICȚII DE EXPORT ȘI IMPORT
Articolul 1
(1) Se interzice furnizarea, vânzarea sau transferul, în mod direct sau indirect, către Iran, pentru utilizarea pe teritoriul acestei țări sau în beneficiul acesteia, de către resortisanți ai statelor membre sau pe teritoriul statelor membre, sau cu ajutorul navelor sau aeronavelor aflate sub pavilionul acestora, indiferent că provin sau nu de pe teritoriul acestora, a următoarelor articole, materiale, echipamente, bunuri și tehnologii, inclusiv a software-ului:
(a)
articolele, materialele, echipamentele, bunurile și tehnologiile care sunt menționate pe listele Grupului furnizorilor nucleari și ale Regimului de control al tehnologiilor pentru rachete;
(b)
orice alte articole, materiale, echipamente, bunuri și tehnologii stabilite de Consiliul de Securitate sau de comitet, care ar putea contribui la activitățile în materie de îmbogățire, retratare sau apă grea sau la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare;
(c)
armele și materialele conexe de orice natură, inclusiv armament și muniție, vehicule și echipamente militare, echipament paramilitar și piese de schimb pentru astfel de arme și materiale conexe, precum și echipamente care ar putea fi utilizate pentru represiune internă. Această interdicție nu se aplică vehiculelor noncombat care au fost produse sau dotate cu materiale în scopul asigurării protecției balistice, destinate doar utilizării în scopul protecției de către personalul UE și al statelor membre ale acesteia în Iran;
(d)
anumite alte articole, materiale, echipamente, bunuri sau tehnologii care ar putea contribui la activitățile legate de îmbogățire, de reprocesare sau privind apa grea, la perfecționarea unor vectori de transport ai armelor nucleare sau la desfășurarea activităților legate de alte chestiuni în privința cărora AIEA și-a exprimat îngrijorarea sau pe care le-a identificat ca fiind nerezolvate. Uniunea adoptă măsurile necesare în vederea identificării articolelor relevante cărora li se aplică prezenta dispoziție;
(e)
alte bunuri și tehnologii cu dublă utilizare enumerate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 428/2009 al Consiliului din 5 mai 2009 de instituire a unui regim comunitar pentru controlul exporturilor, transferului, serviciilor de intermediere și tranzitului de produse cu dublă utilizare (4) și care nu figurează la litera (a), cu excepția categoriei 5 - partea 1 și a categoriei 5 - partea 2 din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 428/2009 al Consiliului.
(2) Interdicția de la alineatul (1) nu se aplică transferului, în mod direct sau indirect, pentru utilizarea în Iran sau în beneficiul acestei țări, pe teritoriile statelor membre, a articolelor menționate la punctul 3 litera (b) subpunctele (i) și (ii) din RCSONU 1737 (2006) pentru reactoarele cu apă ușoară a căror construcție a început înainte de luna decembrie 2006.
(3) De asemenea, se interzic:
(a)
furnizarea de asistență sau instruire tehnică, investiții, servicii de intermediere legate de articolele, materialele, echipamentele, bunurile și tehnologiile prevăzute la alineatul (1) și de livrarea, fabricarea, întreținerea și utilizarea, în mod direct sau indirect, ale acestor articole, materiale, echipamente, bunuri și tehnologii destinate oricărei persoane, entități sau organism din Iran sau în scopul utilizării în această țară;
(b)
acordarea finanțării sau a unei asistențe financiare legate de articolele și tehnologiile prevăzute la alineatul (1), în special a subvențiilor, împrumuturilor sau a asigurării pentru creditele de export, pentru orice vânzare, furnizare, transfer sau export al acestor articole și tehnologii, precum și pentru acordarea de instruire tehnică, servicii sau asistență legată de acestea, în mod direct sau indirect, destinate oricărei persoane, entități sau organism din Iran sau în scopul utilizării în această țară;
(c)
participarea în cunoștință de cauză sau deliberat la activități care au drept scop sau efect eludarea interdicției menționate la literele (a) și (b).
(4) Este interzisă achiziționarea din Iran, de către resortisanții statelor membre sau cu ajutorul navelor sau aeronavelor aflate sub pavilionul acestora, a articolele, materialelor, echipamentelor, bunurilor și tehnologiei prevăzute la alineatul (1), fie că provin sau nu de pe teritoriul Iranului.
Articolul 2
(1) Furnizarea, vânzarea sau transferul, în mod direct sau indirect, pentru utilizarea în Iran sau în beneficiul acestei țări, de către resortisanți ai statelor membre sau pe teritoriul statelor membre, cu ajutorul navelor sau aeronavelor aflate sub jurisdicția acestora, a articolelor, materialelor, echipamentelor, bunurilor și tehnologiei, inclusiv a software-ului, care nu sunt prevăzute la articolul 1 și care ar putea contribui la activitățile efectuate în materie de îmbogățire, retratare sau apă grea, la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare sau la întreprinderea de activități privind alte subiecte considerate de către AIEA ca îngrijorătoare sau nesoluționate sunt supuse unei autorizări de la caz la caz, din partea autorităților competente ale statului membru exportator. Uniunea adoptă măsurile necesare în vederea identificării articolelor relevante cărora li se aplică prezenta dispoziție.
