PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 543/2011
ze dne 7. června 2011,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na čl. 3 druhý pododstavec, článek 103h, čl. 121 písm. a), články 127, 134, čl. 143 písm. b), články 148, 179, čl. 192 odst. 2, článek 194 a čl. 203a odst. 8 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví společnou organizaci zemědělských trhů, která zahrnuje odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny.
(2)
Prováděcí pravidla vztahující se na odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (2). Uvedené nařízení bylo několikrát změněno. V zájmu srozumitelnosti je vhodné začlenit všechna prováděcí pravidla do nového nařízení společně se změnami potřebnými z důvodů získaných zkušeností a zrušit nařízení (ES) č. 1580/2007.
(3)
Pro produkty z odvětví ovoce a zeleniny a z odvětví výrobků z ovoce a zeleniny je třeba stanovit hospodářské roky. Vzhledem k tomu, že v odvětvích již neexistují režimy podpory, které se řídí cyklem sklízení dotčených produktů, lze všechny hospodářské roky přizpůsobit kalendářnímu roku.
(4)
Podle čl. 113 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1234/2007 může Komise stanovit obchodní normy pro odvětví ovoce a zeleniny a pro odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Podle čl. 113a odst. 1 uvedeného nařízení mohou být ovoce a zelenina, které se mají prodávat spotřebiteli v čerstvém stavu, uváděny na trh, pouze pokud jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti a pokud je uvedena země původu. V zájmu jednotného provádění uvedeného ustanovení je vhodné zpřesnit všeobecnou obchodní normu a počítat s ní pro veškeré čerstvé ovoce a zeleninu.
(5)
U těch produktů, pro které se jeví nezbytné přijmout normu na základě posouzení jejich významu, by měly být přijaty zvláštní obchodní normy; na základě údajů o obchodu, které jsou uloženy v referenční databázi Evropské komise Comext, je při tom zejména nutno zohlednit, s jakými produkty se obchoduje nejvíce.
(6)
V případech, kdy je třeba pro jednotlivé produkty stanovit zvláštní obchodní normy, by měly tyto normy odpovídat normám přijatým Evropskou hospodářskou komisí OSN (EHK/OSN), aby se zabránilo zbytečným překážkám v obchodu. Pokud není na úrovni Unie přijata zvláštní obchodní norma, měly by se produkty považovat za produkty splňující všeobecnou obchodní normu, pokud je držitel schopen prokázat, že produkty splňují platné normy přijaté EHK/OSN.
(7)
V případě některých činností, které jsou velmi okrajové a/nebo velmi specifické, nacházejí se na začátku distribučního řetězce nebo se provádějí u sušeného ovoce a zeleniny a u produktů určených ke zpracování, je třeba stanovit výjimky a osvobození z použití obchodních norem. Protože některé produkty přirozeně dozrávají a jsou náchylné ke zkáze, mělo by v jejich případě být umožněno, že mohou vykazovat mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí za předpokladu, že nejsou zařazeny do výběrové jakosti. Některé produkty, které za normálních okolností nejsou při prodeji neporušené, by měly být osvobozeny od povinnosti splňovat všeobecnou obchodní normu, která by to jinak vyžadovala.
(8)
Údaje vyžadované obchodními normami by měly být zřetelně uvedeny na obalu nebo na štítku. Aby se zabránilo podvodům a uvádění spotřebitelů v omyl, měli by mít spotřebitelé před koupí k dispozici konkrétní údaje vyžadované normami, zejména v případě prodeje na dálku, kde ze zkušeností vyplynulo, že existuje riziko podvodu a ochrana spotřebitele zaručená normami není dodržována.
(9)
V důsledku poptávky některých spotřebitelů se balení obsahující různé odrůdy ovoce a zeleniny stávají na trhu stále běžnějšími. Poctivé obchodování vyžaduje, aby ovoce a zelenina prodávané v jednom balení byly stejné jakosti. U produktů, pro něž nebyly přijaty normy Unie, to lze zajistit uplatňováním všeobecných ustanovení. Je třeba stanovit požadavky na označování směsí různých odrůd ovoce a zeleniny v jednom balení. Tyto požadavky by však měly být méně přísné než požadavky stanovené obchodními normami, zejména z důvodu prostoru, který je k dispozici na štítcích.
(10)
Aby bylo zajištěno řádné a účinné provádění kontrol, měly by faktury a průvodní doklady - jiné než doklady určené pro spotřebitele - obsahovat určité základní informace vycházející z obchodních norem.
(11)
Pro účely výběrových kontrol založených na analýze rizik podle čl. 113a odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 je nezbytné pro tyto kontroly stanovit prováděcí pravidla. Při výběru produktů ke kontrolám je zejména třeba posílit úlohu posuzování rizik.
(12)
Každý členský stát by měl určit kontrolní subjekty odpovědné za provádění kontrol shody ve všech fázích uvádění na trh. Jeden z těchto subjektů by měl být odpovědný za kontakty a koordinaci mezi všemi ostatními určenými subjekty.
(13)
Vzhledem k tomu, že údaje o obchodnících a jejich hlavní charakteristiky jsou nepostradatelným nástrojem analýzy prováděné členskými státy, je nezbytné v každém členském státě zřídit databázi obchodníků v odvětví ovoce a zeleniny. Aby bylo zajištěno, že budou zahrnuty všechny články tržního řetězce, a v zájmu zajištění právní jistoty by měla být přijata podrobnější definice pojmu „obchodník“.
(14)
Kontroly shody by se měly provádět odebíráním vzorků a měly by se zaměřit na obchodníky, u kterých je největší pravděpodobnost, že jejich zboží není v souladu s normami. S ohledem na charakteristické rysy svých vnitřních trhů by členské státy měly stanovit pravidla, podle kterých se kontroly zaměří na určité kategorie obchodníků. V zájmu transparentnosti by tato pravidla měla být oznámena Komisi.
(15)
Členské státy by měly zajistit, aby vývoz ovoce a zeleniny do třetích zemí odpovídal obchodním normám, a měly by potvrzovat dodržování norem v souladu se Ženevským protokolem o normalizaci čerstvého ovoce a zeleniny a suchého a sušeného ovoce uzavřeným v rámci EHK OSN a se systémem Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro používání mezinárodních norem pro ovoce a zeleninu.
(16)
Dovoz ovoce a zeleniny ze třetích zemí by měl odpovídat obchodním normám nebo normám jim rovnocenným. Kontroly shody se tedy musí provádět před vstupem zboží na celní území Unie, kromě malých šarží, u nichž existuje dle názoru kontrolního subjektu malé riziko, že by nebyly ve shodě. V některých třetích zemích, které poskytují dostatečné záruky dodržování norem, mohou kontroly před vývozem provádět kontrolní subjekty těchto třetích zemí. V tomto případě by členské státy měly pravidelně ověřovat účinnost a kvalitu těchto kontrol před vývozem prováděných kontrolními subjekty třetích zemí.
(17)
Ovoce a zelenina určené ke zpracování nemusí odpovídat obchodním normám, proto by mělo být zaručeno, že se nebudou prodávat na trhu s čerstvými produkty. Tyto produkty by měly být řádně označeny.
(18)
Ovoce a zelenina, u kterých se kontroluje shoda s obchodními normami, by měly být ve všech fázích uvádění na trh podrobovány stejnému typu kontrol. Za tím účelem by měly být použity směrnice pro kontrolu doporučené EHK OSN, které jsou v souladu s příslušnými doporučeními OECD. Pro kontroly ve fázi maloobchodního prodeje by však měla být stanovena zvláštní opatření.
(19)
Měla by být přijata ustanovení týkající se uznávání organizací producentů, pokud jde o produkty, u nichž o to požádaly. Pokud se uznání vyžaduje pouze pro produkty určené ke zpracování, je třeba zajistit, aby dané produkty byly skutečně dodávány ke zpracování.
(20)
Ve snaze napomoci dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny a zajistit, aby organizace producentů mohly provádět svou činnost trvale udržitelným a účinným způsobem, je třeba, aby organizace producentů byly co nejstabilnější. Členství producenta v organizaci producentů by proto mělo trvat po určité minimální období. Členské státy by měly mít možnost stanovit lhůty pro vystoupení z organizace a data, k nimž vystoupení nabývá účinnosti.
(21)
Hlavní a základní činnosti organizace producentů by se měly týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů na trh. Organizacím producentů by však mělo být dovoleno zapojit se i do jiných činností, ať už obchodní, nebo neobchodní povahy.
(22)
Spolupráce mezi organizacemi producentů by měla být podporována tím, že bude povoleno, aby ovoce a zelenina nakoupené výhradně od jiné uznané organizace producentů nebyly při uvádění na trh započítávány do kalkulací pro účely hlavní činnosti, ani činností ostatních. V případě organizace producentů, která je uznána pro produkt, u kterého je vyžadováno poskytnutí technických prostředků, by mělo být možno poskytnout tyto prostředky prostřednictvím jejích členů, dceřiného podniku nebo formou svěření činnosti vnějším subjektům.
(23)
Organizace producentů mohou mít podíl v dceřiných podnicích, které pomáhají zvyšovat přidanou hodnotu produkce jejich členů. Měla by být stanovena pravidla pro výpočet hodnoty takové produkce uváděné na trh. Hlavní činnosti takových dceřiných podniků by měly být po uplynutí přechodného období určeného pro přizpůsobení shodné s činnostmi dané organizace producentů.
(24)
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro uznávání a fungování sdružení organizací producentů, nadnárodních organizací producentů a nadnárodních sdružení organizací producentů podle nařízení (ES) č. 1234/2007. V zájmu souladu by tato pravidla měla v maximální možné míře odrážet pravidla stanovená pro organizace producentů.
(25)
K usnadnění koncentrace nabídky je třeba podporovat fúze stávajících organizací producentů za účelem vzniku nových organizací a stanovit pravidla pro spojení operačních programů sloučených organizací.
(26)
Při dodržování zásad, podle kterých musí být organizace producentů založena z vlastní iniciativy producentů a kontrolována producenty, je třeba ponechat na členských státech, aby stanovily podmínky pro přijímání dalších fyzických nebo právnických osob za členy organizace producentů nebo sdružení organizací producentů.
(27)
S cílem zajistit, aby organizace producentů skutečně reprezentovaly minimální počet producentů, by členské státy měly přijmout opatření zajišťující, aby menšina členů, na které může připadat převážný objem produkce dané organizace producentů, neoprávněně neovládala její řízení a činnost.
(28)
V zájmu zohlednění odlišných okolností produkce a uvádění na trh v Unii by členské státy měly stanovit určité podmínky pro udělení předběžného uznání seskupením producentů, která předloží plán uznání.
(29)
Ve snaze podpořit zakládání stabilních organizací producentů schopných trvale přispívat k dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny by se mělo předběžné uznání udělovat jen těm seskupením producentů, která jsou prokazatelně schopná ve stanovené lhůtě splnit všechny podmínky uznání.
(30)
Je třeba stanovit, které informace musí seskupení producentů uvést v plánu uznání. Aby seskupení producentů mohla lépe splnit podmínky uznání, je třeba povolit změny plánů uznání. Za tímto účelem je třeba umožnit členským státům, aby mohly od seskupení producentů žádat přijetí opravných opatření, která zajistí provedení jejich plánu.
(31)
Seskupení producentů může podmínky uznání splnit ještě před dokončením plánu uznání. Mělo by být přijato ustanovení umožňující těmto seskupením předkládat žádosti o uznání zároveň s návrhy operačních programů. V zájmu důslednosti musí udělení tohoto uznání seskupení producentů znamenat ukončení jeho plánu uznání a rovněž je třeba zastavit poskytování podpory. Vzhledem k víceletému financování investic by však ty investice, na které může být poskytnuta podpora, mělo být možno převést na operační programy.
(32)
K usnadnění řádného uplatňování režimu podpor na pokrytí nákladů na vytvoření seskupení producentů a na jejich administrativní činnost by tato podpora měla být poskytována v paušální výši. Pro tuto paušální podporu je třeba stanovit strop, aby byla dodržena rozpočtová omezení. Kromě toho by měl být tento strop přizpůsoben hodnotě produkce seskupení producentů uvedené na trh, aby byly zohledněny odlišné finanční potřeby různě velkých seskupení producentů.
(33)
V zájmu důslednosti a bezproblémového přechodu na status uznaného seskupení producentů je třeba, aby se na seskupení producentů vztahovala stejná pravidla, jaká platí pro hlavní činnosti organizací producentů a pro hodnotu produkce jimi uváděné na trh.
(34)
Aby bylo možné vzít v úvahu finanční potřeby nových seskupení producentů a zajistit řádné uplatňování režimu podpor v případě fúzí, mělo by být umožněno poskytnout podporu seskupením producentů vzniklých fúzí.
(35)
Pro snadnější využívání režimu podpor u operačních programů by měla být jasně definována produkce organizací producentů uvedená na trh, včetně specifikace toho, jaké produkty mohou být zohledněny, a fáze uvádění na trh, v níž se má vypočítávat hodnota produkce. Pro účely kontroly a v zájmu zjednodušení je vhodné pro výpočet hodnoty ovoce a zeleniny určených ke zpracování použít paušální sazbu, která by představovala hodnotu základního produktu, konkrétně ovoce a zeleniny určených ke zpracování, a odpovídala činnostem, které nepředstavují skutečné zpracovatelské činnosti. Vzhledem k tomu, že množství ovoce a zeleniny potřebné pro výrobu výrobků z ovoce a zeleniny se podle skupin produktů výrazně liší, měly by být tyto rozdíly při použití paušálních sazeb zohledněny. V případě ovoce a zeleniny určených ke zpracování, které jsou zpracovány na zpracované aromatické byliny a mletou papriku, je také vhodné zavést paušální sazbu pro výpočet hodnoty ovoce a zeleniny určených ke zpracování, která by představovala pouze hodnotu základního produktu. V případě ročních výkyvů nebo nedostatečných údajů by rovněž měly být umožněny doplňkové způsoby výpočtu produkce uvedené na trh. Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, nemělo by organizacím producentů být obecně povoleno během trvání programu měnit metodiku pro stanovení referenčních období.
(36)
Aby byl zajištěn plynulý přechod na nový způsob výpočtu hodnoty produkce u ovoce a zeleniny uvedených na trh a určených ke zpracování, neměly by se nové metody výpočtu vztahovat na operační programy schválené do 20. ledna 2010, aniž by tím však byla dotčena možnost změnit tyto operační programy v souladu s články 65 a 66 nařízení (ES) č. 1580/2007. Ze stejného důvodu by pro referenční období operačních programů schválených po tomto datu měla být hodnota produkce uváděné na trh vypočtena podle nových pravidel.
(37)
K zajištění správného využívání podpor je třeba stanovit pravidla pro řízení provozních fondů a finančních příspěvků členů; při tom je třeba umožnit co největší míru pružnosti za podmínky, že všichni producenti mohou využívat výhod provozního fondu a mohou se demokraticky podílet na rozhodování o jeho čerpání.
(38)
Je třeba stanovit předpisy stanovující rozsah a strukturu vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy a vnitrostátní rámec pro environmentální opatření. Cílem je optimalizovat přidělování finančních prostředků a zlepšovat kvalitu strategie.
(39)
Aby mohly příslušné orgány přiměřeně vyhodnotit informace, opatření a činnosti, které by se měly zahrnout do programů nebo by se z nich měly vyloučit, měly by být stanoveny postupy pro předkládání a schvalování operačních programů, a to včetně lhůt. Vzhledem k tomu, že jsou programy řízeny na ročním základě, mělo by být stanoveno, aby programy, které nejsou schváleny do určitého data, byly o jeden rok odloženy.
(40)
Měl by existovat postup pro každoroční změny operačních programů na následující rok, který by umožňoval jejich úpravu s ohledem na jakékoli nové podmínky, jež nebylo možné předvídat, když byly programy předkládány. Kromě toho by mělo být možné měnit opatření a částky provozních fondů během každého roku, v němž se program provádí. V zájmu zachování všeobecných cílů schválených programů by všechny tyto změny měly podléhat určitým omezením a podmínkám, které určí členské státy a které budou zahrnovat povinné oznamování změn příslušným orgánům.
(41)
Z důvodů finančního zabezpečení a právní jistoty by měl být vypracován seznam operací a výdajů, které případně nespadají pod operační programy.
(42)
Aby se zabránilo neoprávněnému obohacení soukromého subjektu, který během doby čerpání investice přerušil své svazky s organizací, měla by být pro případy investic do jednotlivých podniků stanovena opatření, která organizaci umožní získat zpět zbytkovou hodnotu investice, bez ohledu na to, zda takovou investici vlastní člen nebo organizace.
(43)
Pro zajištění správného uplatňování režimu podpory je třeba stanovit informace, které mají být uvedeny v žádostech o podporu, jakož i postupy pro vyplácení podpor. Aby se zamezilo obtížím v peněžním toku, měly by mít organizace producentů k dispozici systém záloh na platby doprovázený odpovídajícími jistotami. Z podobných důvodů by měl být k dispozici i alternativní systém pro náhradu již vynaložených výdajů.
(44)
Produkce ovoce a zeleniny je nepředvídatelná a tyto produkty rychle podléhají zkáze. I nepříliš velké přebytky na trhu mohou trh výrazně narušit. Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro rozsah a uplatňování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. i) nařízení (ES) č. 1234/2007. Tato pravidla by měla být v maximální možné míře pružná a rychle použitelná v případě krizí, a proto by měla umožňovat, aby rozhodnutí mohly přijímat samy členské státy a organizace producentů. Pravidla by nicméně měla zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání určitých opatření, a to i ve finanční rovině. Zároveň by měla zajistit, aby byly řádně dodržovány všechny rostlinolékařské a environmentální požadavky.
