PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 27. září 2010,
kterým se Rumunsku povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty
(2010/583/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 291 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rumunsko požádalo dopisem, který generální sekretariát Komise zaevidoval dne 23. září 2009, o povolení zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES.
(2)
V souladu s čl. 395 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 2006/112/ES uvědomila Komise o žádosti Rumunska ostatní členské státy dopisem ze dne 14. prosince 2009. Dopisem ze dne 17. prosince 2009 oznámila Komise Rumunsku, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(3)
Podle článku 193 směrnice 2006/112/ES je obecným pravidlem, že daň z přidané hodnoty (DPH) je správci daně povinna odvést osoba povinná k dani, která dodává zboží či poskytuje službu. Účelem odchylky, kterou požaduje Rumunsko, je ve dvou zvláštních případech přenést povinnost odvést DPH na osobu povinnou k dani, které je zboží dodáváno či služba poskytována. V prvním případě jde o situaci, kdy osoba povinná k dani dodává dřevo ve smyslu vnitrostátních právních předpisů. Ve druhém případě jde o situaci, kdy zboží dodává nebo služby poskytuje osoba povinná k dani, která je v úpadkovém řízení, s výjimkou maloobchodníků.
(4)
Insolventní podniky často nemohou z důvodu finančních obtíží platit příslušným orgánům DPH ze svých dodání zboží a poskytnutí služeb. Příjemce tohoto zboží nebo služeb si však v zásadě může DPH odečíst, i když tato daň nebyla příslušným orgánům odvedena.
(5)
Protože pro maloobchodníky by nebylo snadné zjišťovat daňový status svých zákazníků v okamžiku prodeje, nemělo by se přenesení daňové povinnosti vztahovat na maloobchodníky, kteří jsou v úpadkovém řízení.
(6)
Rumunsko se také setkává s problémy na trhu se dřevem způsobenými povahou trhu a podniků, které se ho účastní. Na trhu je velký počet malých podniků, které jsou rumunskými orgány obtížně kontrolovatelné. Nejčastější způsob vyhýbání se daňovým povinnostem spočívá v tom, že dodavatel vystaví fakturu za dodávku a zanikne, aniž by zaplatil daň příslušným orgánům, přičemž zanechá zákazníkovi platný účet, který ho opravňuje k daňovému odpočtu.
(7)
Určením příjemce jako osoby povinné platit DPH v případě dodání dřeva osobou povinnou k dani a v případě dodání zboží a poskytování služeb osobou povinnou k dani v úpadkovém řízení, s výjimkou maloobchodníků, odchylka odstraňuje potíže, ke kterým dochází, aniž by ovlivnila výši daně, kterou je nutno odvést. Zabránilo by se tak některým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(8)
Toto opatření je úměrné sledovanému cíli, neboť není uplatňováno obecně, ale pouze v určitých případech a odvětvích, ve kterých nastávají značné problémy, pokud jde o vyměřování daně, daňové úniky nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(9)
Uvedené povolení by mělo platit po omezenou dobu do 31. prosince 2013. S ohledem na zkušenosti získané k uvedenému dni lze zhodnotit, zda je odchylka i nadále opodstatněná.
(10)
Uvedená odchylka nemá nepříznivé dopady na vlastní zdroje Unie pocházející z daně z přidané hodnoty,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES se Rumunsku povoluje až do dne 31. prosince 2013 stanovit, že daň je povinna odvést osoba povinná k dani, které je dodáváno zboží či poskytována služba podle článku 2 uvedené směrnice.
Článek 2
Odchylku uvedenou v článku 1 lze uplatnit v těchto případech:
a)
dodání dřeva, včetně dřeva na stojato, kulatiny nebo štípaného dříví, palivového dříví, užitkového dříví a rovněž hraněného dřeva nebo stěpků a surového dřeva, předzpracovaného nebo rozpracovaného dřeva, osobou povinnou k dani;
b)
dodání zboží nebo poskytnutí služeb osobou povinnou k dani nacházející se v úpadkovém řízení, s výjimkou maloobchodníků.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.
V Bruselu dne 27. září 2010.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI
din 27 septembrie 2010
de autorizare a României de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată
(2010/583/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 291 alineatul (2),
având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), în special articolul 395 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
Prin scrisoarea înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la 23 septembrie 2009, România a solicitat autorizarea de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE.