(2) Furnizarea de:
(a)
asistență sau instruire tehnică, investiții sau servicii de intermediere legate de articolele, materialele, echipamentele, bunurile și tehnologia prevăzute la alineatul (1) și de furnizarea, fabricarea, întreținerea și utilizarea, în mod direct sau indirect, ale acestor articole, destinate oricărei persoane, entități sau organism din Iran sau în scopul utilizării în această țară;
(b)
finanțare sau asistență financiară legată de articolele și tehnologiile prevăzute la alineatul (1), în special a subvențiilor, împrumuturilor sau a asigurării pentru creditele de export, pentru orice vânzare, furnizare, transfer sau export al acestor articole, precum și pentru acordarea de instruire tehnică, servicii sau asistență legată de acestea, în mod direct sau indirect, destinate oricărei persoane, entități sau organism din Iran sau în scopul utilizării în această țară;
se supune de asemenea unei autorizări din partea autorității competente a statului membru exportator.
(3) Autoritățile competente ale statelor membre nu acordă nicio autorizație pentru furnizarea, vânzarea sau transferul articolelor, materialelor, echipamentelor, bunurilor și tehnologiei prevăzute la alineatul (1) în cazul în care acestea stabilesc că vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul în cauză sau prestarea serviciului în cauză ar contribui la activitățile prevăzute la alineatul (1).
Articolul 3
(1) Măsurile prevăzute la articolul 1 alineatul (1) literele (a), (b) și (c) și alineatul (3) nu se aplică, în funcție de circumstanțe, în cazul în care comitetul decide, în prealabil și de la caz la caz, că furnizarea, vânzarea, transferul sau livrarea de asemenea articole sau asistență nu ar contribui în mod clar la perfecționarea de către Iran a tehnologiilor utilizate în sprijinul activităților sale nucleare sensibile cu risc de proliferare și la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare, inclusiv în cazul în care asemenea articole sau asistență sunt destinate unor scopuri alimentare, agricole, medicale sau umanitare, cu condiția ca:
(a)
contractele pentru furnizarea acestor articole sau acestei asistențe să includă garanții satisfăcătoare în ceea ce privește utilizatorul final; și
(b)
Iranul să se fi angajat că nu va folosi asemenea articole în cadrul activităților nucleare sensibile cu risc de proliferare sau pentru perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare.
(2) Măsurile prevăzute la articolul 1 alineatul (1) litera (e) și alineatul (3) nu se aplică în cazul în care autoritatea competentă din statul membru relevant decide, în prealabil și de la caz la caz, că furnizarea, vânzarea, transferul sau livrarea de asemenea articole sau asistență nu ar contribui în mod clar la perfecționarea de către Iran a tehnologiilor utilizate în sprijinul activităților sale nucleare sensibile cu risc de proliferare și la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare, inclusiv în cazul în care asemenea articole sau asistență sunt destinate unor scopuri medicale sau umanitare, cu condiția ca:
(a)
contractele pentru furnizarea acestor articole sau a acestei asistențe să includă garanții satisfăcătoare în ceea ce privește utilizatorul final; și
(b)
Iranul să se fi angajat că nu va folosi asemenea articole în cadrul activităților nucleare sensibile cu risc de proliferare sau pentru perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare.
Statele membre relevante informează celelalte state membre în legătură cu orice derogare respinsă.
Articolul 4
(1) Se interzice vânzarea, furnizarea sau transferul de echipament și tehnologie-cheie pentru următoarele sectoare-cheie ale industriei gazului și petrolului din Iran, sau către întreprinderi iraniene sau deținute de Iran implicate în sectoarele respective în afara Iranului, de către resortisanți ai statelor membre sau de pe teritoriul statelor membre, sau cu ajutorul navelor sau al aeronavelor aflate sub jurisdicția statelor membre, indiferent dacă provin sau nu de pe teritoriul acestora:
(a)
rafinare;
(b)
gaz natural lichefiat;
(c)
extracție;
(d)
producție.
Uniunea adoptă măsurile necesare în vederea identificării articolelor relevante cărora li se aplică prezenta dispoziție.
(2) Se interzice furnizarea următoarelor către întreprinderi din Iran care sunt implicate în sectoarele-cheie ale industriei gazului și petrolului din Iran menționate la alineatul (1) sau întreprinderi iraniene sau deținute de Iran implicate în sectoarele respective în afara Iranului:
(a)
asistență sau instruire tehnică și alte servicii legate de echipamente și tehnologie-cheie astfel cum sunt stabilite conform alineatului (1);
(b)
finanțare sau asistență financiară pentru orice vânzare, furnizare, transfer sau export de echipamente și tehnologie-cheie astfel cum sunt stabilite conform alineatului (1) sau pentru furnizarea de asistență sau instruire tehnică conexă.