(45)
Pokud jde o stahování produktů z trhu, je třeba přijmout prováděcí pravidla, která zohlední případnou důležitost uvedeného opatření. Zejména je třeba vymezit pravidla týkající se režimu zvýšené podpory u ovoce a zeleniny stahovaných z trhu, jež jsou bezplatně rozdělovány dobročinnými organizacemi a některými dalšími zařízeními a institucemi jako humanitární pomoc. V zájmu usnadnění bezplatného rozdělování je vhodné umožnit charitativním organizacím a institucím, aby požadovaly od konečného příjemce produktů stažených z trhu symbolický příspěvek v případě, že uvedené produkty prošly zpracováním. Kromě toho by měla být stanovena maximální míra podpory na stažení z trhu, která zajistí, aby se tento postup neujal při odbytu produktů jako stálá alternativa k jejich uvedení na trh. V případě produktů, pro něž byla v příloze V nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (3) stanovena maximální míra pro vyrovnávací platby Unie za stažení z trhu, je v této souvislosti vhodné pokračovat v uplatňování této míry, která bude do určité míry zvyšována s ohledem na to, že tato stažení jsou nyní spolufinancována. V případě jiných produktů, u nichž se doposud neprojevilo riziko nadměrného stahování z trhu, je vhodné umožnit členským státům, aby stanovily maximální míru podpory. Ve všech případech je však z podobných důvodů vhodné stanovit kvantitativní limit pro stahování z trhu na produkt a organizaci producentů.
(46)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se vnitrostátní finanční podpory, kterou mohou členské státy přiznat v regionech Unie, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, a zároveň takový nízký stupeň organizovanosti definovat. Je třeba stanovit postupy schvalování této vnitrostátní podpory, jakož i postup pro schvalování a výši náhrady této podpory Unií, stejně jako pro část náhrady. Uvedené postupy by měly vycházet z postupů uplatňovaných v současnosti.
(47)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla, a to zejména procesní ustanovení, upravující podmínky, za kterých mohou být pravidla vydaná organizacemi producentů nebo sdruženími těchto organizací v odvětví ovoce a zeleniny rozšířena na všechny producenty usazené v určité hospodářské oblasti. Pokud je ovoce prodáváno na stromě, mělo by též být vyjasněno, která pravidla se mají rozšířit na producenty a která na odběratele.
(48)
V zájmu zlepšení dohledu nad dovozem jablek a zajištění toho, aby v relativně krátkém čase nedocházelo bez povšimnutí ke značnému zvýšení dovozu jablek, byl v roce 2006 zaveden přechodný režim dovozních licencí pro jablka kódu kombinované nomenklatury (kódu KN) 0808 10 80. V mezidobí byly vyvinuty nové a přesné způsoby dohledu nad dovozem jablek, které jsou pro obchodníky méně náročné než stávající režim licencí. Z toho důvodu by povinnost předkládat dovozní licence pro jablka kódu KN 0808 10 80 měla v krátké době přestat platit.
(49)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu. Skutečnost, že se většina dotčeného ovoce a zeleniny podléhajících zkáze dodává formou komisního prodeje, působí zvláštní potíže při stanovení hodnoty těchto produktů. Je třeba stanovit možné metody výpočtu vstupní ceny, na jejímž základě se dovážené produkty zařazují do společného celního sazebníku. Zejména je třeba zavést standardní dovozní hodnoty na základě váženého průměru průměrných cen za produkty a je také třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy nejsou pro produkty určitého původu k dispozici žádné ceny. Je třeba stanovit složení jistoty za určitých okolností, aby bylo zajištěno, že je tento systém uplatňován správně.
(50)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se dovozního cla, které lze ukládat na určité produkty vedle cla stanoveného ve společném celním sazebníku. Toto dodatečné clo lze ukládat tehdy, jestliže dovážené objemy dotčených produktů převyšují spouštěcí úroveň určenou pro jednotlivý produkt a období uplatnění. Zboží dopravované do Unie je od dodatečného cla osvobozeno, proto je pro toto zboží třeba přijmout zvláštní ustanovení.
(51)
Je třeba přijmout ustanovení o přiměřeném monitorování a hodnocení probíhajících programů a režimů pro účely posuzování jejich účelnosti a účinnosti organizacemi producentů i členskými státy.
(52)
Je třeba přijmout ustanovení týkající se druhu, formátu a způsobu oznamování, která jsou nezbytná k provedení tohoto nařízení. Tato ustanovení by se měla týkat jak oznámení, která předkládají producenti a organizace producentů členským státům, tak oznámení, která předkládají členské státy Komisi, jakož i důsledků plynoucích z opožděných nebo nesprávných oznámení.
(53)
Je třeba zavést opatření ke kontrolám nezbytným pro zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 1234/2007, jakož i příslušné sankce platné v případě zjištěných nesrovnalostí. Uvedená opatření by měla zahrnovat jak konkrétní kontroly a sankce stanovené na úrovni Unie, tak i dodatečné vnitrostátní kontroly a sankce. Kontroly a sankce by měly být odrazující, účinné a přiměřené. Je třeba stanovit pravidla pro řešení případů zjevných omylů a případů vyšší moci, jakož i pro případ jiných výjimečných okolností, aby se zajistilo spravedlivé zacházení s producenty. Měla by být stanovena pravidla pro případ záměrně vytvořených situací, aby se vyloučila možnost těžit z nich jakékoli výhody.
(54)
Je třeba přijmout ustanovení, která by umožnila pokračování hladkého přechodu z dřívějšího režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 2200/96, v nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (4) a v nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (5), na nový režim stanovený v nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a ruší nařízení (ES) č. 2202/96 (6), a dále v nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení (ES) č. 1580/2007 a dále v tomto nařízení a provádění přechodných pravidel stanovených v článku 203a nařízení (ES) č. 1234/2007.
(55)
Aby se omezily účinky zrušení režimu dovozních licencí pro jablka na obchodní toky, měl by článek 134 nařízení (ES) č. 1580/2007 platit nadále až do 31. srpna 2011.
(56)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a používání pojmů
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny.
Hlavy II a III tohoto nařízení se však použijí pouze na produkty odvětví ovoce a zeleniny uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. i) nařízení (ES) č. 1234/2007 a na produkty určené výhradně ke zpracování.
2. Pojmy používané v nařízení (ES) č. 1234/2007 mají shodný význam, jsou-li použity v tomto nařízení, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Hospodářské roky
Hospodářské roky pro ovoce a zeleninu a výrobky z ovoce a zeleniny trvají od 1. ledna do 31. prosince.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
KAPITOLA I
Obecná pravidla
Článek 3
Obchodní normy; držitelé
1. Požadavky čl. 113a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 platí jako všeobecná obchodní norma. Podrobnosti všeobecné obchodní normy jsou stanoveny v části A přílohy I tohoto nařízení.
Ovoce a zelenina, na které se nevztahuje zvláštní obchodní norma, musí splňovat všeobecnou obchodní normu. Avšak v případech, kdy je držitel schopen prokázat, že produkty splňují platné normy přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů (EHK/OSN), považují se produkty za produkty splňující všeobecnou obchodní normu.
2. Zvláštní obchodní normy, na které odkazuje čl. 113 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, jsou stanoveny v části B přílohy I tohoto nařízení pro tyto produkty:
a)
jablka;
b)
citrusové plody;
c)
kiwi;
d)
salát, endivii kadeřavou letní a endivii zimní;
e)
broskve a nektarinky;
f)
hrušky;
g)
jahody;
h)
papriku zeleninovou;
i)
stolní hrozny révy vinné;
j)
rajčata.
3. Pro účely čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se „držitelem“ rozumí fyzická či právnická osoba, která fyzicky vlastní dotčené produkty.
Článek 4
Výjimky a osvobození z použití obchodních norem
1. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se dodržení obchodních norem nevyžaduje u těchto produktů:
a)
za předpokladu, že produkty jsou zřetelně označeny nápisem „určeno ke zpracování“ nebo „k použití jako krmivo pro zvířata“ nebo jiným rovnocenným nápisem, u produktů:
i)
určených k průmyslovému zpracování či
ii)
určených k použití jako krmivo pro zvířata či jinému nepotravinářskému využití;
b)
produktů postoupených producentem v jeho podniku spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu;
c)
produktů uznaných za produkty určité oblasti, které se prodávají v maloobchodním prodeji v této oblasti k uspokojení zavedené tradiční místní spotřeby, na základě rozhodnutí Komise přijatého na žádost členského státu postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007;
d)
produktů, které byly okrájeny či nařezány, a jsou tak „vhodné k přímému požití“ či „použití v kuchyni“;
e)
produktů uváděných na trh po naklíčení semen rostlin jako jedlé klíčky zatříděné do ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 1 písm. i) a části IX přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se dodržení obchodních norem v rámci dané pěstitelské oblasti nevztahuje na tyto produkty:
a)
produkty prodávané nebo dodávané pěstitelem do obalových úpraven a balíren nebo do skladovacích zařízení nebo zasílané do těchto zařízení z jeho podniku a
b)
produkty zasílané ze skladovacích zařízení do obalových úpraven a balíren.
3. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou členské státy osvobodit od povinnosti dodržovat zvláštní obchodní normy produkty nabízené k maloobchodnímu prodeji spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu a označené nápisem „produkt určený ke zpracování“ nebo jakýmkoliv jiným rovnocenným nápisem a určené ke zpracování jinému než uvedenému v odst. 1 písm. a) bodu i) tohoto článku.
4. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou členské státy osvobodit od povinnosti dodržovat obchodní normy produkty prodávané přímo producentem konečnému spotřebiteli pro osobní spotřebu na trzích vyhrazených pouze pro producenty v dané pěstitelské oblasti vymezené členskými státy.
5. Pokud jde o zvláštní obchodní normy, může odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 ovoce a zelenina nezařazené do výběrové jakosti ve fázích následujících po odeslání vykazovat mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí a lehké poškození vyplývající z jejich vývoje a náchylnosti ke zkáze.
6. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se dodržení všeobecné obchodní normy nevyžaduje u těchto produktů:
a)
nepěstovaných hub kódu KN 0709 59;
b)
kaparů kódu KN 0709 90 40;
c)
hořkých mandlí kódu KN 0802 11 10;
d)
mandlí bez skořápky kódu KN 0802 12;
e)
lískových ořechů bez skořápky kódu KN 0802 22;
f)
vlašských ořechů bez skořápky kódu KN 0802 32;
g)
piniových oříšků kódu KN 0802 90 50;
h)
pistácií kódu KN 0802 50 00;
i)
makadamia ořechů kódu KN 0802 60 00;
j)
pekanových ořechů kódu KN 0802 90 20;
k)
ostatních ořechů kódu KN 0802 90 85;
l)
sušených banánů plantejnů kódu 0803 00 90;
m)
sušených citrusových plodů kódu 0805;
n)
směsí z tropických ořechů kódu KN 0813 50 31;
o)
směsí z ostatních ořechů kódu KN 0813 50 39;
p)
šafránu kódu KN 0910 20.
7. U produktů, na něž se vztahuje odst. 1 písm. a) a odstavec 2, je nutno příslušnému orgánu členského státu prokázat, že dané produkty splňují stanovené podmínky, zejména pokud jde o jejich zamýšlené použití.
Článek 5
Údaje pro označování
1. Údaje pro označování vyžadované v této kapitole musí být uvedeny čitelně a viditelně na jedné straně obalu, a to tak, že jsou nesmazatelně vytištěny přímo na obalu nebo na štítku, který tvoří nedílnou součást obalu nebo je k obalu připevněn.
2. U přepravovaného volně loženého zboží nakládaného přímo na dopravní prostředek se údaje stanovené v odstavci 1 uvádějí v průvodním dokladu ke zboží nebo na vývěsce viditelně umístěné uvnitř dopravního prostředku.
3. V případě smluv uzavřených na dálku ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (7) vyžaduje dodržování obchodních norem, aby údaje byly k dispozici před dokončením nákupu.
4. Faktury a průvodní doklady, s výjimkou faktury pro spotřebitele, uvádějí název a zemi původu produktů a případně jakost, odrůdu či tržní druh, požaduje-li to zvláštní obchodní norma, či skutečnost, že jsou určeny ke zpracování.
Článek 6
Údaje pro označování na maloobchodní úrovni
1. Na maloobchodní úrovni musí být údaje pro označování vyžadované v této kapitole čitelné a viditelné. Produkty smějí být nabízeny k prodeji, pokud maloobchodní prodejce vystaví v těsné blízkosti zboží zřetelné a čitelné údaje uvádějící zemi původu a případně jakost a odrůdu či tržní druh takovým způsobem, který neuvádí spotřebitele v omyl.
2. U produktů nabízených jako balené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (8) musí být kromě údajů stanovených obchodními normami vyznačena i čistá hmotnost. V případě produktů prodávaných na kusy se však uvedení čisté hmotnosti nevyžaduje, pokud je počet jednotek zvnějšku jasně viditelný a snadno spočitatelný, nebo pokud je tento počet uveden na etiketě.
Článek 7
Směsi
1. Uvádění balíčků o čisté hmotnosti nepřesahující 5 kg, které obsahují směsi různých druhů ovoce a zeleniny, na trh se povoluje za předpokladu, že:
a)
produkty jsou jednotné jakosti a každý dotčený produkt splňuje příslušnou zvláštní obchodní normu, nebo všeobecnou obchodní normu, pokud pro konkrétní produkt neexistuje zvláštní obchodní norma;
b)
balení je náležitě označeno v souladu s touto kapitolou a
c)
směs není takové povahy, aby uvedla spotřebitele v omyl.
2. Požadavky odst. 1 písm. a) neplatí pro produkty obsažené ve směsi, které nejsou produkty odvětví ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 1 písm. i) nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Pokud ovoce a zelenina ve směsi pochází z více členských států nebo ze třetí země, mohou být názvy zemí původu nahrazeny podle potřeby jedním z následujících označení:
a)
„směs ovoce a zeleniny z EU“;
b)
„směs ovoce a zeleniny nepocházející z EU“;
c)
„směs ovoce a zeleniny pocházející z EU i mimo EU“.
KAPITOLA II
Kontroly dodržování obchodních norem
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví pravidla pro kontroly shody, kterými se rozumí kontroly prováděné u ovoce a zeleniny ve všech fázích uvádění na trh za účelem ověření, že splňují obchodní normy a jiná ustanovení této hlavy a článků 113 a 113a nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 9
Koordinační orgány a kontrolní subjekty
1. Každý členský stát určí:
a)
jeden příslušný orgán odpovědný za koordinaci a kontakty v oblastech, na které se vztahuje tato kapitola (dále jen „koordinační orgán“), a
b)
kontrolní subjekt nebo subjekty odpovědné za uplatňování této kapitoly (dále jen „kontrolní subjekty“).
Koordinační orgány a kontrolní subjekty, na které odkazuje první pododstavec, mohou být veřejné či soukromé. Členské státy jsou však za ně odpovědné v obou případech.
2. Členské státy oznámí Komisi:
a)
název a poštovní a elektronickou adresu koordinačního orgánu, který určily podle odst. 1 písm. a);
b)
název a poštovní a elektronickou adresu kontrolních subjektů, které určily podle odst. 1 písm. b), a
c)
přesný popis příslušných oblastí činnosti kontrolních subjektů, které určily.
3. Koordinačním orgánem může být kontrolní subjekt nebo jeden z kontrolních subjektů nebo jakýkoli jiný subjekt určený podle odstavce 1.
4. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zpřístupní veřejnosti seznam koordinačních orgánů určených členskými státy.
Článek 10
Databáze obchodníků
1. Členské státy zřídí databázi obchodníků s ovocem a zeleninou, v níž budou za podmínek stanovených v tomto článku uvedeni obchodníci, kteří uvádějí na trh ovoce a zeleninu, pro něž byly stanoveny normy podle článku 113 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Členské státy mohou pro tento účel použít jakoukoliv jinou databázi či databáze, které k tomuto účelu již zřídily.
2. Pro účely tohoto nařízení se výrazem „obchodník“ rozumí každá fyzická nebo právnická osoba:
a)
v jejímž držení je ovoce a zelenina, na něž se vztahují obchodní normy, za účelem:
i)
jejich vystavení nebo nabízení k prodeji,
ii)
jejich prodeje nebo
iii)
jejich jakéhokoli jiného uvedení na trh nebo
b)
která skutečně vykonává jakoukoliv z činností uvedených v písmenu a) v souvislosti s ovocem a zeleninou, na něž se vztahují obchodní normy.
K činnostem uvedeným v prvním pododstavci písm. a) patří:
a)
prodej na dálku po internetu či jiným způsobem;
b)
uvedené činnosti, které fyzická či právnická osoba vykonává svým jménem nebo jménem třetí strany, a
c)
uvedené činnosti vykonávané v Unii a/nebo vývozem do třetích zemí a/nebo dovozem ze třetích zemí.
3. Členské státy stanoví podmínky, za nichž jsou následující obchodníci zařazeni či nezařazeni do databáze:
a)
obchodníci, na jejichž činnost se nevztahuje povinnost dodržovat obchodní normy podle článku 4, a
b)
fyzické nebo právnické osoby, jejichž činnosti v odvětví ovoce a zeleniny jsou omezeny buď na přepravu zboží, nebo na prodej na maloobchodní úrovni.
4. Je-li databáze složena z několika různých částí, koordinační orgán zajistí, aby databáze, její části a jejich aktualizace byly jednotné. Aktualizace databáze se provádí zejména na základě údajů získaných při kontrolách shody.
5. Databáze obsahuje tyto údaje týkající se jednotlivých obchodníků:
a)
registrační číslo, jméno a adresu;
b)
údaje potřebné pro jejich zařazení do jedné z kategorií rizika uvedených v čl. 11 odst. 2, zejména pozici v tržním řetězci a údaje o významu podniku;
c)
údaje o zjištěních při předchozích kontrolách jednotlivých obchodníků;
d)
veškeré další údaje, které jsou považovány za nezbytné pro účely kontroly, jako např. informace o tom, zda v souvislosti s dodržováním obchodních norem existuje systém zajištění jakosti či systém vlastní kontroly.
Aktualizace databáze se provádí zejména na základě údajů získaných při kontrolách shody.