(2)
În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE, Comisia a informat celelalte state membre, prin scrisoarea din 14 decembrie 2009, cu privire la cererea depusă de România. Printr-o scrisoare datată 17 decembrie 2009, Comisia a informat România că dispune de toate informațiile pe care le consideră necesare pentru evaluarea cererii.
(3)
Articolul 193 din Directiva 2006/112/CE prevede, ca regulă generală, că persoana impozabilă care furnizează bunurile sau serviciile este obligată la plata taxei pe valoarea adăugată (TVA) către autoritățile fiscale. Scopul derogării solicitate de România este ca, în două situații specifice, obligația de plată a TVA să revină beneficiarului bunurilor sau serviciilor furnizate. Prima situație inclusă este aceea în care persoanele impozabile furnizează produse din lemn, conform definiției din legislația națională. A doua situație este reprezentată de furnizarea de produse și/sau servicii de către persoane impozabile, cu excepția comercianților cu amănuntul, care fac obiectul unei proceduri de insolvență.
(4)
Societățile aflate în stare de insolvență sunt adesea împiedicate de dificultăți financiare să se achite de obligațiile de plată a TVA către autoritățile competente pentru furnizările de produse și servicii. Beneficiarul acestor bunuri sau servicii poate totuși, în principiu, să deducă TVA chiar dacă nu a fost achitată autorităților competente de către furnizor.
(5)
Deoarece pentru comercianții cu amănuntul este dificil să verifice statutul fiscal al clienților lor la punctul de vânzare, taxarea inversă nu ar trebui să se aplice comercianților cu amănuntul care fac obiectul unei proceduri de insolvență.
(6)
De asemenea, România întâmpină probleme pe piața lemnului, din cauza naturii acesteia și a societăților implicate. Pe piața respectivă operează un număr mare de societăți mici pe care autoritățile române le controlează cu dificultate. Forma cea mai răspândită de evaziune fiscală implică facturarea de către furnizor pentru furnizările de produse sau servicii și apoi dispariția acestuia fără a plăti taxa către autoritățile competente, lăsând însă clientului o factură valabilă care poate fi utilizată pentru a solicita deducerea taxei.
(7)
Desemnând beneficiarul ca persoană obligată la plata TVA în cazul furnizării de produse din lemn de către persoane impozabile și în cazul furnizării de produse și servicii de către persoane impozabile, cu excepția comercianților cu amănuntul, care fac obiectul unei proceduri de insolvență, derogarea înlătură dificultățile apărute fără a afecta suma totală a taxei datorate. Această măsură are drept efect împiedicarea anumitor tipuri de evaziune fiscală sau de evitare a plății taxelor.
(8)
Măsura este proporțională cu obiectivele urmărite, deoarece nu se intenționează aplicarea sa generală, ci numai pentru anumite operațiuni și sectoare specifice care pun probleme considerabile de taxare, de evaziune fiscală sau de evitare a plății taxelor.
(9)
Autorizația ar trebui să fie limitată în timp până la 31 decembrie 2013. Având în vedere experiența acumulată până la data menționată, se poate efectua o evaluare pentru a stabili necesitatea de menținere sau nu a derogării.
(10)
Derogarea nu are un impact negativ asupra resurselor proprii ale Uniunii provenind din TVA,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Prin derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE, România este autorizată până la 31 decembrie 2013 să desemneze persoana impozabilă căreia îi sunt furnizate produsele sau serviciile menționate la articolul 2 din prezenta decizie drept persoana obligată la plata TVA.
Articolul 2
Derogarea prevăzută la articolul 1 se aplică la:
(a)
furnizarea de către persoane impozabile de produse din lemn, inclusiv masă lemnoasă pe picior, lemn de lucru rotund sau despicat, lemn de foc, produse din cherestea, lemn ecarisat sau pelete de lemn, lemn în stare brută, lemn procesat sau semiprelucrat;
(b)
furnizarea de produse sau servicii de către persoane impozabile, cu excepția comercianților cu amănuntul, care fac obiectul unei proceduri de insolvență.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează României.
Adoptată la Bruxelles, 27 septembrie 2010.