(3) Este interzisă participarea în cunoștință de cauză sau deliberată la activități care au drept scop sau efect încălcarea interdicțiilor menționate la alineatele (1) și (2).
RESTRICȚII PRIVIND FINANȚAREA ANUMITOR ÎNTREPRINDERI
Articolul 5
Se interzic investițiile pe teritoriile aflate sub jurisdicția statelor membre de către Iran, resortisanții acestei țări și entități constituite în Iran sau supuse jurisdicției acestuia, sau de către persoane sau entități care acționează în numele sau sub comanda acestora, sau de către entități deținute sau controlate de acestea în orice activitate comercială care implică extracția de uraniu, fabricarea sau utilizarea de tehnologie și materiale nucleare, în special activitățile de îmbogățire și reprocesare a uraniului, toate activitățile legate de apa grea sau tehnologiile legate de rachetele balistice capabile să furnizeze arme nucleare. Uniunea adoptă măsurile necesare în vederea identificării articolelor relevante cărora li se aplică prezentul articol.
Articolul 6
Se interzic:
(a)
acordarea de împrumuturi sau credite întreprinderilor din Iran care sunt implicate în sectoarele industriei gazului și petrolului din Iran menționate la articolul 4 alineatul (1) sau întreprinderilor iraniene sau deținute de Iran implicate în sectoarele respective în afara Iranului;
(b)
achiziționarea sau extinderea unei participații la întreprinderile din Iran care sunt implicate în sectoarele industriei gazului și petrolului din Iran menționate la articolul 4 alineatul (1) sau la întreprinderile iraniene sau deținute de Iran implicate în sectoarele respective în afara Iranului, inclusiv achiziționarea acestor întreprinderi în totalitate și achiziționarea unor acțiuni sau titluri cu caracter participativ;
(c)
crearea oricărei asociații în participațiune cu întreprinderi din Iran care își desfășoară activitatea în cadrul ramurilor de activitate ale sectoarelor petrolului și gazului menționate la articolul 4 alineatul (1) și cu sucursale sau filiale controlate de acestea.
Articolul 7
(1) Interdicția de la articolul 4 alineatul (1) nu aduce atingere executării unei obligații legate de livrarea mărfurilor prevăzută în contracte încheiate înainte de data adoptării prezentei decizii.
(2) Interdicțile de la articolul 4 nu aduc atingere executării unei obligații care decurge din contracte încheiate înainte de data adoptării prezentei decizii și care se referă la investiții realizate în Iran, înainte de această dată, de către întreprinderi stabilite în statele membre.
(3) Interdicțiile de la articolul 6 literele (a) și respectiv (b):
(i)
nu aduc atingere executării unei obligații care decurge din contracte sau acorduri încheiate înainte de data adoptării prezentei decizii;
(ii)
nu împiedică extinderea unei participații, în cazul în care această extindere reprezintă o obligație în temeiul unui acord încheiat înainte de data adoptării prezentei decizii.
RESTRICȚII PRIVIND SPRIJINUL FINANCIAR PENTRU COMERȚ
Articolul 8
(1) Statele membre vor manifesta reținere în ceea ce privește asumarea de noi angajamente pe termen scurt privind sprijinul financiar public și privat pentru comerțul cu Iranul, inclusiv pentru acordarea de credite la export, garanții sau asigurări resortisanților sau entităților acestora implicate în comerțul cu Iranul, în vederea reducerii sumelor datorate de acestea, în special pentru a împiedica contribuția sprijinului financiar de acest fel la activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare sau la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare. În plus, statele membre nu își vor asuma noi angajamente pe termen mediu și lung în ceea ce privește sprijinul financiar public și privat pentru comerțul cu Iranul.
(2) Alineatul (1) nu afectează angajamentele asumate înainte de intrarea în vigoare a prezentei decizii.
(3) Alineatul (1) nu vizează comerțul în scopuri alimentare, agricole, medicale sau umanitare.
CAPITOLUL 2
SECTORUL FINANCIAR
Articolul 9
Statele membre nu își asumă, nici prin participarea lor în cadrul instituțiilor financiare, noi angajamente de acordare de subvenții, asistență financiară sau credite concesionale guvernului iranian, cu excepția celor cu scop umanitar și pentru dezvoltare.