6. Obchodníci musí poskytovat údaje, které členské státy považují za nezbytné pro zřízení a aktualizaci databáze. Členské státy stanoví podmínky, podle nichž se v databázi uvádějí obchodníci, kteří nejsou usazeni na jejich území, ale provádějí na něm obchodní činnost.
Oddíl 2
Kontroly shody prováděné členskými státy
Článek 11
Kontroly shody
1. Členské státy zabezpečí výběrové a přiměřeně časté provádění kontrol shody na základě analýzy rizik, aby bylo zajištěno dodržování obchodních norem a jiných ustanovení této hlavy a článků 113 a 113a nařízení (ES) č. 1234/2007.
Ke kritériím pro posouzení rizik patří i existence osvědčení o shodě, na které odkazuje článek 14, vydaného příslušným orgánem třetí země, jejíž kontroly shody byly schváleny podle článku 15. Existence takového osvědčení se považuje za faktor snižující riziko nedodržování norem.
Kritéria pro posouzení rizik mohou zahrnovat i:
a)
charakter produktu, období produkce, cenu produktu, počasí, postupy balení a manipulace, podmínky skladování, zemi původu, způsob přepravy nebo objem šarže;
b)
velikost podniků obchodníků, jejich pozici v tržním řetězci, objem či hodnotu produktů, které uvádějí na trh, sortiment produktů, oblast dodávky či druh vykonávané podnikatelské činnosti, jako např. skladování, třídění, balení či prodej;
c)
zjištění při předchozích kontrolách, včetně počtu a druhu zjištěných nedostatků, obvyklou kvalitu produktů uváděných na trh, úroveň používaného technického vybavení;
d)
spolehlivost obchodníkova systému zajištění jakosti či systému vlastní kontroly týkajícího se dodržování obchodních norem;
e)
místo, kde kontrola probíhá, zejména pokud se jedná o místo prvního vstupu do Unie, nebo místo, kde jsou produkty baleny a nakládány;
f)
jakékoliv další informace, které by mohly poukazovat na riziko nedodržování norem.
2. Analýza rizik je založena na informacích uvedených v databázi obchodníků, na kterou odkazuje článek 10, a zařadí obchodníky do kategorií rizika.
Členské státy předem stanoví:
a)
kritéria pro hodnocení rizika nedodržování norem u šarží;
b)
na základě analýzy rizik pro každou kategorii minimální podíl obchodníků či šarží a/nebo množství, u nichž budou provedeny kontroly shody.
Členské státy se mohou na základě analýzy rizik rozhodnout, že nebudou provádět výběrové kontroly u produktů, na něž se nevztahují zvláštní obchodní normy.
3. Pokud jsou při kontrolách zjištěny závažné nesrovnalosti, zvýší členské státy četnost kontrol u dotčených obchodníků, produktů, původu či jiných kritérií.
4. Obchodníci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol shody.
Článek 12
Schválení obchodníci
1. Členské státy mohou povolit obchodníkům, kteří jsou zařazeni do kategorie nejnižšího rizika a poskytují zvláštní záruky dodržování obchodních norem, aby ve fázi odesílání umístili na každé balení štítek, jehož vzor je uveden v příloze II, a/nebo podepsali osvědčení o shodě podle článku 14.
2. Povolení se uděluje na dobu alespoň jednoho roku.
3. Obchodníci, kteří této možnosti využijí:
a)
zaměstnávají pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem;
b)
mají vhodné zařízení pro přípravu a obalovou úpravu produktů;
c)
se zaváží k provádění kontroly shody odesílaného zboží a vedou rejstřík o všech provedených kontrolách.
4. Pokud schválený obchodník již nesplňuje požadavky pro povolení, členský stát mu povolení odejme.
5. Aniž je dotčen odstavec 1, mohou schválení obchodníci až do vyčerpání zásob i nadále používat vzory, které byly k 30. červnu 2009 v souladu s nařízením (ES) č. 1580/2007.
Povolení vydaná obchodníkům před 1. červencem 2009 i nadále platí pro období, pro které byla vydána.
Článek 13
Přijetí prohlášení celními orgány
1. Celní orgány mohou přijmout vývozní celní prohlášení a/nebo prohlášení o propuštění do volného oběhu u produktů, na něž se vztahují zvláštní obchodní normy, pouze pokud:
a)
je ke zboží přiloženo osvědčení o shodě nebo
b)
příslušný kontrolní subjekt uvědomil celní orgán, že pro dotčené šarže bylo vydáno osvědčení o shodě, nebo
c)
příslušný kontrolní subjekt informoval celní orgán, že pro dotčené šarže nevydal osvědčení o shodě, protože tyto šarže nemusí být s ohledem na posouzení rizik uvedené v čl. 11 odst. 1 kontrolovány.
Tímto nejsou dotčeny kontroly shody, které členské státy mohou provést podle článku 11.
2. Odstavec 1 platí rovněž pro produkty, na něž se vztahuje všeobecná obchodní norma uvedená v části A přílohy I, a pro produkty uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a), pokud to dotčený členský stát považuje za nutné s ohledem na analýzu rizik uvedenou v čl. 11 odst. 1.
Článek 14
Osvědčení o shodě
1. Osvědčení o shodě (dále jen „osvědčení“) může vydat příslušný orgán pro účely potvrzení, že dotčené produkty splňují příslušnou obchodní normu. Osvědčení používané příslušnými orgány v Unii je stanoveno v příloze III.
Třetí země, na které odkazuje čl. 15 odst. 4, mohou namísto osvědčení vydaných příslušnými orgány v Unii použít vlastní osvědčení za předpokladu, že tato osvědčení obsahují alespoň údaje rovnocenné osvědčení Unie. Komise zpřístupní vzory takových osvědčení třetích zemí způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Osvědčení mohou být vydána buď v tištěné podobě s vlastnoručním podpisem, nebo v ověřené elektronické podobě s elektronickým podpisem.
3. Každé osvědčení je opatřeno razítkem příslušného orgánu a podepsáno osobou k tomu zmocněnou či osobami k tomu zmocněnými.
4. Osvědčení se vydávají alespoň v jednom z úředních jazyků Unie.
5. Na každém osvědčení je uvedeno identifikační pořadové číslo. Příslušný orgán si ponechává jednu kopii každého vydaného osvědčení.
6. Aniž je dotčen odst. 1 první pododstavec, mohou členské státy až do vyčerpání zásob i nadále používat osvědčení, která byla k 30. červnu 2009 v souladu s nařízením (ES) č. 1580/2007.
Oddíl 3
Kontroly shody prováděné třetími zeměmi
Článek 15
Schválení kontrol shody prováděných třetími zeměmi před dovozem do Unie
1. Na žádost třetí země může Komise postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 schválit kontroly shody se zvláštními obchodními normami prováděné touto třetí zemí před dovozem do Unie.
2. Schválení podle odstavce 1 mohou získat třetí země, ve kterých jsou pro produkty vyvážené do Unie dodržovány obchodní normy Unie, nebo alespoň rovnocenné normy.
Ve schválení se uvádí úřední orgán třetí země, který je odpovědný za provádění kontrol podle odstavce 1. Tento orgán je odpovědný za udržování kontaktů s Unií. Ve schválení se rovněž uvádí, které kontrolní subjekty třetí země jsou pověřeny náležitým prováděním kontrol.
Schválení může platit pouze pro produkty pocházející z dotčené třetí země a může být omezeno na některé produkty.
3. Kontrolní subjekty třetí země jsou úředními subjekty nebo subjekty úředně uznanými orgánem uvedeným v odstavci 2, které skýtají dostatečné záruky a mají k dispozici potřebné zaměstnance, vybavení a prostory pro provádění kontrol podle metod uvedených v čl. 17 odst. 1 nebo podle rovnocenných metod.
4. Třetí země, jejichž kontroly shody byly schváleny podle tohoto článku, a dotčené produkty jsou uvedeny v příloze IV.
Komise zpřístupní údaje o dotčených úředních orgánech a kontrolních subjektech způsobem, jenž uzná za vhodný.
Článek 16
Pozastavení schválení kontrol shody
Komise může schválení kontrol shody pozastavit, zjistí-li, že u významné části šarží nebo množství neodpovídá zboží údajům zapsaným v osvědčeních o shodě vydaných kontrolními subjekty třetí země.
Oddíl 4
Kontrolní metody
Článek 17
Kontrolní metody
1. Kontroly shody podle této kapitoly se s výjimkou kontrol v místě maloobchodního prodeje konečnému spotřebiteli provádějí v souladu s kontrolními metodami stanovenými v příloze V, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
Pro kontrolu shody v místě maloobchodního prodeje konečnému spotřebiteli stanoví členské státy zvláštní opatření.
2. Zjistí-li se při kontrole, že zboží je v souladu s obchodními normami, může kontrolní subjekt vydat osvědčení o shodě podle přílohy III.
3. Není-li zboží v souladu s normami, vydá kontrolní subjekt protokol o nedodržení norem, určený obchodníkovi nebo jeho zástupci. Zboží, pro které byl vydán protokol o nedodržení norem, se nemůže převážet bez schválení kontrolního subjektu, který tento protokol vydal. Toto schválení může být podmíněno dodržením podmínek stanovených kontrolním subjektem.
Obchodníci se mohou rozhodnout, že uvedou veškeré zboží nebo jeho část do souladu s normami. Zboží uvedené do souladu s normami se nemůže uvést na trh dříve, než se příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem přesvědčí o tom, že zboží bylo skutečně do souladu s normami uvedeno. Teprve poté, co bylo zboží uvedeno do souladu s normami, může kontrolní subjekt v daném případě pro příslušnou šarži nebo její část vydat osvědčení o shodě podle přílohy III.
Jestliže kontrolní subjekt vyhoví obchodníkovi, který chce uvést zboží do souladu s normami v jiném členském státě než ve státě, v němž byla provedena kontrola a zjištěno nedodržení norem, oznámí obchodník příslušnému kontrolnímu subjektu v členském státu určení šarži, která nesplňuje normy. Členský stát, který vydá protokol o nedodržení norem, zašle kopii uvedeného protokolu ostatním dotčeným členským státům, včetně členského státu, do kterého směřuje šarže, jež nesplňuje normy.
Pokud u zboží nelze dosáhnout shody, ani je nelze předat k použití jako krmivo či k průmyslovému zpracování, ani k jinému nepotravinářskému využití, může kontrolní subjekt v případě potřeby požádat obchodníky, aby přijali odpovídající opatření a zajistili, aby dotčené produkty nebyly uvedeny na trh.
Obchodníci poskytnou veškeré informace, jež členské státy pokládají za nezbytné pro účely použití tohoto odstavce.
Oddíl 5
Oznámení
Článek 18
Oznámení
1. Členský stát, v němž je zjištěno, že zásilka z jiného členského státu nesplňuje obchodní normy z důvodu závad nebo zhoršení jakosti, které mohly být zjištěny již v okamžiku balení, oznámí tuto skutečnost neprodleně Komisi a členským státům, kterých by se to mohlo týkat.
2. Členský stát, v němž bylo zamítnuto propuštění do volného oběhu u šarže zboží ze třetí země z důvodu nedodržení obchodních norem, oznámí tuto skutečnost neprodleně Komisi, členským státům, kterých by se to mohlo týkat, a dotčené třetí zemi uvedené v příloze IV.
3. Členské státy oznámí Komisi své předpisy o systémech kontrol a analýzy rizik. Oznámí Komisi veškeré následné změny těchto systémů.
4. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům souhrnné výsledky kontrol provedených ve všech fázích uvádění na trh v daném roce do 30. června následujícího roku.
5. Oznámení podle odstavců 1 až 4 se uskutečňují způsobem, který určí Komise.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznávání
Oddíl 1
Definice
Článek 19
Definice
1. Pro účely této hlavy:
a)
„producentem“ se rozumí zemědělec podle čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007;
b)
„členem“ se rozumí producent nebo družstvo producentů, kteří jsou členem organizace producentů nebo sdružení organizací producentů;
c)
„dceřiným podnikem“ se rozumí společnost, v níž má účast jedna nebo více organizací producentů nebo jejich sdružení a která přispívá k dosažení cílů organizace producentů nebo sdružení organizací producentů;
d)
„nadnárodní organizací producentů“ se rozumí každá organizace, v níž se alespoň jeden z podniků producentů nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
e)
„nadnárodním sdružením organizací producentů“ se rozumí každé sdružení organizací producentů, v němž se alespoň jedna ze sdružených organizací nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má dané sdružení své sídlo;
f)
„cílem konvergence“ se rozumí cíl akce určené nejméně rozvinutým členským státům a regionům v souladu s právními předpisy Unie, jimiž se řídí Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013;
g)
„opatřením“ se rozumí:
i)
akce zaměřené na plánování produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
ii)
akce zaměřené na zlepšení nebo udržení jakosti produktu, včetně pořízení stálých aktiv,
iii)
akce zaměřené na zlepšení uvádění na trh, včetně pořízení stálých aktiv, a dále propagační a komunikační činnosti mimo ty propagační a komunikační činnosti, jež spadají pod bod vi),
iv)
výzkum a experimentální produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
v)
vzdělávací akce mimo ty, které spadají pod bod vi), a akce zaměřené na podporu přístupu k poradenským službám,
vi)
kterýkoli z šesti nástrojů předcházení krizím a jejich řešení vyjmenovaných v čl. 103c odst. 2 prvním pododstavci písm. a) až f) nařízení (ES) č. 1234/2007,
vii)
environmentální opatření uvedená v čl. 103c odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007, včetně pořízení stálých aktiv,
viii)
další akce, včetně pořízení stálých aktiv, mimo ta, která jsou uvedena v bodech i) až iv) a vii) a jež plní jeden nebo více cílů podle čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007;
h)
„akcí“ se rozumí konkrétní činnost nebo nástroj zaměřený na dosažení určitého operativního cíle přispívajícího k jednomu nebo více cílům uvedeným v čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007;
i)
„vedlejším produktem“ se rozumí produkt, který vznikne při přípravě výrobku z ovoce nebo zeleniny a který má pozitivní hospodářskou hodnotu, ale není hlavním zamýšleným výsledkem;
j)
„přípravou“ se rozumí přípravné činnosti, jako je čištění, řezání, zbavování slupek a skořápek, odkrajování a sušení ovoce a zeleniny, aniž by se přepracovávaly na výrobky z ovoce a zeleniny;
k)
„mezioborovým základem“ podle čl. 103d odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 se rozumí jedna či více činností uvedených v čl. 123 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007 schválených členským státem a řízených společně organizací producentů nebo sdružením organizací producentů a nejméně jedním jiným subjektem působícím ve zpracování potravin anebo v distribučním řetězci;
l)
„ukazatelem výchozího stavu“ se rozumí libovolný ukazatel odrážející stav nebo trend existující na začátku programového období, který může poskytnout informace užitečné:
i)
při analýze výchozí situace pro účely stanovení vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy nebo operační program,
ii)
jako referenční údaj, na jehož základě se poměřují výsledky a dopad vnitrostátní strategie nebo operačního programu, nebo
iii)
při interpretaci výsledků a dopadu vnitrostátní strategie nebo operačního programu.
2. Na základě svých vnitrostátních právních a správních systémů členské státy stanoví, které právnické osoby na jejich území musí splňovat článek 125b nařízení (ES) č. 1234/2007. Mohou přijmout doplňující předpisy pro uznávání organizací producentů a v případě potřeby přijmout také ustanovení týkající se jasně vymezených složek právnických osob pro účely uplatňování článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007.
Oddíl 2
Požadavky vztahující se na organizace producentů
Článek 20
Dotčené produkty
1. Členské státy uznají organizace producentů podle článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007 pro produkt nebo skupinu produktů uvedené v žádosti o uznání, s výhradou všech rozhodnutí přijatých v souladu s čl. 125b odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení.
2. Členské státy uznají organizace producentů pro produkt nebo skupinu produktů určené výhradně ke zpracování pouze tehdy, jsou-li organizace producentů schopny zajistit dodávání těchto produktů ke zpracování, a to buď prostřednictvím systému dodavatelských smluv, či jinak.
Článek 21
Minimální počet členů
Při stanovení minimálního počtu členů organizace producentů podle čl. 125b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou členské státy určit, že pokud se organizace žádající o uznání skládá zcela či zčásti z členů, kteří jsou sami právnické osoby či jasně vymezené složky právnických osob složených z producentů, lze minimální počet producentů vypočítat na základě počtu producentů sdružených v rámci těchto jednotlivých právnických osob nebo jasně vymezených složek právnických osob.
Článek 22
Minimální doba členství
1. Minimální doba členství producenta nesmí být kratší než jeden rok.
2. Vystoupení člena z organizace se oznámí organizaci písemně. Členské státy stanoví lhůty pro vystoupení, které nesmějí být delší než šest měsíců, a data, ke kterým vystoupení nabývá účinnosti.
Článek 23
Struktura a činnost organizací producentů
Členské státy zajistí, aby organizace producentů měly k dispozici zaměstnance, infrastrukturu a vybavení nutné ke splnění požadavků uvedených v čl. 122 prvním pododstavci písm. c) a v čl. 125b odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1234/2007 a k zajištění jejich nezbytného fungování, zejména pokud jde o:
a)
znalost produkce jejich členů;
b)
shromažďování, třídění, skladování a balení produkce jejich členů;
c)
obchodní a rozpočtové řízení a
d)
centralizované účetnictví a fakturační systém.
Článek 24
Hodnota nebo objem tržní produkce
1. Pro účely čl. 125b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 se hodnota nebo objem tržní produkce vypočte na stejném základě jako hodnota produkce uvedené na trh podle článků 50 a 51 tohoto nařízení.
2. Pokud jeden nebo více členů organizace producentů nemá pro účely odstavce 1 dostatečné historické údaje o produkci uvedené na trh, může se hodnota tržní produkce vypočítat jako průměrná hodnota z jejich tržní produkce za tři roky, během nichž členové dotčené organizace producentů skutečně produkovali ovoce a zeleninu a které předcházely roku, v němž byla žádost o uznání podána.