Articolul 10
(1) În scopul prevenirii furnizării de servicii financiare sau transferului către, prin sau dinspre teritoriul statelor membre sau către sau de către resortisanți ai statelor membre sau entități organizate în temeiul legislației acestora (inclusiv sucursale în străinătate), sau persoane sau instituții financiare de pe teritoriul statelor membre, al oricăror active financiare sau de altă natură sau resurse care ar putea contribui la activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului, sau la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare, statele membre efectuează o monitorizare consolidată a tuturor activităților desfășurate de instituțiile financiare aflate sub jurisdicția lor cu:
(a)
băncile care au sediul în Iran, în special Banca Centrală a Iranului;
(b)
sucursalele și filialele, aflate sub jurisdicția statelor membre, ale băncilor cu sediul în Iran;
(c)
sucursalele și filialele, din afara jurisdicției statelor membre, ale băncilor cu sediul în Iran;
(d)
entitățile financiare care nu au sediul în Iran, dar care sunt controlate de persoane cu domiciliul în Iran sau de entități cu sediul în Iran.
(2) În sensul alineatului (1), instituțiilor financiare li se solicită, în cadrul activităților lor în raport cu băncile și instituțiile financiare menționate la alineatul (1):
(a)
să manifeste o vigilență continuă în ceea ce privește tranzacțiile în conturi prin intermediul programelor lor de precauție privind clientela și în conformitate cu obligațiile lor referitoare la spălarea banilor și la finanțarea terorismului;
(b)
să solicite ca toate câmpurile de informații aferente instrucțiunilor de plată care se referă la ordonatorul și beneficiarul tranzacției în cauză să fie completate; și să refuze tranzacția în cazul în care respectivele informații nu sunt furnizate;
(c)
să păstreze toate înregistrările tranzacțiilor efectuate pe o perioadă de cinci ani și să le pună la dispoziția autorităților naționale la cerere;
(d)
în cazul în care suspectează sau au motive întemeiate de a suspecta că fondurile au legătură cu finanțarea proliferării, să transmită imediat aceste suspiciuni către unitatea de informații financiare (FIU) sau către orice altă autoritate competentă desemnată de către statul membru în cauză. FIU sau o altă astfel de autoritate competentă are acces, în mod direct sau indirect, în timp util, la informațiile financiare, administrative și de aplicare a legii de care are nevoie pentru a își îndeplini în mod adecvat această sarcină, inclusiv analiza informărilor privind tranzacțiile suspecte.
(3) Transferurile de fonduri către și din Iran se realizează după cum urmează:
(a)
transferurile datorate în cazul unor tranzacții privind alimente, echipamente medicale sau în scopuri umanitare se realizează fără autorizare prealabilă; transferul este notificat autorității competente din statul membru în cauză dacă este peste 10 000 EUR;
(b)
orice alt transfer sub 40 000 EUR se realizează fără autorizare prealabilă; transferul este notificat autorității competente din statul membru în cauză dacă este peste 10 000 EUR;
(c)
orice alt transfer peste 40 000 EUR necesită o autorizare prealabilă din partea autorității competente din statul membru în cauză. Autorizația se consideră acordată în termen de patru săptămâni cu excepția cazului în care autoritatea competentă a statului membru în cauză a emis obiecții în acest termen. Statele membre relevante informează celelalte state membre în legătură cu orice autorizație respinsă.
(4) Sucursalelor și filialelor băncilor cu sediul în Iran aflate sub jurisdicția statelor membre li se solicită, de asemenea, să notifice autorității competente din statul membru în care sunt instalate toate transferurile de fonduri efectuate sau primite de acestea, în termen de cinci zile lucrătoare de la data efectuării sau de la data primirii respectivului transfer de fonduri.
Sub rezerva aranjamentelor referitoare la schimbul de informații, autoritățile competente notificate transmit fără întârziere, după caz, aceste date autorităților competente ale statelor membre în care își au sediul părțile participante la o asemenea tranzacție.
Articolul 11
(1) Se interzice deschiderea de noi sucursale, filiale sau reprezentanțe ale băncilor iraniene pe teritoriul statelor membre, precum și crearea unor noi asocieri în participație sau a unor participații în capitalurile proprii sau crearea unor noi relații bancare cu instituții corespondente de către bănci iraniene, inclusiv Banca Centrală a Iranului, sucursalele și filialele acesteia și alte entități financiare menționate la articolul 10 alineatul (1), cu bănci aflate sub jurisdicția statelor membre.
(2) Se interzice instituțiilor financiare aflate pe teritoriul statelor membre sau sub jurisdicția acestora să deschidă reprezentanțe sau filiale sau conturi bancare în Iran.
Articolul 12
(1) Se interzice furnizarea de servicii de asigurare și reasigurare Guvernului Iranului sau entităților constituite în Iran sau supuse jurisdicției Iranului sau persoanelor fizice sau entităților care acționează în numele sau sub comanda acestora, sau entităților deținute sau controlate de acestea, inclusiv prin mijloace ilicite.
(2) Alineatul (1) nu se aplică furnizării de asigurări de sănătate și de călătorie persoanelor fizice.
(3) Este interzisă participarea în cunoștință de cauză sau deliberată la activități care au drept scop sau efect încălcarea interdicției menționate la alineatul (1).
Articolul 13
Se interzic vânzarea, cumpărarea, intermedierea și asistența în emiterea de obligațiuni publice sau garantate de stat emise după intrarea în vigoare a prezentei decizii, direct sau indirect, către sau de la guvernul iranian, Banca Centrală a Iranului, sau bănci cu sediul în Iran, sau sucursale și filiale din cadrul sau din afara jurisdicției statelor membre ale băncilor cu sediul în Iran, sau entități financiare care nu au sediul în Iran și nu se află sub jurisdicția statelor membre, dar sunt controlate de persoane cu domiciliul în Iran și entități cu sediul în Iran, precum și orice persoane sau entități care acționează în numele sau sub comanda acestora, sau entități deținute sau controlate de acestea.
Articolul 14
Statele membre solicită resortisanților lor, persoanelor care se află sub jurisdicția lor și firmelor constituite pe teritoriul lor sau supuse jurisdicției acestora să dea dovadă de vigilență atunci când desfășoară afaceri cu entități constituite în Iran sau supuse jurisdicției Iranului, inclusiv cu cele aparținând IRGC sau IRISL, și cu orice persoane sau entități care acționează în numele sau sub comanda acestora, și cu entități deținute sau controlate de acestea, inclusiv prin mijloace ilicite, pentru a se asigura că nu contribuie la activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului sau la perfecționarea unor vectori de transport ai armelor nucleare sau la încălcarea UNSCR 1737 (2006), UNSCR 1747 (2007), UNSCR 1803 (2008) sau UNSCR 1929 (2010).
CAPITOLUL 3
SECTORUL TRANSPORTURILOR
Articolul 15
(1) Statele membre, în acord cu autoritățile naționale și în conformitate cu legislația internă și cu dreptul internațional, în special cu dreptul mării și cu acordurile relevante privind aviația civilă internațională, controlează toate încărcăturile aeronavelor sau vaselor cu destinația Iran sau provenite din această țară pe teritoriul acestora, inclusiv pe aeroporturile și în porturile proprii, în condițiile în care există motive întemeiate de a presupune că încărcătura respectivă conține mărfuri a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice conform prezentei decizii.
(2) În conformitate cu dreptul internațional, în special cu dreptul mării, statele membre pot solicita inspectarea navelor în marea liberă, cu consimțământul statului de pavilion, în condițiile în care există motive întemeiate de a presupune că încărcătura respectivă conține articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice conform prezentei decizii.
(3) Statele membre cooperează, în conformitate cu legislația lor internă, în cazul inspecțiilor efectuate în temeiul alineatului (2).
(4) Aeronavele și vasele care transportă încărcături către și dinspre Iran sunt supuse obligației suplimentare de raportare înainte de sosire sau înainte de plecare cu privire la toate bunurile transferate în interiorul sau în afara unui stat membru.
(5) În cazul în care are loc o inspecție menționată la alineatul (1) sau (2), statele membre confiscă și înlătură (de exemplu distrugându-le, făcându-le inoperabile, stocându-le sau transferându-le într-un alt stat decât cel de origine sau de destinație spre înlăturare) articolele a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice în temeiul prezentei decizii în conformitate cu alineatul (16) din RCSONU 1929 (2010). Aceste confiscări și înlăturări vor fi efectuate pe cheltuiala importatorului sau, dacă nu este posibilă recuperarea acestor cheltuieli de la importator, acestea pot, în conformitate cu legislația națională, să fie recuperate de la orice altă persoană sau entitate responsabilă de tentativa de furnizare, vânzare, transfer sau export ilicit.
(6) Furnizarea, de către resortisanții statelor membre sau de pe teritoriile aflate sub jurisdicția statelor membre, a serviciilor de încărcare în buncăre sau de aprovizionare a navelor sau a altor servicii de întreținere a navelor, pentru navele deținute de Iran sau contractate de acesta, inclusiv navele navlosite, este interzisă dacă furnizorii dispun de informații care oferă motive întemeiate de a presupune că la bordul acestora se află articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice conform prezentei decizii, cu excepția cazului în care este necesară furnizarea unor astfel de servicii în scopuri umanitare sau până la inspectarea mărfii și, după caz, până la confiscarea și înlăturarea acesteia, în conformitate cu alineatele (1), (2) și (5).
Articolul 16
Statele membre comunică comitetului orice informație disponibilă privind transferuri sau activități ale serviciilor de transport de mărfuri ale Iran Air sau ale navelor deținute sau exploatate de IRISL către alte companii care este posibil să fi fost efectuate pentru eludarea sancțiunilor sau cu încălcarea dispozițiilor RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010), inclusiv schimbarea numelui sau reînregistrarea aeronavelor, navelor sau vaselor.
Articolul 17
Statele membre, în acord cu autoritățile judiciare naționale și în conformitate cu legislația națională și cu dreptul internațional, în special cu acordurile relevante privind aviația civilă internațională, iau măsurile necesare pentru a preveni accesul pe aeroporturile aflate sub jurisdicția lor al tuturor zborurilor destinate transportului de mărfuri exploatate de transportatori iranieni sau care provin din Iran, cu excepția zborurilor mixte de pasageri și transport de mărfuri.