Článek 25
Poskytnutí technických prostředků
Pro účely čl. 125b odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1234/2007 se v případě organizace producentů, která je uznána pro produkt vyžadující poskytnutí technických prostředků, má za to, že tato organizace producentů splnila svou povinnost, poskytne-li odpovídající úroveň technických prostředků sama, prostřednictvím svých členů, prostřednictvím dceřiného podniku či formou svěření činností vnějším subjektům.
Článek 26
Hlavní činnost organizací producentů
1. Hlavní činnost organizace producentů se týká koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh.
2. Organizace producentů může prodávat produkty pocházející od producentů, kteří nejsou jejími členy ani členy sdružení organizací producentů, pokud je pro uvedené produkty uznána a pokud je hospodářská hodnota této činnosti nižší než hodnota její produkce uvedené na trh vypočtená podle článku 50.
3. Za součást činnosti organizace producentů se nepovažuje uvedení na trh u ovoce a zeleniny, které byly přímo koupeny od jiné organizace producentů, a u produktů, pro které není organizace producentů uznána.
4. V případě uplatnění čl. 50 odst. 9 platí odstavec 3 tohoto článku od 1. ledna 2012 obdobně pro dotčené dceřiné podniky.
Článek 27
Svěření činnosti vnějším subjektům
1. K činnostem, jejichž svěření vnějším subjektům mohou členské státy povolit podle článku 125d nařízení (ES) č. 1234/2007, může patřit mimo jiné shromažďování, skladování, balení a uvádění produkce členů organizace producentů na trh.
2. Svěřením některé z činností organizace producentů vnějším subjektům se rozumí, že organizace producentů uzavře obchodní dohodu o zajišťování dotčené činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku. Organizace producentů však zůstává nadále odpovědná za provádění takové činnosti i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o zajišťování uvedené činnosti.
Článek 28
Nadnárodní organizace producentů
1. Sídlo nadnárodní organizace producentů je zřízeno v členském státě, v němž má daná organizace producentů významné podniky či významný počet členů nebo v němž dosahuje významné úrovně produkce uváděné na trh.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodní organizace producentů, odpovídá za:
a)
uznání nadnárodní organizace producentů;
b)
schválení operačního programu nadnárodní organizace producentů;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí členové, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo, v přiměřené lhůtě veškerou nezbytnou pomoc; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, ostatním členským státům, v nichž se nacházejí členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Článek 29
Fúze organizací producentů
1. Pokud dojde k fúzi organizací producentů, nahradí organizace producentů vzniklá fúzí organizace, které fúzi provedly. Nový subjekt převezme práva a povinnosti organizací producentů, které provedly fúzi.
Subjekt vzniklý fúzí může pokračovat v souběžném a odděleném provádění programů až do 1. ledna roku následujícího po fúzi nebo operační programy od okamžiku fúze sloučit. Operační programy se slučují v souladu s články 66 a 67.
2. Odchylně od odst. 1 druhého pododstavce mohou členské státy povolit organizacím producentů, které o to požádají na základě řádně opodstatněných důvodů, aby nadále prováděly oddělené operační programy souběžně až do jejich přirozeného ukončení.
Článek 30
Členové, kteří nejsou producenty
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata za člena organizace producentů fyzická osoba nebo právnická osoba, která není producentem.
2. Při stanovení podmínek uvedených v odstavci 1 členské státy zajistí především soulad s čl. 122 prvním pododstavcem písm. a) bodem iii) a čl. 125a odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Fyzické nebo právnické osoby uvedené v odstavci 1:
a)
nejsou brány v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b)
nevyužívají přímo opatření financovaná Unií.
Členské státy mohou omezit nebo zrušit právo fyzických nebo právnických osob hlasovat o rozhodnutích týkajících se provozních fondů, a to v souladu s podmínkami uvedenými v odstavci 2.
Článek 31
Demokratická kontrola organizací producentů
1. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo více členy při řízení a fungování organizace producentů, včetně hlasovacích práv.
2. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, mohou členské státy přijmout opatření a omezit či zrušit pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.
Oddíl 3
Sdružení organizací producentů
Článek 32
Pravidla pro organizace producentů platná pro sdružení organizací producentů
Článek 22, čl. 26 odst. 3, články 27 a 31 se použijí obdobně na sdružení organizací producentů. Pokud sdružení organizací producentů provádí prodejní činnost, použije se obdobně čl. 26 odst. 2.
Článek 33
Uznání sdružení organizací producentů
1. Členské státy mohou uznat sdružení organizací producentů podle článku 125c nařízení (ES) č. 1234/2007 pouze pro činnost nebo činnosti týkající se produktu nebo skupiny produktů uvedených v žádosti o uznání.
2. Sdružení organizací producentů může být uznáno podle článku 125c nařízení (ES) č. 1234/2007 a může vykonávat libovolné činnosti organizace producentů i tehdy, jestliže v uvádění dotčených produktů na trh pokračují jeho členové.
Článek 34
Členové sdružení organizací producentů, kteří nejsou organizacemi producentů
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata za člena sdružení organizací producentů fyzická nebo právnická osoba, která není uznanou organizací producentů.
2. Členové uznaného sdružení organizací producentů, kteří nejsou uznanými organizacemi producentů:
a)
nejsou bráni v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b)
nevyužívají přímo opatření financovaná Unií.
Členské státy mohou povolit, omezit nebo zrušit právo těchto členů hlasovat o rozhodnutích týkajících se operačních programů.
Článek 35
Nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů se zřizuje v členském státě, v němž má dotčené sdružení významný počet členských organizací nebo v němž členské organizace dosahují významné úrovně produkce uváděné na trh.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů, zodpovídá za:
a)
uznání sdružení;
b)
v případě potřeby za schválení operačního programu nadnárodního sdružení;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí sdružené organizace, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo, veškerou nezbytnou pomoc; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, ostatním členským státům, v nichž se nacházejí členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Oddíl 4
Seskupení producentů
Článek 36
Předkládání plánů uznání
1. Právnická osoba nebo jasně vymezená složka právnické osoby předloží příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má právnická osoba své sídlo, plán uznání uvedený v čl. 125e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Členské státy stanoví:
a)
minimální kritéria, která musí právnická osoba či jasně vymezená složka právnické osoby splnit, aby mohla předložit plán uznání;
b)
pravidla pro vypracování, obsah a provádění plánů uznání;
c)
období, v němž má dřívější člen organizace producentů zakázáno vstoupit do seskupení producentů poté, co opustil tuto organizaci producentů v souvislosti s produkty, pro něž byla organizace producentů uznána, a
d)
správní postupy schvalování, monitorování a plnění plánů uznání.
Článek 37
Obsah plánů uznání
Návrh plánu uznání obsahuje alespoň:
a)
popis počáteční situace, zejména pokud jde o počet členů producentů, s uvedením podrobných údajů o členech, produkci, včetně hodnoty produkce uváděné na trh, uvádění na trh a infrastruktuře, kterou má seskupení producentů k dispozici, včetně infrastruktury ve vlastnictví jednotlivých členů seskupení producentů;
b)
návrh data zahájení provádění plánu a jeho trvání, které nesmí přesáhnout pět let, a
c)
činnosti a investice, které je třeba provést v zájmu dosažení uznání.
Článek 38
Schvalování plánů uznání
1. Příslušný orgán členského státu rozhodne o návrhu plánu uznání do tří měsíců od obdržení plánu a veškeré podkladové dokumentace. Členské státy mohou stanovit kratší lhůtu.
2. Členské státy mohou přijmout doplňující pravidla týkající se způsobilosti operací a výdajů v rámci plánů uznání, včetně pravidel týkajících se způsobilosti investic, která musí seskupení producentů dodržet, aby splnilo kritéria potřebná pro uznání za organizaci producentů podle čl. 125b odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Po kontrolách shody uvedených v článku 111 příslušný orgán členského státu v případě potřeby:
a)
přijme plán a udělí předběžné uznání;
b)
vyžádá si změny plánu;
c)
zamítne plán.
Plán může být v případě potřeby přijat až poté, co do něj budou zapracovány změny požadované podle písmena b).
Příslušný orgán členského státu o svém rozhodnutí vyrozumí právnickou osobu nebo jasně vymezenou složku právnické osoby.
Článek 39
Provádění plánů uznání
1. Plán uznání se provádí v ročních obdobích počínajících 1. lednem. Členské státy mohou seskupením producentů povolit, aby tato roční období rozčlenila do půlročních období.
Pro první rok provádění v souladu s navrženým datem podle čl. 37 písm. b) začíná plán uznání:
a)
dne 1. ledna následujícího po datu přijetí plánu příslušným orgánem členského státu; nebo
b)
první kalendářní den po datu jeho přijetí.
První rok provádění plánu uznání končí v každém případě dne 31. prosince téhož roku.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž mohou seskupení producentů požádat během provádění plánů o jejich změnu. K těmto žádostem musí být přiložena veškerá nezbytná podkladová dokumentace.
Členské státy stanoví podmínky, za jakých mohou být plány uznání změněny během ročního nebo půlročního období bez předchozího souhlasu příslušného orgánu členského státu. Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že je skupina producentů neprodleně sdělí příslušnému orgánu členského státu.
3. Příslušný orgán členského státu rozhodne o změnách plánů do tří měsíců od obdržení žádosti o změnu a po zvážení předložených důvodů. Pokud rozhodnutí o žádosti o změny nebylo přijato v uvedené lhůtě, považuje se dotčená žádost za zamítnutou. Členské státy mohou stanovit kratší lhůtu.
Článek 40
Žádosti o uznání za organizaci producentů
1. Seskupení producentů provádějící plán uznání může kdykoli předložit žádost o uznání podle článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007. Tyto žádosti se v každém případě předkládají před koncem přechodného období podle čl. 125e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Ode dne podání uvedené žádosti může dotčené seskupení předložit návrh operačního programu podle článku 63.
Článek 41
Hlavní činnosti seskupení producentů
1. Hlavní činnost seskupení producentů se týká koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují jeho členové a pro které je předběžně uznáno, na trh.
2. Seskupení producentů může prodávat produkty pocházející od producentů, kteří nejsou členy seskupení, pokud je pro uvedené produkty uznáno a pokud je hospodářská hodnota této činnosti nižší než hodnota produkce uvedené na trh pocházející od vlastních členů seskupení a členů jiných skupin producentů.
Článek 42
Hodnota produkce uvedené na trh
1. Ustanovení čl. 50 odst. 1 až 4 a odst. 7 a čl. 50 odst. 6 první věty se použijí obdobně na seskupení producentů.
2. Pokud dojde ke snížení hodnoty produkce uvedené na trh nejméně o 35 % z důvodů, které jsou členskému státu náležitě zdůvodněné, za něž seskupení producentů nenese odpovědnost a jimž nemohlo zabránit, vychází se z toho, že celková hodnota produkce uvedené na trh činí 65 % celkové hodnoty ověřené členským státem a deklarované v předchozí žádosti nebo žádostech o podporu s platností pro poslední předchozí roční období, a pokud žádost neexistuje, pak hodnoty deklarované prvotně ve schváleném plánu uznání.
3. Hodnota produkce uvedené na trh se vypočte v souladu s právními předpisy platnými pro období, na něž se o podporu žádá.
Článek 43
Financování plánů uznání
1. Sazby podpory podle čl. 103a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se sníží o polovinu, pokud jde o produkci uvedenou na trh, jejíž hodnota převyšuje 1 000 000 EUR.
2. Podpora podle čl. 103a odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007 nesmí u žádného seskupení producentů překročit roční strop ve výši 1 000 000 EUR.
3. Podpora uvedená v čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vyplácí:
a)
v ročních nebo půlročních splátkách na konci každého ročního nebo půlročního období provádění plánu uznání nebo
b)
ve splátkách pokrývajících část ročního období, jestliže je plán zahájen během ročního období nebo jestliže k uznání podle článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007 dojde před koncem ročního období. V takovém případě se úměrně sníží strop uvedený v odstavci 2 tohoto článku.
Pokud to vyžadují kontroly, členské státy mohou k výpočtu splátek použít jako základ produkci uvedenou na trh odpovídající jinému období nežli období, za něž je splátka vyplácena. Rozdíl mezi obdobími musí být kratší než délka skutečného daného období.
4. Směnným kurzem platným pro částky uvedené v odstavcích 1 a 2 je směnný kurz naposledy zveřejněný Evropskou centrální bankou před prvním dnem období, za něž se předmětná podpora poskytuje.
Článek 44
Podpora na investice vyžadované pro uznání
Investice související s prováděním plánů uznání podle čl. 37 písm. c) tohoto nařízení, na které se poskytuje podpora podle čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, se financují poměrně k jejich využití pro produkty členů seskupení producentů, jimž se uděluje předběžné uznání.
Z podpory Unie jsou vyloučeny investice, které mohou narušit hospodářskou soutěž v ostatních hospodářských činnostech seskupení producentů.
Článek 45
Žádost o podporu
1. Seskupení producentů podává jedinou žádost o podporu podle čl. 103a odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1234/2007 během tří měsíců od konce každého ročního nebo půlročního období podle čl. 43 odst. 3 tohoto nařízení. Žádost obsahuje prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh pro období, na něž se o podporu žádá.
2. Žádosti o podporu na půlroční období mohou být předkládány pouze tehdy, je-li plán uznání členěn do půlročních období podle čl. 39 odst. 1. Všechny žádosti o podporu musí být provázeny písemným prohlášením seskupení producentů, že seskupení producentů:
a)
dodržuje a bude dodržovat nařízení (ES) č. 1234/2007, jakož i toto nařízení, a
b)
přímo ani nepřímo nevyužívalo, nevyužívá a nebude využívat dvojího financování z prostředků Unie a členských států pro akce prováděné v rámci jeho plánu uznání, na které se podle tohoto nařízení poskytuje financování ze zdrojů Unie.
3. Členské státy stanoví lhůtu pro vyplacení podpory, která v žádném případě nesmí přesahovat období šesti měsíců od přijetí žádosti.
Článek 46
Způsobilost
Členské státy vyhodnocují způsobilost seskupení producentů pro podporu podle tohoto nařízení, aby zjistily, zda je poskytnutí podpory náležitě odůvodněné, a přihlížejí při tom k podmínkám a datu všech dřívějších podpor z veřejných prostředků poskytnutých organizacím nebo seskupením producentů, z nichž členové dotčeného seskupení producentů pocházejí, jakož i ke všem pohybům členů mezi organizacemi producentů a seskupeními producentů.
Článek 47
Finanční účast Unie
1. Účast Unie na financování podpory podle čl. 103a odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007 činí:
a)
75 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
50 % v jiných oblastech.
Zbytek podpory vyplatí v paušální výši členský stát. U žádosti o podporu není nutno prokazovat použití podpory.
2. Účast Unie na financování podpory podle čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, vyjádřená jako kapitálový příspěvek nebo ekvivalent kapitálového příspěvku, činí nejvýše tento procentní podíl způsobilých nákladů na investice:
a)
50 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
30 % v jiných oblastech.
Dotčené členské státy se zavážou, že se budou na způsobilých investičních nákladech podílet nejméně pěti procenty.
Finanční účast příjemců podpory na způsobilých investičních nákladech činí alespoň:
a)
25 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
45 % v jiných oblastech.
Článek 48
Fúze
1. Podpora stanovená v čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 může být poskytnuta nebo nadále poskytována seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání a která vznikla fúzí dvou nebo více seskupení producentů, jimž bylo uděleno předběžné uznání.
2. Pro výpočet výše podpory splatné podle odstavce 1 nahradí seskupení producentů vzniklé fúzí seskupení producentů, která fúzi provedla.
3. Jestliže fúzi provedou dvě a více seskupení producentů, převezme nový subjekt práva a povinnosti toho seskupení producentů, kterému bylo předběžné uznání uděleno jako prvnímu.
4. Jestliže seskupení producentů, jemuž bylo uděleno předběžné uznání, provede fúzi s uznanou organizací producentů, není výsledný subjekt nadále způsobilý ani pro předběžné uznání za seskupení producentů, ani pro podporu podle čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007. Výsledný subjekt je nadále posuzován jako uznaná organizace producentů, pokud splňuje platné požadavky. V nezbytných případech požádá organizace producentů o změnu svého operačního programu a k tomuto účelu se obdobně použije článek 29.
Akce provedené seskupeními producentů před takovouto fúzí však zůstávají způsobilé podle podmínek uvedených v plánu uznání.
Článek 49
Důsledky uznání
1. Poskytování podpory stanovené v čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 je ukončeno, jakmile je uděleno uznání.
2. Při předkládání operačního programu podle tohoto nařízení zajistí dotčený členský stát, aby nedocházelo ke dvojímu financování opatření stanovených v plánu uznání.
3. Investice, na které může být poskytnuta podpora, nebo náklady podle čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou být převedeny do operačních programů, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení.
4. Členské státy stanoví období počínající po provedení plánu uznání, během něhož musí seskupení producentů dosáhnout uznání jakožto organizace producentů. Toto období nesmí přesáhnout čtyři měsíce.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Oddíl 1
Hodnota produkce uvedené na trh
Článek 50
Základ výpočtu
1. Hodnota produkce uvedené na trh organizací producentů se vypočítá na základě produkce organizace producentů samé a jejích členů a zahrnuje pouze produkci ovoce a zeleniny, pro které je organizace producentů uznána. Hodnota produkce uvedené na trh může zahrnovat ovoce a zeleninu, které nemusí splňovat obchodní normy, pokud se uvedené normy podle článku 4 neuplatňují.
2. Hodnota produkce uvedené na trh zahrnuje produkci členů, kteří z organizace producentů vystupují nebo do ní vstupují. Členské státy stanoví podmínky k zamezení dvojího započítávání.
3. Hodnota produkce uvedené na trh nezahrnuje hodnotu výrobků z ovoce a zeleniny nebo jiných produktů, které nepatří do odvětví ovoce a zeleniny.
Hodnota produkce ovoce a zeleniny uváděných na trh a určených ke zpracování, které byly přepracovány na některý z výrobků z ovoce a zeleniny uvedených v příloze I části X nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo na jakýkoli jiný výrobek uvedený v tomto článku a popsaný dále v příloze VI tohoto nařízení, ať už přepracování provedla organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo producenti, kteří jsou jejich členy, či jejich dceřiné podniky uvedené v odstavci 9 tohoto článku, ať už sami, nebo formou svěření činností vnějším subjektům, se však vypočítá jako paušální sazba v procentech z fakturované hodnoty takových zpracovaných produktů. Tato paušální sazba činí:
a)
53 % pro ovocné šťávy;
b)
73 % pro koncentrované šťávy;
c)
77 % pro rajčatové koncentráty;
d)
62 % pro zmrazené ovoce a zeleninu;
e)
48 % pro konzervované ovoce a zeleninu;
f)
70 % pro konzervované houby rodu Agaricus (žampiony);
g)
81 % pro ovoce prozatímně konzervované ve slané vodě;
h)
81 % pro sušené ovoce;
i)
27 % pro jiné výrobky z ovoce a zeleniny;
j)
12 % pro zpracované aromatické byliny;
k)
41 % pro mletou papriku.
4. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby do hodnoty produkce uvedené na trh zahrnuly hodnotu vedlejších produktů.
5. Hodnota produkce uvedené na trh zahrnuje hodnotu produktů stažených z trhu, s nimiž se naloží v souladu s ustanoveními čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, odhadem stanovenou ve výši průměrné ceny těchto produktů uvedených na trh organizací producentů v předchozím referenčním období.
6. Do hodnoty produkce uvedené na trh se započte pouze produkce organizace producentů nebo jejích členů, kterou na trh uvedla tato organizace. Produkce členů organizace producentů uvedená na trh jinou organizací producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, podle čl. 125a odst. 2 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 se započte do hodnoty produkce uvedené na trh u této druhé organizace producentů.
7. Produkce ovoce a zeleniny uvedená na trh se ve fázi „z organizace producentů“ fakturuje v případě potřeby jako produkt uvedený v příloze I části IX nařízení (ES) č. 1234/2007, který je připravený a balený, bez:
a)
DPH;
b)
nákladů na vnitřní dopravu, pokud je vzdálenost mezi místem sběrny a balírny organizace producentů a distribučním místem organizace producentů značná. Členské státy stanoví, o kolik se sníží fakturovaná hodnota produktů fakturovaných v různých fázích dodání nebo přepravy, a ve své vnitrostátní strategii řádně zdůvodní, jaká vzdálenost se rozumí pod pojmem „značná“.
8. Hodnota produkce uvedené na trh může být rovněž vypočítána ve fázi „ze sdružení organizace producentů“, a to na stejném základě jako v odstavci 7.
9. Hodnotu produkce uvedené na trh je také možno vypočítat ve fázi „po opuštění dceřiného podniku“ na tomtéž základě jako v odstavci 7, pokud alespoň 90 % kapitálu dceřiného podniku vlastní:
a)
jedna nebo více organizací producentů nebo sdružení organizací producentů a/nebo
b)
s výhradou schválení členským státem, členové organizací producentů nebo sdružení organizací producentů, přispívá-li tato skutečnost k dosažení cílů uvedených v čl. 122 prvním pododstavci písm. c) a v čl. 125b odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007.
10. V případě svěření činnosti vnějším subjektům se hodnota produkce uvedené na trh vypočítává ve fázi „z organizace producentů“ a zahrnuje přidanou hospodářskou hodnotu činnosti, kterou svěřila producentská organizace svým členům, třetím stranám nebo jinému dceřinému podniku, než který je uveden v odstavci 9.
11. Jestliže dojde ke snížení produkce v důsledku klimatického jevu, chorob rostlin nebo zvířat či napadení škůdci, veškerá pojistná plnění obdržená z těchto důvodů v rámci opatření pro pojištění úrody podle kapitoly III oddílu 6 nebo rovnocenných opatření řízených organizací producentů mohou být zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh.
Článek 51
Referenční období
1. Roční strop podpory uvedený v čl. 103d odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vypočítává každý rok na základě hodnoty produkce uvedené na trh během referenčního období dvanácti měsíců, které stanoví členské státy.
2. Referenční období stanoví členské státy pro každou organizaci producentů jako:
a)
dvanáctiměsíční období začínající nejdříve 1. ledna tři roky před rokem, na který se žádá o podporu, a končící nejpozději 31. prosince roku předcházejícího před rokem, na který se žádá o podporu, nebo
b)
průměrnou hodnotu tří po sobě následujících dvanáctiměsíčních období začínajících nejdříve 1. ledna pět let před rokem, na který se žádá o podporu, a končících nejpozději 31. prosince roku předcházejícího před rokem, na který se žádá o podporu.
3. Toto dvanáctiměsíční období je účetním obdobím dotčené organizace producentů.
Metodika pro stanovování referenčního období se během operačního programu nemění, vyjma řádně odůvodněných situací.
4. Pokud dojde ke snížení hodnoty produktu nejméně o 35 % z důvodů, za něž organizace producentů nenese odpovědnost a jimž nemohla zabránit, vychází se z toho, že hodnota produkce uvedené na trh činí u tohoto produktu 65 % hodnoty v předcházejícím referenčním období.
Organizace producentů objasní příslušnému orgánu členského státu důvody podle prvního pododstavce.
5. Pokud nedávno uznané organizace producentů nemají dostatečné historické údaje o produkci uvedené na trh pro účely odstavce 2, za hodnotu produkce uvedené na trh se může považovat tržní hodnota produkce, kterou uvedla organizace producentů za účelem svého uznání.
První pododstavec se použije obdobně na nové členy organizace producentů, kteří vstupují do organizace poprvé.
6. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro shromáždění informací o hodnotě produkce uvedené na trh organizacemi producentů, které nepředložily operační programy.
7. Odchylně od odstavců 1 a 6 se hodnota produkce uvedené na trh za referenční období vypočte v souladu s právními předpisy platnými v daném referenčním období.
V případě operačních programů schválených do 20. ledna 2010 se však hodnota produkce uvedené na trh do roku 2007 vypočítá na základě právních předpisů platných v referenčním období, zatímco hodnota produkce uvedené na trh od roku 2008 se vypočítá na základě právních předpisů platných v roce 2008.
V případě operačních programů schválených po 20. lednu 2010 se hodnota produkce uvedené na trh od roku 2008 vypočítá na základě právních předpisů platných v době, kdy byl operační program schválen.
Oddíl 2
Provozní fondy
Článek 52
Řídící činnosti
Členské státy zajistí, aby provozní fondy byly řízeny takovým způsobem, aby externí auditoři mohli každoročně zjistit a kontrolovat jejich výdaje a příjmy a udělovat osvědčení o výdajích a příjmech.
Článek 53
Financování provozních fondů
1. Finanční příspěvky do provozního fondu podle čl. 103b odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 určuje organizace producentů.
2. Všichni producenti mají možnost využívat provozní fond a všichni producenti mají možnost podílet se demokraticky na rozhodnutích o využívání provozního fondu organizace producentů a o finančních příspěvcích do provozního fondu.
Článek 54
Oznamování odhadované výše příspěvku
1. Organizace producentů oznámí svému členskému státu nejpozději do 15. září odhadovanou výši příspěvku Unie, příspěvku svých členů a organizace producentů samé do provozních fondů na následující rok spolu s operačními programy nebo žádostmi o schválení jejich změn.
Členské státy mohou stanovit pozdější datum než 15. září.
2. Výpočet odhadované výše příspěvku do provozních fondů se zakládá na operačních programech a hodnotě produkce uvedené na trh. Výpočet se rozdělí na výdaje na opatření na předcházení krizím a jejich řešení a na ostatní opatření.
Oddíl 3
Operační programy
Článek 55
Vnitrostátní strategie
1. Celková struktura a obsah vnitrostátní strategie podle čl. 103f odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 se stanoví v souladu s pokyny podle přílohy VII. Strategie může obsahovat i regionální prvky.
Vnitrostátní strategie zohledňuje všechna rozhodnutí přijatá a ustanovení schválená členskými státy podle části II hlavy II kapitoly II oddílů I a Ia nařízení (ES) č. 1234/2007 a této hlavy.
2. Vnitrostátní strategie, včetně začlenění vnitrostátního rámce podle čl. 103f odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, se stanoví před tím, než se v daném roce předloží návrhy operačních programů. Vnitrostátní rámec se začlení po jeho předložení Komisi a po jeho případné změně v souladu s čl. 103f odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Součástí postupu vypracování vnitrostátní strategie je analýza výchozí situace, za jejíž provedení odpovídá členský stát. Při analýze se zjišťují a vyhodnocují potřeby, jež je nutno splnit, třídí potřeby z hlediska priority, určují cíle stanovené operačními programy ke splnění těchto prioritních potřeb, očekávané výsledky a kvantifikované cíle, jichž je třeba dosáhnout ve vztahu k výchozí situaci, a stanovují se nejvhodnější nástroje a akce pro dosahování těchto cílů.
4. Členské státy rovněž zajistí sledování a hodnocení vnitrostátní strategie a jejího provádění prostřednictvím operačních programů.
Vnitrostátní strategii lze pozměňovat, a to zejména na základě sledování a hodnocení. Tyto změny se provádějí před předložením návrhu operačních programů na daný rok.
5. Členské státy ve vnitrostátní strategii stanoví maximální procentní podíly z fondu, které lze vynaložit na jednotlivá opatření nebo druh akce či výdaje, aby tak byla zajištěna přiměřená rovnováha mezi různými opatřeními.
Článek 56
Vnitrostátní rámec pro environmentální opatření
1. Kromě předložení navrhovaného rámce podle čl. 103f odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007 oznámí členské státy Komisi rovněž všechny změny vnitrostátního rámce, provedené postupem stanoveným v uvedeném pododstavci. Komise zpřístupní vnitrostátní rámec ostatním členským státům způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Vnitrostátní rámec uvádí v samostatném oddíle obecné požadavky na doplňkovost, soudržnost a soulad, které musí environmentální opatření vybraná v rámci operačního programu splňovat v souladu s čl. 103f odst. 1 prvním pododstavcem druhou větou nařízení (ES) č. 1234/2007. Komise poskytne členským státům vzor tohoto oddílu.
Vnitrostátní rámec stanoví také neúplný seznam environmentálních opatření a s nimi souvisejících podmínek použitelných v daném členském státě pro účely čl. 103c odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007. U každého environmentálního opatření se ve vnitrostátním rámci uvede:
a)
odůvodnění akce na základě jejího dopadu na životní prostředí a
b)
konkrétní závazek nebo závazky z akce plynoucí.
3. Environmentální opatření podobná agroenvironmentálním závazkům podporovaným v rámci programu rozvoje venkova mají stejnou délku trvání jako uvedené závazky. Pokračují v následném operačním programu, pokud by doba trvání podobných agroenvironmentálních závazků byla delší než doba trvání původního operačního programu. Členské státy však mohou povolit kratší dobu trvání environmentálních opatření, nebo v řádně odůvodněných případech dokonce jejich zastavení, a to zejména na základě výsledků hodnocení v polovině období podle čl. 126 odst. 3 tohoto nařízení.
Vnitrostátní rámec obsahuje dobu trvání akcí podle prvního pododstavce a v případě potřeby povinnost pokračovat v akci v rámci následného operačního programu.
Článek 57
Doplňková pravidla členských států
Členské státy mohou přijmout pravidla doplňující nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení, která se budou týkat způsobilosti opatření, akcí nebo výdajů v rámci operačních programů.
Článek 58
Vztah k programům rozvoje venkova
1. S výhradou odstavce 2 nelze akcím, na které se vztahují opatření stanovená tímto nařízením, udělit podporu v rámci programu nebo programů rozvoje venkova členských států schválených podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (9).
2. Pokud je opatřením potenciálně způsobilým podle tohoto nařízení výjimečně udělena podpora v souladu s čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1698/2005, členské státy zajistí, aby příjemce mohl podporu na danou akci obdržet pouze v rámci jednoho režimu.
K tomuto účelu členské státy při začlenění opatření obsahujících takové výjimky do svých programů rozvoje venkova zajistí, aby vnitrostátní strategie podle článku 55 tohoto nařízení obsahovala kritéria a správní pravidla, která budou uplatňovat v programech rozvoje venkova.
3. V případě potřeby a aniž jsou dotčena ustanovení čl. 103a odst. 3, čl. 103d odst. 1 a 3 a článku 103e nařízení (ES) č. 1234/2007 a článku 47 tohoto nařízení, nepřekročí výše podpory pro opatření, na která se vztahuje toto opatření, výši použitelnou pro opatření v rámci programu rozvoje venkova.
4. Podpora pro environmentální opatření, vyjma pořízení stálých aktiv, je omezena na maximální částky stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1698/2005 pro agroenvironmentální platby. Tyto částky mohou být ve výjimečných případech zvýšeny, přičemž se zohlední zvláštní okolnosti, které je třeba zdůvodnit ve vnitrostátní strategii podle článku 55 tohoto nařízení a v operačních programech organizací producentů. Částky na environmentální opatření mohou být rovněž zvýšeny v zájmu podpory operací souvisejících s prioritami uvedenými v článku 16a nařízení (ES) č. 1698/2005.
5. Odstavec 4 se nepoužije na environmentální opatření, která se netýkají přímo ani nepřímo konkrétního pozemku.
Článek 59
Obsah operačních programů
Operační programy obsahují:
a)
popis výchozí situace, založený podle potřeby na společných ukazatelích výchozího stavu uvedených v příloze VIII;
b)
cíle programu se zřetelem na prognózy produkce a odbytu a vysvětlení, jak program přispívá k vnitrostátní strategii, a potvrzení, že je v souladu s vnitrostátní strategií, včetně jeho vyváženosti z hlediska činností. Charakteristika cílů odkazuje na cíle definované ve vnitrostátní strategii a vyznačuje měřitelné cíle, aby se usnadnilo sledování postupně dosahovaného pokroku při provádění programu;
c)
podrobný popis opatření, včetně opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, který obsahuje jednotlivé akce a prostředky k dosažení uvedených cílů v jednotlivých letech provádění programu. V popisu musí být uvedeno, do jaké míry:
i)
různá opatření doplňují jiná opatření a jsou s nimi v souladu, včetně opatření financovaných nebo způsobilých pro podporu z jiných fondů Unie, zvláště pro podporu rozvoje venkova. V tomto ohledu se podle potřeby rovněž uvede zvláštní odkaz na opatření prováděná v rámci předchozích operačních programů,
ii)
z různých opatření neplyne žádné riziko dvojího financování z fondů Unie;
d)
dobu trvání programu a
e)
tato finanční hlediska:
i)
metodu výpočtu a výši finančních příspěvků,
ii)
postup při financování provozního fondu,
iii)
informace nutné k odůvodnění rozdílů ve výši příspěvků a
iv)
rozpočet a časový rozvrh pro vykonávání činností pro každý rok provádění programu.
Článek 60
Způsobilost akcí v rámci operačních programů
1. Operační programy nezahrnují akce ani výdaje uvedené na seznamu v příloze IX.
2. Výdaje v rámci operačních programů způsobilé pro podporu jsou omezeny na skutečně vzniklé náklady. Členské státy však mohou namísto toho předem a řádně odůvodněným způsobem stanovit standardní paušální sazby v těchto případech:
a)
pokud jsou tyto standardní paušální sazby uvedeny v příloze IX;
b)
u dodatečných vnějších dopravních nákladů na kilometr, porovnaných s náklady na kamionovou dopravu, vzniklých při použití železniční nebo lodní dopravy jako součást opatření ochrany životního prostředí a
c)
u dodatečných nákladů a ušlého příjmu v důsledku environmentálních opatření, vypočtených v souladu s čl. 53 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 (10).
Členské státy přezkoumají tyto sazby nejméně jednou za pět let.
3. Aby akce mohla být způsobilá, musí se u více než 50 % produktů (podle hodnoty), na které se akce vztahuje, jednat o produkty, pro něž je organizace producentů uznána. Aby mohly být do těchto 50 % započítány, musí tyto produkty pocházet od členů organizace producentů nebo od členů jiné organizace producentů či sdružení organizací producentů. Článek 50 se použije obdobně pro výpočet hodnoty.
4. Pro environmentální opatření platí tato pravidla:
a)
různá environmentální opatření lze kombinovat za předpokladu, že se navzájem doplňují a jsou navzájem slučitelná. V případě takové kombinace je při stanovení výše podpory zohledněn konkrétní ušlý příjem a dodatečné náklady vzniklé v důsledku této kombinace;
b)
závazky týkající se omezení používání hnojiv, přípravků na ochranu rostlin nebo jiných prostředků mohou být přijaty pouze tehdy, pokud mohou být tato omezení posouzena takovým způsobem, který poskytne dostatečnou záruku ohledně dodržení uvedených závazků;
c)
akce spojené s nakládáním s obaly šetrným k životnímu prostředí musí být řádně odůvodněny a musí překračovat požadavky stanovené členským státem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES (11).
Členské státy stanoví ve vnitrostátních strategiích podle článku 55 tohoto nařízení maximální procentní podíl ročních výdajů v rámci operačního programu, který je možno vynaložit na akce spojené s nakládáním s obaly šetrným k životnímu prostředí. Tento procentní podíl nesmí být vyšší než 20 %, pokud se nezohledňují zvláštní vnitrostátní nebo regionální okolnosti, které je třeba ve vnitrostátní strategii odůvodnit.
5. Investice, včetně investic v rámci leasingových smluv, jejichž doba splácení překročí délku operačního programu, mohou být v řádně hospodářsky odůvodněných případech převedeny do následného operačního programu, a to zejména v případech, kdy je doba fiskální amortizace delší než pět let.