Articolul 18
Furnizarea de către resortisanții statelor membre sau de pe teritoriul statelor membre a serviciilor de inginerie și de întreținere pentru aeronavele iraniene de transport de mărfuri este interzisă în condițiile în care există motive întemeiate de a presupune că la bordul acestora se află articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export se interzice conform prezentei decizii, cu excepția cazului în care este necesară furnizarea unor astfel de servicii în scopuri umanitare sau de securitate sau până la inspectarea mărfii și, după caz, până la confiscarea și înlăturarea acesteia, în conformitate cu articolul 15 alineatele (1) și (5).
CAPITOLUL 4
RESTRICȚII PRIVIND ADMISIA
Articolul 19
(1) Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a împiedica intrarea pe teritoriul lor sau tranzitarea teritoriului lor:
(a)
persoanelor enumerate în anexa la RCSONU 1737 (2006), și celorlalte persoane desemnate de Consiliul de Securitate sau de către comitet, în conformitate cu punctul 10 din RCSONU 1737 (2006), precum și persoanelor aparținând IRGC desemnate de Consiliul de Securitate sau de către comitet, astfel cum sunt enumerate în anexa I;
(b)
persoanelor sau entităților, altele decât cele menționate la anexa I, care sunt implicate în activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului sau în perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare, inclusiv prin implicare în achiziția articolelor, bunurilor, echipamentelor, materialelor și tehnologiei interzise, sau persoanelor care au legătură directă cu aceste activități sau care le susțin, ori persoanelor care acționează în numele sau sub comanda acestora, sau persoanelor care au sprijinit persoanele sau entitățile desemnate în ceea ce privește eludarea sau încălcarea dispozițiilor RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) și RCSONU 1929 (2010) sau ale prezentei decizii, precum și altor înalți responsabili ai IRGC, astfel cum sunt enumerate în anexa II.
(2) Interdicția de la alineatul (1) nu se aplică tranzitului pe teritoriile statelor membre pentru activitățile direct legate de articolele specificate la punctul 3 litera (b) subpunctele (i) și (ii) din RCSONU 1737 (2006) pentru reactoarele cu apă ușoară a căror construcție a început înainte de luna decembrie 2006.
(3) Alineatul (1) nu obligă un stat membru să refuze intrarea pe teritoriul său a propriilor resortisanți.
(4) Alineatul (1) nu aduce atingere cazurilor în care un stat membru și-a asumat o obligație de drept internațional, și anume:
(i)
în calitate de țară-gazdă a unei organizații internaționale interguvernamentale;
(ii)
în calitate de țară-gazdă a unei conferințe internaționale convocate de Organizația Națiunilor Unite sau desfășurate sub auspiciile sale;
(iii)
în temeiul unui acord multilateral care conferă privilegii și imunități;
(iv)
în temeiul Tratatului de Conciliere din 1929 (Tratatul de la Lateran) încheiat de Sfântul Scaun (Statul Vatican) și Italia.
(5) Alineatul (4) este considerat aplicabil, de asemenea, cazurilor în care un stat membru este gazdă a Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE).
(6) Consiliul este informat în mod corespunzător de toate cazurile în care un stat membru acordă o derogare în temeiul alineatului (4) sau (5).
(7) Statele membre pot acorda derogări de la măsurile prevăzute la alineatul (1) în cazul în care stabilesc că deplasarea unei persoane este justificată de următoarele considerente:
(i)
nevoi umanitare urgente, inclusiv obligații religioase;
(ii)
necesitatea de a îndeplini obiectivele RCSONU 1737 (2006) și RCSONU 1929 (2010), inclusiv în cazul în care se aplică articolul XV din statutul AIEA;
(iii)
participarea la reuniuni interguvernamentale, inclusiv la cele inițiate de Uniune sau găzduite de statul membru care asigură în acel moment președinția OSCE, în cazul în care se poartă un dialog politic care promovează în mod direct democrația, drepturile omului și statul de drept în Iran.
(8) Un stat membru care dorește să acorde derogări menționate la alineatul (7) informează în scris Consiliul în acest sens. Se consideră că derogarea este acordată, cu excepția cazurilor în care unul sau mai mulți membri ai Consiliului se opun în scris în termen de două zile lucrătoare de la primirea notificării privind derogarea propusă. În cazul în care unul sau mai mulți membri ai Consiliului ridică o obiecție, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate decide să acorde derogarea propusă.
(9) În cazurile în care, în temeiul alineatelor (4), (5) și (7), un stat membru autorizează intrarea sau tranzitul pe teritoriul său al persoanelor enumerate în anexa I sau II, această autorizație se limitează la scopul pentru care este acordată și la persoanele în cauză.
(10) Statele membre informează comitetul cu privire la intrarea pe teritoriul lor sau la tranzitarea acestuia de către persoanele menționate în anexa I în cazul în care s-a acordat o derogare.