V případě náhrad za investice je zbytková hodnota nahrazovaných investic:
a)
přičtena k provoznímu fondu organizace producentů nebo
b)
odečtena od nákladů na náhradu.
6. Investice nebo akce se mohou provádět v jednotlivých podnicích nebo v prostorách členů organizací producentů či sdružení organizací producentů, a to i v případě, že jsou akce svěřeny členům organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, pokud přispívají k cílům operačního programu. Vystoupí-li člen z organizace producentů, členské státy zajistí, aby byla investice nebo její zbytková hodnota navrácena. V řádně odůvodněných případech však mohou členské státy stanovit, že organizace producentů nemusí investici či její zbytkovou hodnotu vracet.
7. Investice a akce spojené s přepracováním ovoce a zeleniny na výrobky z ovoce a zeleniny mohou být způsobilé k podpoře, pokud tyto investice a akce sledují cíle uvedené v čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, včetně cílů uvedených v čl. 122 prvním pododstavci písm. c) uvedeného nařízení, a pokud jsou uvedeny ve vnitrostátní strategii podle čl. 103f odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 61
Doklady, které je třeba předložit
K operačním programům se přikládá zejména:
a)
doklad o zřízení provozního fondu;
b)
písemný závazek organizace producentů, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení, a
c)
písemný závazek organizace producentů, že nepřijala a nepřijme přímo ani nepřímo žádný jiný finanční příspěvek od Unie nebo od členského státu, pokud jde o akce, které mají nárok na podporu podle tohoto nařízení.
Článek 62
Operační programy sdružení organizací producentů
1. Členský stát může povolit sdružení organizací producentů, aby předložilo celý nebo částečný operační program, v němž budou uvedeny akce, jež byly stanoveny v operačních programech dvou nebo několika organizací producentů, které jsou jeho členy, ale které se neuskutečnily.
2. Operační programy sdružení organizací producentů se posuzují společně s operačními programy organizací producentů, které jsou jeho členy, a to včetně plnění cílů a omezení uvedených v článku 103c nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Členské státy zajistí, aby
a)
akce byly plně financovány z příspěvků členů sdružení organizací producentů, kteří jsou organizacemi producentů, vyplácených z provozních fondů těchto organizací producentů. Tyto akce však mohou financovat částkou úměrnou příspěvku organizací producentů, které jsou členy sdružení, členové sdružení organizací producentů, kteří nejsou organizacemi producentů podle článku 34;
b)
tyto akce a odpovídající finanční účast byly uvedeny v operačních programech všech zúčastněných organizací producentů;
c)
nehrozilo nebezpečí dvojího financování.
4. Články 58, 59 a 60, čl. 61 písm. b) a c) a články 63 až 67 se použijí obdobně na operační programy sdružení organizací producentů. Vyváženost z hlediska činností podle čl. 59 písm. b) se však nevyžaduje u částečných operačních programů sdružení organizací producentů.
Článek 63
Lhůta pro podání
1. Organizace producentů předkládají operační programy ke schválení příslušnému orgánu v členském státě, v němž má organizace producentů své sídlo, nejpozději do 15. září roku, který předchází roku, v němž se mají operační programy provádět. Členské státy však mohou toto datum posunout.
2. Jestliže právnická osoba nebo jasně vymezená složka právnické osoby, včetně seskupení producentů, předloží žádost o uznání za organizaci producentů, může zároveň předložit ke schválení operační program uvedený v odstavci 1. Schválení operačního programu je podmíněno získáním uznání nejpozději do data stanoveného v čl. 64 odst. 2.
Článek 64
Rozhodnutí
1. Příslušný orgán členského státu podle potřeby:
a)
schvaluje výši provozních fondů a operační programy, které splňují požadavky nařízení (ES) č. 1234/2007 a požadavky této kapitoly;
b)
schvaluje operační programy, pokud organizace producentů přijme určité změny, nebo
c)
zamítne operační programy nebo jejich části.
2. Příslušný orgán členského státu přijme rozhodnutí o operačních programech a provozních fondech do 15. prosince roku, v němž byly předloženy.
Členské státy oznámí tato rozhodnutí organizacím producentů do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však může příslušný orgán členského státu rozhodnout o operačních programech a provozních fondech do 20. ledna po datu předložení. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po předložení.
Článek 65
Změny operačních programů pro následující roky
1. Organizace producentů mohou nejpozději do 15. září žádat o změny operačních programů (včetně doby jejich trvání), které mají platit od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy však mohou datum pro předkládání žádostí posunout.
2. K žádostem o změny se přikládá podkladová dokumentace, v níž se uvádí důvod, povaha a důsledky navrhovaných změn.
3. Příslušný orgán členského státu přijme rozhodnutí o změnách operačních programů do 15. prosince roku podání žádosti.
V řádně zdůvodněných případech však může příslušný orgán členského státu rozhodnout o změně operačních programů do 20. ledna po datu předložení žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po předložení žádosti.
Článek 66
Změny operačních programů během roku
1. Členské státy mohou povolit změny operačních programů během roku za podmínek, které samy určí.
2. Příslušný orgán členského státu přijme rozhodnutí o změnách operačních programů požadovaných podle odstavce 1 do 20. ledna roku následujícího po roce, pro který se o změny žádá.
3. Příslušný orgán členského státu může organizacím producentů povolit, aby během roku:
a)
provedly své operační programy pouze zčásti;
b)
změnily obsah operačního programu;
c)
zvýšily částku provozního fondu maximálně o 25 % původně schválené částky nebo tuto částku snížily o procentní podíl, jejž určí členské státy, pokud zůstanou zachovány všeobecné cíle operačního programu. Členské státy mohou tento procentní podíl zvýšit v případě fúze organizací producentů podle čl. 29 odst. 1;
d)
v případě uplatnění článku 93 zvýšily částku v provozním fondu o vnitrostátní finanční podporu.
4. Členské státy určí podmínky, za nichž mohou být operační programy během roku změněny bez předchozího schválení příslušným orgánem členského státu. Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že je organizace producentů neprodleně oznámí příslušnému orgánu.
Článek 67
Doba provádění operačních programů
1. Operační programy se provádějí v ročních obdobích od 1. ledna do 31. prosince.
2. Operační programy schválené nejpozději 15. prosince se provádějí od 1. ledna následujícího roku.
Provádění programů schválených po 15. prosinci se posouvá o jeden rok.
Odchylně od prvního a druhého pododstavce tohoto odstavce je v případě použití čl. 64 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 65 odst. 3 druhého pododstavce provádění operačních programů schválených podle uvedených ustanovení zahájeno nejpozději 31. ledna následujícího po jejich schválení.
Oddíl 4
Podpora
Článek 68
Schválená výše podpory
1. Členské státy oznámí organizacím producentů a sdružením organizací producentů schválenou výši podpory podle čl. 103 g odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 do 15. prosince roku, který předchází roku, na nějž je podpora požadována.
2. V případě použití čl. 64 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 65 odst. 3 druhého pododstavce oznámí členské státy schválenou výši podpory do 20. ledna roku, na který je podpora požadována.
Článek 69
Žádosti o podporu
1. Organizace producentů podávají příslušnému orgánu členského státu žádost o podporu nebo o zbývající částku podpory na každý operační program, na který je podpora požadována, do 15. února roku následujícího po roce, na který je podpora požadována.
2. K žádostem o podporu se přikládá podkladová dokumentace, v níž se uvádí:
a)
požadovaná podpora;
b)
hodnota produkce uvedené na trh;
c)
finanční příspěvky vybrané od členů organizace producentů a příspěvky organizace producentů samé;
d)
výdaje vynaložené v rámci operačního programu;
e)
výdaje týkající se předcházení krizím a jejich řešení rozdělené podle jednotlivých akcí;
f)
podíl provozního fondu vynaložený na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, rozdělený podle jednotlivých akcí;
g)
soulad s čl. 103c odst. 2, s čl. 103c odst. 3 prvním pododstavcem a s článkem 103d nařízení (ES) č. 1234/2007;
h)
písemný závazek, že organizace producentů neobdržela dvojí financování ze strany Unie nebo vnitrostátní financování, pokud jde o opatření nebo akce, na které může být poskytnuta podpora podle tohoto nařízení, a
i)
důkaz o provedení dotčené akce v případě žádosti o platbu na základě standardní paušální sazby podle čl. 60 odst. 2.
3. Žádosti o podporu se mohou vztahovat na plánované, avšak neuskutečněné výdaje, pokud se prokáže, že:
a)
dotčené činnosti nemohly být provedeny do 31. prosince roku provádění operačního programu z důvodů, které dotčená organizace producentů nemohla ovlivnit;
b)
tyto činnosti mohou být provedeny do 30. dubna roku následujícího po roce, na který bylo zažádáno o podporu, a
c)
rovnocenný příspěvek organizace producentů zůstává v provozním fondu.
Podpora se vyplatí a jistota složená podle čl. 71 odst. 3 se uvolní pouze pod podmínkou, že se do 30. dubna roku následujícího po roce, pro který byly dotčené výdaje naplánovány, prokáže uskutečnění plánovaných výdajů uvedených v prvním pododstavci písm. b), a na základě skutečně vzniklého nároku na podporu.
4. Pokud jsou žádosti podány po datu stanoveném v odstavci 1, podpora se sníží o 1 % za každý den prodlení.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech může příslušný orgán členského státu přijmout žádosti po datu stanoveném v odstavci 1, pokud byly provedeny nezbytné kontroly a byla dodržena lhůta pro výplatu stanovená v článku 70.
5. Sdružení organizací producentů mohou podat žádost o podporu podle odstavce 1 za své členy a jejich jménem, pokud jsou tito členové organizacemi producentů a pokud je u každého člena předložena podkladová dokumentace požadovaná podle odstavce 2. Organizace producentů jsou konečnými příjemci podpory.
Článek 70
Výplata podpory
Členské státy vyplatí podporu do 15. října roku následujícího po roce provádění programu.
Článek 71
Zálohy
1. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby zažádaly o to, aby jim byla jako záloha vyplacena část podpory odpovídající předvídatelným výdajům vznikajícím v rámci operačního programu během tří až čtyřměsíčního období začínajícího v měsíci, v němž byla žádost o zálohu podána.
2. Žádosti o zálohy se podávají podle rozhodnutí členského státu buď v režimu tří měsíců v lednu, dubnu, červenci a říjnu, nebo v režimu čtyř měsíců v lednu, květnu a září.
Celková částka záloh vyplacených na daný rok nesmí přesáhnout 80 % výše podpory původně schválené pro daný operační program.
3. Podle nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 se zálohy vyplácejí až po složení jistoty rovnající se 110 % zálohy (12).
Členské státy stanoví podmínky, které zajistí, aby byly finanční příspěvky do provozního fondu vybírány v souladu s článkem 52 a článkem 53 tohoto nařízení a aby byly dříve vyplacené zálohy a odpovídající příspěvek organizace producentů skutečně vynaloženy.
4. Žádosti o uvolnění jistoty se mohou podávat během roku, v němž program probíhá, a musí k nim být přiložena podkladová dokumentace, jako např. faktury a doklady prokazující provedení platby.
Jistoty se uvolňují až do 80 % vyplacených záloh.
5. Zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení operací stanovených v operačních programech při dodržení závazků stanovených v čl. 61 písm. b) a c) tohoto nařízení.
Při nedodržení zásadního požadavku nebo při závažném porušení závazků stanovených v čl. 61 písm. b) a c) jistota propadne, aniž jsou dotčeny jiné sankce nebo postihy, které je možné použít podle kapitoly V oddílu 3.
V případě nesplnění jiných požadavků jistota propadá v poměru k závažnosti zjištěné nesrovnalosti.
6. Členské státy mohou u záloh stanovit jejich minimální výši a lhůty.
Článek 72
Částečné platby
Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby žádaly o proplacení části podpory odpovídající částkám, které již byly v rámci operačního programu vynaloženy.
Žádosti lze podávat kdykoli, avšak maximálně třikrát během jednoho roku. Musí k nim být přiložena podkladová dokumentace, jako např. faktury a doklady prokazující provedení platby.
Platby související se žádostmi o vyplacení části podpory nesmějí převyšovat 80 % části podpory odpovídající částkám, které již byly v rámci operačního programu za dané období vynaloženy. Členské státy mohou u částečných plateb stanovit jejich minimální výši a lhůty pro podání žádostí.
KAPITOLA III
Opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 73
Volba opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Členské státy mohou stanovit, že se na jejich území nepoužije jedno nebo více opatření uvedených v čl. 103c odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 74
Úvěry na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Úvěry čerpané na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čl. 103c odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007, jejichž lhůta splácení přesahuje dobu trvání operačního programu, mohou být z oprávněných hospodářských důvodů převedeny do následného operačního programu.
Oddíl 2
Stahování z trhu
Článek 75
Definice
Tento oddíl stanoví pravidla pro stahování z trhu podle čl. 103c odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Pro účely této kapitoly se pojmy „produkty stažené z trhu“,„stažené produkty“ a „produkty nenabízené k prodeji“ rozumějí produkty, které jsou takto staženy z trhu.
Článek 76
Obchodní normy
1. Jestliže pro daný produkt existuje obchodní norma podle hlavy II, musí takový produkt stažený z trhu této normě odpovídat, s výjimkou ustanovení o obchodní úpravě a označování produktů. Produkty mohou být staženy hromadně bez ohledu na jejich velikost, jsou-li splněny minimální požadavky pro třídu II, zejména pokud jde o jakost a velikost.
Malé produkty definované v příslušné normě však musí splňovat platnou obchodní normu, včetně ustanovení o obchodní úpravě a označování produktů.
2. Jestliže pro daný produkt žádná taková obchodní norma neexistuje, musí produkty stažené z trhu splňovat minimální požadavky stanovené v příloze X. Členské státy mohou stanovit dodatečná pravidla doplňující uvedené minimální požadavky.
Článek 77
Tříletý průměr pro stažení z trhu k bezplatnému rozdělení
1. Pětiprocentní omezení objemu produkce uvedené na trh podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vypočte na základě aritmetického průměru celkových objemů produktů, pro něž je uznána organizace producentů a které byly prostřednictvím organizace producentů uvedeny na trh během tří předcházejících let.
2. U nedávno uznaných organizací producentů se pro hospodářské roky před uznáním použijí tyto údaje:
a)
jestliže organizace byla seskupením producentů, pak podle potřeby rovnocenné údaje za takové seskupení producentů; nebo
b)
objem zohledněný v žádosti o uznání.
Článek 78
Předběžné oznámení o stažení z trhu
1. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným orgánům členského státu předem telefaxem nebo elektronicky všechna plánovaná stažení z trhu.
V tomto oznámení je zejména uveden seznam produktů, na které se intervence vztahuje, a jejich hlavní vlastnosti podle příslušných obchodních norem, odhadované množství jednotlivých dotčených produktů, jejich předpokládané určení a místo, na kterém mohou být stažené produkty zkontrolovány podle článku 108.
Oznámení obsahují potvrzení, že stažené produkty splňují platné obchodní normy nebo minimální požadavky uvedené v článku 76.
2. Členské státy stanoví pro organizace producentů prováděcí pravidla týkající se oznámení podle odstavce 1, zejména pokud jde o lhůty.
3. Ve lhůtách podle odstavce 2 členské státy:
a)
buď provedou kontrolu podle čl. 108 odst. 1, a pokud nejsou zjištěny žádné nesrovnalosti, schválí stažení v souladu s kontrolou, nebo
b)
v případech podle čl. 108 odst. 3 neprovádějí kontrolu podle čl. 108 odst. 1 a telefaxem nebo elektronicky o tom organizaci producentů informují a schválí oznámené stažení.
Článek 79
Podpora
1. Podpora na stažení z trhu, složená z příspěvku Unie a z příspěvku organizace producentů, nesmí převyšovat částky stanovené v příloze XI pro produkty uvedené v dané příloze. U ostatních produktů stanoví maximální výši podpory členské státy.
V případě, že organizace producentů obdržela od třetích stran náhradu za produkty stažené z trhu, snižuje se podpora uvedená v prvním pododstavci o čisté příjmy dosažené organizacemi producentů z produktů stažených z trhu. Aby byly dotčené produkty způsobilé pro podporu, musí být staženy z trhu s ovocem a zeleninou.
2. Stažení z trhu nesmí u žádného produktu překročit 5 % podíl objemu produkce uvedené na trh danou organizací producentů. Při určování tohoto procentního podílu se však nezohledňují množství, s nimiž se nakládá jedním ze způsobů uvedených v čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo jakýmkoli jiným způsobem schváleným členskými státy podle čl. 80 odst. 2 tohoto nařízení.
Objem produkce uvedené na trh se vypočte jako průměr objemu produkce uvedené na trh v předchozích třech letech. Pokud tento údaj není k dispozici, použije se objem produkce uvedené na trh, pro kterou byla organizace producentů uznána.
Procentní podíly uvedené v prvním pododstavci jsou roční průměry za období posledních tří let s ročním rozpětím pro překročení ve výši 5 %.
3. Finanční podpora Unie v případě ovoce a zeleniny stažených z trhu, které byly bezplatně rozděleny mezi dobročinné organizace a instituce podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, se vztahuje pouze na platby týkající se produktů, s nimiž bylo naloženo v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, a na náklady uvedené v čl. 81 odst. 1 a čl. 82 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 80
Určení stažených produktů
1. Členské státy stanoví přípustná určení pro produkty stažené z trhu. Přijmou předpisy zajišťující, aby stažení produktu z trhu ani jeho určení nemělo nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádné nepříznivé rostlinolékařské důsledky. Náklady vzniklé organizacím producentů v důsledku dosažení souladu s těmito předpisy jsou způsobilé jako součást podpory na stažení z trhu v rámci operačního programu.
2. Určení podle odstavce 1 zahrnují bezplatné rozdělení ve smyslu čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 a rovnocenná určení schválená členskými státy.
Členské státy mohou umožnit dobročinným organizacím a institucím uvedeným v čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, aby požadovaly od konečného příjemce produktů stažených z trhu symbolický příspěvek v případě, že tyto produkty prošly zpracováním.
Příjemcům bezplatně rozdělených produktů je možno povolit, aby zaplatili zpracovatelům ovoce a zeleniny v naturáliích, pokud tato platba kompenzuje pouze náklady na zpracování a pokud členský stát, v němž dochází k platbě, stanovil pravidla, která zajistí, aby zpracované produkty byly skutečně určeny ke spotřebě konečnými příjemci podle druhého pododstavce.
Členské státy přijmou veškeré nezbytné kroky, aby usnadnily kontakty a spolupráci mezi organizacemi producentů a dobročinnými organizacemi a institucemi podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, které schválily.
3. Postoupení produktů zpracovatelskému průmyslu je možné. Členské státy přijmou prováděcí předpisy zajišťující, aby v Unii nedošlo k narušení hospodářské soutěže v dotčených odvětvích ani u dovezených produktů a aby se stažené produkty nedostaly znovu na trh. Alkohol získaný destilací se použije výhradně pro průmyslové nebo energetické účely.
Článek 81
Dopravní náklady
1. Náklady na přepravu pro bezplatné rozdělení všech produktů stažených z trhu jsou způsobilé v rámci operačního programu na základě paušálních částek stanovených v závislosti na vzdálenosti mezi místem stažení a místem dodávky podle přílohy XII.
V případě námořní přepravy určují členské státy vzdálenost mezi místem stažení z trhu a místem dodávky. Pokud je možná pozemní přeprava, nesmí náhrada přesahovat náklady na pozemní přepravu po nejkratší trase mezi místem nakládky a teoretickým místem dodání. Pro částky stanovené v příloze XII se používá opravný koeficient 0,6.
2. Náklady na přepravu jsou hrazeny straně, která skutečně nese finanční náklady na příslušnou přepravní operaci.
Platbu je možné provést pouze po předložení podkladové dokumentace, která obsahuje zejména tyto údaje:
a)
názvy přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů;
c)
převzetí přijímajícími organizacemi a použité dopravní prostředky a
d)
vzdálenost mezi místem stažení z trhu a místem dodávky.
Článek 82
Náklady na třídění a balení
1. Náklady na třídění a balení ovoce a zeleniny stažených z trhu a určených k bezplatnému rozdělení jsou způsobilé v rámci operačních programů v případě produktů v baleních o čisté hmotnosti menší než 25 kilogramů s paušální sazbou stanovenou v příloze XIII části A.
2. Balení produktů určených k bezplatnému rozdělování jsou opatřena evropským znakem a jedním (nebo několika) z nápisů uvedených v příloze XIII části B.
3. Náklady na třídění a balení jsou hrazeny organizaci producentů, která tyto operace provedla.
Platbu je možné provést pouze po předložení podkladové dokumentace, která obsahuje zejména tyto údaje:
a)
názvy přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů a
c)
převzetí přijímajícími organizacemi, s uvedením druhu obchodní úpravy.
Článek 83
Podmínky pro příjemce stažených produktů
1. Příjemci stažených produktů podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušné operace;
c)
podrobit se kontrolám podle právních předpisů Unie a
d)
předložit podkladovou dokumentaci o konečném určení každého příslušného produktu ve formě přejímacího listu (nebo rovnocenného dokladu), který potvrzuje, že stažené produkty byly převzaty třetí stranou za účelem jejich bezplatného rozdělení.
Členské státy však mohou rozhodnout, že příjemci nemusí vést výkazy ani účetnictví podle písm. b) prvního pododstavce, pokud dostávají pouze malá množství a pokud státy posoudí riziko jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam.
2. Příjemci stažených produktů pro jiná určení se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušné operace, pokud to členské státy posoudí jako vhodné i přes skutečnost, že produkt byl před dodáním denaturován;
c)
podrobit se kontrolám podle právních předpisů Unie a
d)
v případě stažených produktů určených pro destilaci se rovněž zavazují, že nezažádají o dodatečnou podporu pro alkohol vyrobený z příslušných produktů.
Oddíl 3
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
Článek 84
Definice sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„sklízením nezralého ovoce a zeleniny“ se rozumí úplné sklizení neobchodovatelných produktů v určité oblasti, které se provádí před počátkem obvyklé sklizně. Dotčené produkty nesmějí být poškozeny ještě před sklizní nezralého ovoce a zeleniny, a to ani klimatickými podmínkami, chorobou, ani jiným způsobem;
b)
„nesklízením“ se rozumí situace, kdy se z dotčené oblasti nesklidí během normálního produkčního cyklu žádná produkce k obchodním účelům. Zničení produktů v důsledku klimatického jevu nebo napadení chorobou se nepokládá za nesklízení.
2. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a nesklízení doplňuje běžné pěstitelské postupy a liší se od nich.
Článek 85
Podmínky sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Pokud jde o sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, členské státy:
a)
přijmou prováděcí předpisy k těmto opatřením, včetně předběžného oznámení o nesklízení nebo sklízení nezralého ovoce a zeleniny, jeho obsahu a lhůtách, výše náhrad k výplatě a používání opatření, a dále stanoví podrobný seznam produktů způsobilých v rámci opatření;
b)
přijmou předpisy zajišťující, aby provedení opatření nemělo nepříznivý dopad na životní prostředí ani nepříznivé rostlinolékařské důsledky;
c)
zkontrolují, zda jsou opatření správně uplatňována, včetně ustanovení podle písmen a) a b), a pokud tomu tak není, neschválí použití opatření.
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným orgánům členského státu předem telefaxem nebo elektronicky všechna plánovaná sklízení nezralého ovoce a zeleniny či jejich nesklízení.
Do prvního oznámení v každém roce za daný produkt zahrnou analýzu založenou na očekávané tržní situaci, která odůvodňuje sklízení nezralého ovoce a zeleniny jako opatření pro předcházení krizím.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení nesmí být zároveň uplatněno na stejný produkt a stejnou oblast během jednoho roku, ani během dvou po sobě následujících let.
4. Vyrovnávací platby, které zahrnují jak příspěvek Unie, tak i příspěvek organizace producentů na sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, stanoví členský stát podle odst. 1 písm. a) jako platby na hektar:
a)
tak, aby zahrnovaly pouze dodatečné náklady vzniklé použitím opatření, s ohledem na environmentální a rostlinolékařské řízení nezbytné pro dodržení ustanovení přijatých podle odst. 1 písm. b), nebo
b)
tak, aby zahrnovaly nejvýše 90 % maximální míry podpory na stažení z trhu podle článku 79.
Oddíl 4
Propagace a komunikace
Článek 86
Provádění propagačních a komunikačních opatření
1. Členské státy přijmou prováděcí předpisy k uplatňování propagačních a komunikačních opatření. Tyto předpisy musí v případě potřeby umožnit rychlé použití opatření.
2. Akce v rámci propagačních a komunikačních opatření doplňují veškeré probíhající propagační a komunikační akce, které nesouvisí s opatřeními pro předcházení krizím a jejich řešení uplatňovanými dotčenou organizací producentů.
Oddíl 5
Odborná příprava
Článek 87
Provádění vzdělávacích opatření
Členské státy přijmou prováděcí předpisy k provádění vzdělávacích opatření.
Oddíl 6
Pojištění sklizně
Článek 88
Cíl pojištění sklizně
Pojištění sklizně řídí organizace producentů a toto pojištění přispívá k zabezpečení příjmů producentů a k pokrytí tržních ztrát vzniklých organizaci producentů nebo jejím členům, pokud jsou postiženi přírodní pohromou, klimatickými jevy, a případně chorobami rostlin nebo škůdci.
Článek 89
Provádění pojištění sklizně
1. Členské státy přijmou prováděcí předpisy v oblasti pojištění sklizně, včetně předpisů nutných pro zajištění, že pojistnými opatřeními nebude narušena hospodářská soutěž na pojistném trhu.
2. Členské státy mohou dodatečným vnitrostátním financováním přispívat k podpoře opatření k pojištění sklizně, která využívají prostředky z provozního fondu. Celková veřejná podpora na pojištění sklizně však nesmí překročit:
a)
80 % nákladů na pojistné hrazené producenty jako pojištění proti ztrátám způsobeným nepříznivými klimatickými jevy srovnatelnými s přírodní pohromou;
b)
50 % nákladů na pojistné hrazené producenty jako pojištění proti:
i)
ztrátám uvedeným v písmenu a) a proti jiným ztrátám způsobeným nepříznivými klimatickými jevy a
ii)
ztrátám způsobených chorobami zvířat a rostlin nebo škůdci.
Limit stanovený v prvním pododstavci písm. b) platí i v těch případech, kdy je jinak provozní fond způsobilý pro 60 % finanční podpory Unie podle čl. 103d odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Pojištění sklizně nekryje platby pojistného, které nahrazují producentům více než 100 % utrpěné ztráty příjmů, s přihlédnutím k veškerým náhradám, které producenti obdrží z jiných režimů podpory souvisejících s pojištěným rizikem.
4. Pro účely tohoto článku má pojem „nepříznivý klimatický jev srovnatelný s přírodní pohromou“ stejný význam jako v čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (13).
Oddíl 7
Podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů
Článek 90
Podmínky podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů
1. Členské státy přijmou prováděcí předpisy týkající se podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů.
2. Podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů sestává z příspěvku Unie a z příspěvku organizace producentů. Celková výše podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů nesmí překročit tento podíl příspěvku organizace producentů do vzájemného fondu v prvním, druhém a třetím roce jeho fungování:
a)
10 %, 8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později;
b)
5 %, 4 % a 2 % v ostatních členských státech.
3. Organizace producentů může obdržet podporu podle odstavce 2 pouze jednou a pouze v prvních třech letech fungování fondu. Pokud požádá organizace producentů o podporu až ve druhém nebo třetím roce fungování fondu, bude podpora činit:
a)
8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později;
b)
4 % a 2 % v ostatních členských státech.
4. Členské státy mohou stanovit stropy pro částky, které může organizace producentů obdržet jako podporu na správní náklady na zřizování vzájemných fondů.
KAPITOLA IV
Vnitrostátní finanční podpora
Článek 91
Stupeň organizovanosti producentů
1. Pro účely čl. 103e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 se stupeň organizovanosti producentů v určitém regionu členského státu vypočítá jako hodnota produkce ovoce a zeleniny vyprodukované v daném regionu a uvedené na trh organizacemi producentů, sdruženími organizací producentů a seskupeními producentů vydělená celkovou hodnotou produkce ovoce a zeleniny vyprodukované v daném regionu.
2. Stupeň organizovanosti producentů v určitém regionu členského státu se pokládá za obzvláště nízký, pokud jeho průměrná hodnota vypočtená podle odstavce 1 činí za poslední tři roky, za něž jsou údaje k dispozici, méně než 20 %.
Vnitrostátní finanční podporu je možné čerpat pouze na produkci ovoce a zeleniny vyprodukovanou v regionu uvedeném v tomto článku. Pro účely této kapitoly se za region pokládá určitá část území členského státu vymezená na základě její správní, zeměpisné nebo hospodářské charakteristiky.
Článek 92
Schvalování výplaty vnitrostátní finanční podpory
1. Členské státy předkládají Komisi žádost o schválení poskytnutí vnitrostátní finanční podpory podle čl. 103e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 pro operační programy, které mají být provedeny ve kterémkoli příslušném kalendářním roce, do 31. ledna daného roku.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že stupeň organizovanosti producentů v dotčeném regionu je obzvláště nízký podle definice v článku 91 tohoto nařízení a že podporu lze čerpat pouze na produkty odvětví ovoce a zeleniny vyprodukované v daném regionu, a dále údaji o dotčené organizaci producentů, výši příslušné podpory a podílu finančních příspěvků poskytovaných v souladu s čl. 103b odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Komise schválí nebo zamítne žádost do tří měsíců od jejího předložení. Neodpoví-li Komise v této lhůtě, považuje se žádost za schválenou.
Pokud je žádost neúplná, přeruší se tříměsíční lhůta a členský stát je informován o zjištěných nesrovnalostech. Přerušení nabývá účinnosti ode dne, kdy je o něm členský stát informován, a trvá do obdržení kompletní žádosti.
Článek 93
Změny operačního programu
Organizace producentů, která chce žádat o vnitrostátní finanční podporu, upraví podle potřeby svůj operační program podle článků 65 nebo 66.
Článek 94
Žádost o platbu a platba vnitrostátní finanční podpory
1. Organizace producentů žádají o vnitrostátní finanční podporu a členské státy tuto podporu vyplácejí podle článků 69 až 70.
2. Členské státy mohou přijmout doplňující pravidla týkající se platby vnitrostátní finanční podpory, včetně možnosti poskytnout zálohu a částečnou platbu.
Článek 95
Uhrazení vnitrostátní finanční podpory Unií
1. Členské státy mohou požádat Unii o uhrazení schválené vnitrostátní finanční podpory skutečně vyplacené organizacím producentů nejpozději do 1. ledna druhého roku následujícího po roce provádění programu.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že ve třech ze čtyř předchozích let byly splněny podmínky uvedené v čl. 103e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, a dále údaji o dotčených organizacích producentů, výši skutečně vyplacené podpory a popisem provozního fondu rozděleným na celkovou výši, příspěvky Unie, členského státu (vnitrostátní finanční podpora) a organizací producentů a členů.
2. Komise přijme rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí této žádosti. Žádost se zamítne, pokud nebyla dodržena pravidla o schvalování a uhrazení vnitrostátní finanční podpory či pokud žádající členský stát nedodržel pravidla týkající se organizací producentů, provozního fondu a operačních programů stanovená v tomto nařízení nebo v nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Jestliže bylo uhrazení podpory Unií schváleno, ohlásí se způsobilé výdaje Komisi postupem stanoveným v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (14).
4. Podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory z prostředků Unie nesmí překročit 60 % vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizaci producentů.
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Zprávy a oznámení
Článek 96
Zprávy seskupení producentů a organizací producentů
1. Na žádost příslušného orgánu členského státu poskytne seskupení producentů a organizace producentů veškeré příslušné údaje potřebné pro vypracování výroční zprávy podle čl. 97 písm. b).
2. Spolu se žádostmi o podporu předkládají organizace producentů výroční zprávy o provádění operačních programů.
Tyto zprávy se týkají:
a)
operačních programů prováděných během předchozího roku;
b)
hlavních změn operačních programů a
c)
rozdílů mezi odhadovanou podporou a požadovanou podporou.
3. U každého prováděného operačního programu se ve výroční zprávě uvedou:
a)
dosažené úspěchy a výsledky operačního programu, založené podle potřeby na společných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených v příloze VIII a popřípadě na dodatečných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených ve vnitrostátní strategii, a
b)
shrnutí významných problémů, které bylo třeba při řízení programu řešit, a veškerá opatření přijatá pro zajištění kvality a účinnosti provádění programu.
Ve výročních zprávách se případně uvede, které účinné záruky byly zavedeny v souladu s vnitrostátní strategií a při uplatňování čl. 103c odst. 5 nařízení (ES) č. 1234/2007 s cílem chránit životní prostředí před možným zvýšeným tlakem v důsledku investic podporovaných v rámci operačního programu.
4. Za závěrečný rok provádění operačního programu nahrazuje výroční zprávu podle odstavce 1 zpráva závěrečná.
Závěrečné zprávy uvedou, do jaké míry bylo dosaženo cílů sledovaných v programech. Vysvětlí změny akcí nebo metod a určí faktory, které přispěly k úspěchu či nezdaru při provádění programu a o nichž se uvažuje nebo bude uvažovat při vypracování následných operačních programů nebo při změně stávajících operačních programů.
5. Jestliže seskupení producentů nebo organizace producentů nepředloží členském státu oznámení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo pokud se oznámení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé členskému státu, pozastaví členský stát, aniž jsou tím dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, uznání seskupení producentů nebo uznání organizace producentů až do okamžiku, kdy je předloženo správné oznámení.
Členský stát uvede ve své výroční zprávě podle čl. 97 písm. b tohoto nařízení podrobné údaje o těchto případech.
Článek 97
Oznámení členských států týkající se organizací producentů, sdružení organizací producentů a seskupení producentů
Členské státy Komisi oznámí tyto údaje a předají tyto dokumenty:
a)
každoročně do 31. ledna celkovou výši provozních fondů schválenou na daný rok pro všechny operační programy. V tomto oznámení se jednoznačně uvede celková výše provozních fondů i celková částka podpory, kterou do těchto fondů poskytla Unie. Tyto údaje je nutno dále rozdělit na částky určené na opatření pro přecházení krizím a jejich řešení a na jiná opatření;
b)
každoročně do 15. listopadu výroční zprávu o organizacích producentů, sdruženích producentů a seskupeních producentů a provozních fondech, operačních programech a plánech uznání funkčních v předchozím roce. Výroční zpráva musí obsahovat zejména údaje uvedené v příloze XIV;
c)
každoročně do 31. ledna finanční částku, s níž se počítá na provedení plánů uznání pro daný rok. Uvádějí se schválené částky nebo jejich odhady. U jednotlivých seskupení producentů se v oznámení uvádějí tyto údaje:
i)
celková částka na provádění plánu uznání v daném roce, příspěvky od Unie, členských států a seskupení producentů a/nebo členů seskupení producentů;
ii)
rozdělení podpor na podpory podle čl. 103a odst. 1 písm. a) a čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 98
Oznámení členských států týkající se produkčních cen ovoce a zeleniny na vnitřním trhu
1. Příslušné orgány členských států oznámí Komisi každou středu do 12:00 hodin (bruselského času) průměrné zjištěné ceny ovoce a zeleniny pro každý tržní den na reprezentativních trzích uvedených v příloze XV části A.
U ovoce a zeleniny, na které se vztahuje všeobecná obchodní norma, se oznamují pouze ceny produktů, které splňují normu, zatímco ceny u produktů, na které se vztahuje zvláštní obchodní norma, se týkají pouze produktů třídy I.