CAPITOLUL 5
ÎNGHEȚAREA FONDURILOR ȘI A RESURSELOR ECONOMICE
Articolul 20
(1) Se îngheață toate fondurile și resursele economice care, în mod direct sau indirect, aparțin, sunt deținute, controlate sau în proprietatea următoarelor persoane și entități:
(a)
persoanele și entitățile desemnate în anexa la RCSONU 1737 (2006), cele ale altor persoane și entități desemnate de Consiliul de Securitate sau de comitet în conformitate cu punctul 12 din RCSONU 1737 (2006) și cu punctul 7 din RSCONU 1803 (2008), precum și persoanele și entitățile aparținând IRGC și ale entităților aparținând IRISL desemnate de Consiliul de Securitate sau de comitet, astfel cum sunt enumerate în anexa I;
(b)
persoanele sau entitățile, altele decât cele menționate în anexa I, care sunt implicate în activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului sau în perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare, inclusiv prin implicarea în achiziția articolelor, bunurilor, echipamentelor, materialelor și tehnologiei interzise, sau persoanele care au legătură directă cu aceste activități sau care le susțin, ori persoanele sau entitățile care acționează în numele sau sub comanda acestora, ori ale entităților aflate în proprietatea acestora sau controlate de acestea, inclusiv prin mijloace ilicite, sau ale persoanelor și entităților care au sprijinit persoanele sau entitățile desemnate în ceea ce privește eludarea sau încălcarea dispozițiilor RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) și RCSONU 1929 (2010) sau ale prezentei decizii, precum și alți înalți responsabili și entități ale IRGC și ale IRISL și ale entităților deținute sau controlate de acestea sau care acționează în numele acestora, astfel cum sunt enumerate în anexa II.
(2) Niciun fond sau nicio resursă economică nu se pune, în mod direct sau indirect, la dispoziția persoanelor sau entităților menționate la alineatul (1) și nici nu se utilizează în beneficiul acestora.
(3) Pot fi acordate derogări pentru fondurile sau resursele economice care sunt:
(a)
necesare pentru satisfacerea necesităților de bază, inclusiv pentru plata alimentelor, chiriei sau ipotecii, medicamentelor sau tratamentelor medicale, impozitelor, primelor de asigurare și facturilor de servicii publice;
(b)
destinate exclusiv plății unor onorarii profesionale rezonabile și rambursării unor cheltuieli care corespund unor servicii juridice;
(c)
destinate exclusiv plății de taxe sau comisioane de mentenanță sau administrare a fondurilor și resurselor economice înghețate, în conformitate cu legislația națională;
după ce statul membru în cauză a notificat comitetului intenția sa de a autoriza, atunci când este necesar, accesul la asemenea fonduri și resurse economice și lipsa unei decizii negative a comitetului în termen de cinci zile lucrătoare de la data primirii notificării.
(4) De asemenea, pot fi acordate derogări pentru fondurile sau resursele economice care:
(a)
sunt necesare pentru a efectua cheltuieli extraordinare, după notificarea de către statul membru în cauză și acordul pronunțat de comitet;
(b)
fac obiectul unui privilegiu sau al unei hotărâri judecătorești, administrative sau arbitrale, caz în care fondurile și resursele economice pot fi utilizate în acest scop, cu condiția ca privilegiul sau hotărârea să fie anterioare RCSONU 1737 (2006) și să nu fie în beneficiul unei persoane sau al unei entități prevăzute la alineatul (1), după notificarea comitetului de către statul membru în cauză;
(c)
sunt necesare pentru activități direct legate de articolele specificate la punctul 3 litera (b) subpunctele (i) și (ii) din RCSONU 1737 (2006) pentru reactoarele cu apă ușoară a căror construcție a început înainte de luna decembrie 2006.
(5) Alineatul (2) nu se aplică sumelor suplimentare vărsate în conturile înghețate reprezentând:
(a)
dobânzi sau venituri acumulate în conturile respective; sau
(b)
plăți către conturi înghețate care sunt datorate în baza unor contracte, acorduri sau obligații care au fost încheiate sau au luat naștere anterior datei la care respectivele conturi au devenit supuse măsurilor restrictive;
cu condiția ca aceste dobânzi, alte sume cuvenite și plăți să fie supuse în continuare alineatului (1).
(6) Alineatul (1) nu interzice unei persoane sau entități desemnate să efectueze plăți datorate în temeiul unui contract încheiat anterior înscrierii pe listă a persoanei sau entității respective, cu condiția ca statul membru în cauză să fi hotărât următoarele:
(a)
contractul nu are legătură cu niciunul dintre articolele, materialele, echipamentele, bunurile, tehnologiile, asistența, instruirea, ajutorul financiar, investițiile, serviciile de intermediere sau serviciile interzise menționate la articolul 1;
(b)
plata nu este primită în mod direct sau indirect de către o persoană sau entitate menționată la alineatul (1);
după ce statul membru în cauză a notificat comitetului intenția sa de a efectua sau primi astfel de plăți sau de autoriza, atunci când este necesar, deblocarea în acest scop a fondurilor sau resurselor economice cu zece zile lucrătoare înainte de această autorizare.
CAPITOLUL 6
ALTE MĂSURI RESTRICTIVE
Articolul 21
În conformitate cu legislația internă, statele membre adoptă măsurile necesare pentru a preveni transmiterea de cunoștințe specializate sau instruirea specializată a resortisanților iranieni, pe teritoriul statelor membre sau de către propriii lor resortisanți, în discipline care ar contribui la activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului și la perfecționarea vectorilor de transport ai armelor nucleare.
CAPITOLUL 7
DISPOZIȚII GENERALE ȘI FINALE
Articolul 22
Nu se va da curs niciunei cereri, inclusiv cererile de despăgubire sau cererile de aceeași natură, cum ar fi cererile de compensare sau cererile de chemare în garanție, în legătură cu orice contract sau tranzacție a cărei desfășurare a fost afectată, în mod direct sau indirect, integral sau parțial, de măsurile luate în temeiul RCSONU 1737 (2006), RCSONU 1747 (2007), RCSONU 1803 (2008) sau RCSONU 1929 (2010), inclusiv de măsurile luate de Uniune sau de orice stat membru în conformitate cu deciziile relevante ale Consiliului de Securitate sau măsurile prevăzute de prezenta decizie, necesare pentru punerea în aplicare a deciziilor sau în legătură cu aceasta, persoanelor sau entităților desemnate în anexele I și II, sau oricărei alte persoane sau entități din Iran, inclusiv Guvernului Iranului, sau oricărei persoane sau entități care prezintă o cerere prin intermediul sau în beneficiul unei astfel de persoane sau entități.
Articolul 23
(1) Consiliul aplică modificările aduse la anexa I pe baza hotărârilor luate de către Consiliul de Securitate sau de către comitet.
(2) Consiliul, acționând în unanimitate la propunerea statelor membre sau a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, stabilește lista din anexa II și adoptă modificările acesteia.
Articolul 24
(1) În cazul în care Consiliul de Securitate sau comitetul include pe listă o persoană sau o entitate, Consiliul include respectiva persoană sau entitate în anexa I.
(2) În cazul în care Consiliul decide să supună o persoană sau o entitate măsurilor prevăzute la articolul 19 alineatul (1) litera (b) și la articolul 20 alineatul (1) litera (b), acesta modifică anexa II în consecință.
(3) Consiliul comunică decizia sa persoanei sau entității prevăzute la alineatele (1) și (2), inclusiv motivele pentru includerea pe listă, fie direct, dacă dispune de adresa acestora, fie prin publicarea unui anunț care oferă persoanei sau entității în cauză posibilitatea de a prezenta observații.
(4) În cazul în care se transmit observații sau se prezintă dovezi substanțiale noi, Consiliul își reexaminează decizia și informează în consecință persoana sau entitatea în cauză.
Articolul 25
(1) Anexele I și II cuprind motivele pentru includerea pe listă a persoanelor și entităților, furnizate de Consiliul de Securitate sau de comitet cu privire la anexa I.
(2) Anexele I și II includ, de asemenea, acolo unde sunt disponibile, informațiile necesare pentru identificarea persoanelor sau entităților vizate, furnizate de Consiliul de Securitate sau de comitet pentru anexa I. În ceea ce privește persoanele, aceste informații pot cuprinde numele, inclusiv pseudonimele, data și locul nașterii, naționalitatea, numărul de pașaport și numărul cărții de identitate, sexul, adresa, dacă este cunoscută, și funcția sau profesia. În ceea ce privește entitățile, astfel de informații pot cuprinde denumirea, locul și data înregistrării, numărul de înregistrare și sediul. De asemenea, în anexa I se menționează data desemnării de către Consiliul de Securitate sau de către comitet.
Articolul 26
(1) Prezenta decizie este revizuită, modificată sau abrogată după caz, în special în acord cu deciziile relevante ale Consiliului de Securitate.
(2) Măsurile privind relațiile bancare cu băncile iraniene prevăzute la articolele 10 și 11 se revizuiesc în termen de șase luni de la adoptarea prezentei decizii.
(3) Măsurile menționate la articolul 19 alineatul (1) litera (b) și la articolul 20 alineatul (1) litera (b) sunt revizuite la intervale periodice și cel puțin o dată la 12 luni. Acestea încetează să se aplice în privința persoanelor și entităților în cauză în cazul în care Consiliul stabilește, în conformitate cu procedura menționată la articolul 24, că nu mai sunt îndeplinite condițiile de punere în aplicare a acestora.
Articolul 27
Poziția comună 2007/140/PESC se abrogă.
Articolul 28
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Bruxelles, 26 iulie 2010.