Oznámené ceny jsou ceny produktů při výstupu z balíren, tříděných, balených a případně na paletách, vyjádřené v eurech na 100 kilogramů čisté hmotnosti.
Pokud mají členské státy k dispozici příslušné údaje, oznámí ceny podle druhů a odrůd produktů, velikosti a obchodní úpravy specifikovaných v příloze XV části A. Pokud se zaznamenané ceny týkají jiných druhů, odrůd, velikostí nebo obchodní úpravy, než které jsou uvedeny v příloze XV části A, oznámí příslušné orgány členských států Komisi druhy, odrůdy, velikosti nebo obchodní úpravu produktů, kterým ceny odpovídají.
2. Členské státy určí reprezentativní trhy v pěstitelské oblasti pro dotčené ovoce a zeleninu na základě obchodních transakcí uskutečněných na fyzicky zjistitelných trzích (např. velkoobchodní trhy, aukce nebo jiná místa provádění nabídky a poptávky), nebo na základě přímých obchodních transakcí mezi producenty, včetně organizací producentů, a individuálními odběrateli (velkoobchodníky, obchodníky, distribučními středisky a jinými hospodářskými subjekty). Reprezentativní trhy mohou být určeny také na základě kombinace obchodních transakcí uskutečněných na fyzicky zjistitelných trzích a přímých transakcí.
3. Produkční ceny ovoce a zeleniny a jiných produktů uvedených v příloze XV části B příslušné orgány členských států mohou Komisi oznámit na dobrovolném základě.
4. Oznámení cen podle odstavce 3 probíhá v souladu s pokyny, které přijme Komise; Komise tyto pokyny veřejně zpřístupní způsobem, který uzná za vhodný.
Oddíl 2
Kontroly
Článek 99
Systém jednoznačné identifikace
Členské státy zajistí používání systému jednoznačné identifikace u všech žádostí o podporu předkládaných stejnou organizací producentů nebo seskupením producentů. Tato identifikace musí být slučitelná se systémem identifikace totožnosti uvedeným v čl. 15 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (15).
Článek 100
Postupy předkládání
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, stanoví členské státy vhodné postupy pro podávání žádostí o podpory, žádostí o uznání nebo o schválení operačního programu i o požadované platby.
Článek 101
Výběr vzorku
Tam, kde je vhodné provádět kontroly na základě odebraných vzorků, zajistí členské státy povahou a četností těchto kontrol a na základě analýzy rizika, aby kontroly byly přiměřené dotčenému opatření.
Článek 102
Správní kontroly
Správní kontroly se provádějí u všech žádostí o podporu nebo o požadované platby a týkají se všech prvků, které je možné a vhodné kontrolovat. Tyto postupy vyžadují evidenci provedených operací, výsledků ověřování a opatření přijatých v případě zjištěných nesrovnalostí.
Článek 103
Kontroly na místě
1. O každé kontrole na místě se vypracuje kontrolní zpráva, aby bylo možné ověřovat údaje o provedených kontrolách. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
režim podpory a kontrolovanou žádost;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované akce, opatření a dokumenty a
d)
výsledky kontroly.
2. Příjemci může být dána možnost zprávu podepsat za účelem potvrzení jeho přítomnosti při kontrole a připojit poznámky. V případě zjištění nesrovnalostí může příjemce obdržet kopii kontrolní zprávy.
3. Kontroly na místě lze oznámit předem za podmínky, že tím není ohrožen účel kontroly. Předběžné oznámení by mělo být omezeno na nezbytnou minimální lhůtu.
4. Pokud je to možné, provádějí se kontroly na místě podle tohoto nařízení a jiné kontroly podle právních předpisů Unie, které se týkají zemědělských subvencí, ve stejnou dobu.
Článek 104
Udělení uznání a schválení operačních programů
1. Členské státy před tím, než uznají organizaci producentů podle čl. 125b odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007, provádějí návštěvy na místě v organizaci producentů, aby ověřily splnění podmínek pro uznání.
2. Před schválením operačního programu podle článku 64 ověří příslušný orgán členského státu všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě, operační programy předložené ke schválení a podle okolností také žádosti o změny. Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
správnosti údajů podle čl. 59 písm. a), b) a e), které se uvádějí v návrhu operačního programu;
b)
souladu programů s článkem 103c nařízení (ES) č. 1234/2007, jakož i s vnitrostátním rámcem a vnitrostátní strategií;
c)
způsobilosti akcí a způsobilosti navrhovaných výdajů;
d)
soudržnosti a odborné kvality programů, přiměřenosti odhadů a plánu podpor, jakož i plánování jejich provedení. Na základě kontrol se ověřuje, zda byly stanoveny měřitelné cíle, aby tak bylo možné monitorovat jejich plnění, a to, zda stanovených cílů lze dosáhnout provedením navrhovaných akcí; a
e)
souladu operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními právními předpisy a předpisy Unie, a to popřípadě zejména s předpisy o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalšími příslušnými závaznými normami stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 105
Správní kontroly žádostí o podporu na operační programy
1. Před poskytnutím podpory provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu; tyto kontroly mohou být doplněny kontrolami na místě na základě vzorků podle článku 106.
2. Správní kontroly žádostí o podporu musí zejména, a pokud je to přiměřené z hlediska předložené žádosti, zahrnovat ověření:
a)
výroční, a popřípadě také závěrečné zprávy o provedení operačního programu, předané společně s žádostí o podporu;
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, příspěvků do provozního fondu a vynaložených výdajů;
c)
dodávky produktů a služeb a pravosti uplatňovaných výdajů;
d)
souladu provedených akcí s akcemi zařazenými do schváleného operačního programu;
e)
dodržování nařízených finančních a dalších limitů a stropů.
3. Výdaje vzniklé v rámci operačního programu musí být doloženy fakturami a doklady o provedení platby, např. výpisy z bankovního účtu. Není-li to možné, dokládají se platby doklady stejné průkazní hodnoty. Použité faktury musí být vyhotoveny jménem organizace producentů, sdružení organizací producentů či dceřiného podniku v situaci uvedené v čl. 50 odst. 9 nebo, s výhradou souhlasu členského státu, jménem jednoho nebo několika členů. V případě potřeby však musí být faktury týkající se osobních nákladů podle přílohy IX bodu 2 písm. b) vyhotoveny jménem organizace producentů, sdružení organizace producentů či dceřiného podniku v situaci uvedené v čl. 50 odst. 9.
Článek 106
Kontroly na místě u žádostí o podporu na operační programy
1. V souvislosti s ověřováním žádosti o podporu uvedené v čl. 69 odst. 1 provádějí členské státy kontroly na místě u organizací producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory nebo zbývající částky podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok;
b)
čerpání provozního fondu v daném roce, včetně výdajů uváděných v žádostech o zálohy nebo částečné platby, hodnoty produkce uvedené na trh, příspěvků do provozního fondu a vykázaných výdajů doložených účetními nebo jinými doklady;
c)
kontrol druhého stupně u výdajů na stažení z trhu a sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se musí každý rok vztahovat k významnému vzorku žádostí. Vzorek v členských státech, které mají více než deset uznaných organizací producentů, musí představovat nejméně 30 % celkové požadované podpory. V ostatních případech musí být každá organizace producentů navštívena nejméně jednou za tři roky.
Před výplatou podpory nebo zbývající částky podpory, která se vztahuje k poslednímu roku operačního programu, musí být u každé organizace provedena alespoň jedna kontrola.
3. Výsledky kontrol na místě se vyhodnocují, aby bylo možné stanovit, zda některé ze zjištěných problémů jsou systémového charakteru a zda z nich plyne riziko pro další podobné akce, příjemce nebo subjekty. Hodnocení rovněž označí příčiny těchto situací, případnou potřebu dalšího přezkoumání a nezbytná nápravná a preventivní opatření.
Pokud kontroly odhalí vážné nesrovnalosti v regionu nebo v části regionu nebo u konkrétní organizace producentů, provede členský stát během dotčeného roku dodatečné kontroly a zvýší procentní podíl odpovídajících žádostí, které mají být zkontrolovány v následujícím roce.
4. Členské státy na základě analýzy rizik určí, které organizace producentů je třeba kontrolovat.
Při analýze rizik je třeba zejména přihlédnout:
a)
k výši podpory;
b)
k zjištěním při kontrolách v předchozích letech;
c)
k prvku nahodilosti a
d)
k jiným parametrům, které určí členské státy.
Článek 107
Kontroly na místě zaměřené na opatření operačních programů
1. Členské státy prostřednictvím kontrol na místě zaměřených na opatření operačních programů ověřují zejména:
a)
provádění akcí zařazených do operačního programu;
b)
zda je provádění nebo zamýšlené provádění akce v souladu s využitím popsaným ve schváleném operačním programu;
c)
u dostatečného počtu výdajových položek, zda jsou povaha a časové zařazení příslušného výdaje v souladu s právními předpisy Unie a zda odpovídají schváleným specifikacím;
d)
zda lze vzniklé výdaje doložit účetními nebo jinými doklady a
e)
hodnotu produkce uvedené na trh.
2. Hodnota produkce uvedené na trh se ověřuje na základě údajů z finančního účetního systému kontrolovaných a potvrzených podle vnitrostátních předpisů.
Za tímto účelem se členské státy mohou rozhodnout, že prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh bude ověřeno stejným způsobem jako údaje finančního účetnictví.
Kontrola prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh může být provedena před předáním příslušné žádosti o podporu. Nejpozději se provádí před vyplacením podpory.
3. Až na výjimečné okolnosti zahrnuje kontrola na místě návštěvu akce, nebo jde-li o akci nehmotnou, návštěvu jejího navrhovatele. Zejména akce v jednotlivých podnicích, které patří do vzorku podle čl. 106 odst. 2, musí být navštíveny nejméně jednou, aby se ověřilo jejich provádění.
Členské státy se však mohou rozhodnout, že neprovedou tyto návštěvy u menších akcí nebo v případech, kdy posoudí riziko, že nejsou splněny podmínky pro poskytnutí podpory nebo že operace není provedena, jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam.
4. Kontrola na místě se týká všech závazků a povinností organizace producentů nebo jejích členů, které lze v době návštěvy zkontrolovat.
5. Do plnění četnosti kontrol podle čl. 106 odst. 2 lze započítat pouze kontroly vyhovující všem požadavkům tohoto článku.
Článek 108
Kontroly prvního stupně při stažení z trhu
1. Členské státy provádějí při stažení z trhu ve všech organizacích producentů kontroly prvního stupně, které zahrnují kontrolu dokladů a totožnosti a rovněž fyzickou kontrolu, případně kontrolu hmotnosti produktů stažených z trhu formou odběru vzorků, a kontrolu dodržování podmínek podle článku 76 v souladu s postupy stanovenými v hlavě II kapitole II. Kontrola se provádí po přijetí oznámení podle čl. 78 odst. 1 ve lhůtách podle čl. 78 odst. 2.
2. Kontroly prvního stupně podle odstavce 1 se vztahují na 100 % množství produktů stažených z trhu. Po skončení této kontroly jsou stažené produkty, kromě produktů určených k bezplatnému rozdělení, denaturovány nebo vyřazovány pro zpracovatelský průmysl pod dohledem příslušných orgánů a za podmínek stanovených členským státem podle článku 80.
3. Jsou-li však produkty určeny k bezplatnému rozdělení, mohou členské státy odchylně od odstavce 2 kontrolovat menší procentní podíl, než je stanoveno v uvedeném odstavci, za předpokladu, že tento podíl nebude u žádné organizace producentů během hospodářského roku menší než 10 % příslušných množství. Kontrola může proběhnout v prostorách organizace producentů nebo příjemců produktů. V případě, že kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, provedou příslušné orgány členského státu dodatečné kontroly.
Článek 109
Kontroly druhého stupně při stažení z trhu
1. V rámci kontrol uvedených v článku 106 provádějí členské státy při stažení z trhu kontroly druhého stupně.
Členské státy stanoví kritéria analýzy a posouzení rizik nedodržení předpisů organizacemi producentů při stažení z trhu. Tato kritéria mimo jiné berou v úvahu závěry předchozích kontrol prvního a druhého stupně a skutečnost, zda organizace producentů dodržuje určitý postup pro zajištění jakosti. Tato kritéria se používají pro stanovení minimální četnosti kontrol druhého stupně pro každou organizaci producentů.
2. Kontroly podle odstavce 1 zahrnují kontroly na místě u organizací producentů a u příjemců produktů stažených z trhu, aby bylo zaručeno, že byly dodrženy potřebné podmínky pro vyplacení podpory Unie. Tyto kontroly zahrnují:
a)
ověření skladových a účetních výkazů vedených všemi organizacemi producentů, které provádějí během příslušného hospodářského roku jedno nebo více stažení z trhu;
b)
ověření množství uvedených na trh podle údajů v žádostech o podporu, a zejména skladových a účetních výkazů, faktur a případně jejich věrohodnosti a rovněž shody údajů v prohlášeních s účetními nebo daňovými údaji příslušných organizací producentů;
c)
kontroly správnosti účetnictví, zejména věrohodnosti čistých příjmů organizací producentů podle údajů v žádostech o platby, úměrnosti všech nákladů na stažení z trhu, které zajistí správnost všech uvedených částek, a
d)
kontrolu určení produktů stažených z trhu podle údajů v žádostech o platbu a kontrolu vhodné denaturace, která zajišťuje, že organizace producentů a příjemci dodrželi ustanovení tohoto nařízení.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se provádějí v prostorách dotčených organizací producentů a příjemců s těmito organizacemi spojených. Každá kontrola zahrnuje odběr vzorků, který se týká nejméně 5 % množství produktů stažených organizací producentů během hospodářského roku.
4. Skladové a účetní výkazy podle odst. 2 písm. a) zaznamenávají pro každý stažený produkt tyto operace (vyjádřené v množství):
a)
produkci dodanou členy organizace producentů a členy jiných organizací producentů v souladu s čl. 125a odst. 2 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1234/2007;
b)
prodeje uskutečněné organizací producentů rozdělené na produkty určené pro trh s čerstvými produkty a na ostatní druhy produktů (včetně surovin pro zpracování) a
c)
produkty stažené z trhu.
5. Kontroly týkající se určení produktů podle odst. 4 písm. c) zahrnují zejména:
a)
namátkovou kontrolu samostatného účetnictví příjemců a případně ověření shody těchto údajů s účetnictvím požadovaným vnitrostátními předpisy a
b)
kontrolu dodržování příslušných environmentálních předpisů.
6. V případě, že kontroly druhého stupně odhalí závažné nesrovnalosti, příslušné orgány členského státu provádějí důkladnější kontroly druhého stupně pro příslušný hospodářský rok a zvýší četnost kontrol druhého stupně v prostorách dotčených organizací producentů nebo jejich sdružení během následujícího hospodářského roku.
Článek 110
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Členské státy ověří před sklízením nezralého ovoce a zeleniny formou kontroly na místě, že dotčené produkty nejsou poškozené a že daná plocha je dobře obhospodařována. Po sklizení nezralého ovoce a zeleniny členské státy ověří, že dotčená plocha byla zcela sklizena a že sklizený produkt byl denaturován.
Po skončení období sklizně ověří členské státy spolehlivost analýzy založené na očekávané situaci na trhu podle čl. 85 odst. 2. Provedou rovněž analýzu všech rozdílů mezi očekávanou a skutečnou situací na trhu.
2. Dříve než proběhne nesklízení ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že daná plocha byla dobře obhospodařována, že nedošlo k žádné částečné sklizni a že produkt je řádně vyvinut a celkově zdravý, přiměřený a splňuje požadavky na prodejní jakost.
Členské státy zajistí, aby produkce byla denaturována. Pokud to není možné, zajistí formou návštěvy nebo návštěv na místě během období sklizně, aby neproběhlo žádné sklízení.
3. Ustanovení čl. 109 odst. 1, 2, 3 a 6 se použijí obdobně.
Článek 111
Kontroly před schválením plánů uznání provedené u seskupení producentů
1. Členské státy předtím, než schválí plán uznání seskupení producentů podle čl. 125e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, provádějí kontroly na místě u právnické osoby nebo jasně vymezené složky právnické osoby.
2. Členské státy ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě:
a)
přesnost údajů uvedených v plánu uznání;
b)
hospodářskou soudržnost a odbornou kvalitu plánu, přiměřenost odhadů i plánování jeho provedení;
c)
způsobilost akcí a způsobilost a opodstatněnost navrhovaných výdajů a
d)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními právními předpisy a předpisy Unie, a to zejména s předpisy o veřejných zakázkách a státní podpoře a dalšími příslušnými závaznými normami stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech, ve vnitrostátním rámci nebo ve vnitrostátní strategii.
Článek 112
Kontroly žádostí o podporu podaných seskupeními producentů
1. Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu předložených seskupeními producentů a na základě vzorků také kontroly na místě.
2. Po předložení žádosti o podporu podle článku 45 provádějí členské státy kontroly na místě u seskupení producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok a
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, jakož i provádění opatření obsažených v plánu uznání a vzniklých nákladů.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se musí každý rok vztahovat k významnému vzorku žádostí. Vzorek představuje nejméně 30 % celkové částky podpory.
Všechna seskupení producentů se kontrolují alespoň jednou za pět let.
4. Články 105 a 107 se použijí obdobně.
Článek 113
Nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Členský stát, v němž má sídlo nadnárodní organizace producentů nebo nadnárodní sdružení organizací producentů, má celkovou odpovědnost za organizování kontrol této organizace nebo sdružení, zejména pokud jde o operační program a provozní fond, a podle potřeby uplatňuje sankce.
2. Ostatní členské státy, od nichž se vyžaduje správní spolupráce podle čl. 28 odst. 2 písm. c) a čl. 35 odst. 2 písm. c), provádějí takové správní kontroly a kontroly na místě, které vyžaduje členský stát uvedený v odstavci 1 tohoto článku, a podávají mu zprávy o jejich výsledcích. Dodržují všechny termíny stanovené členským státem podle odstavce 1.
3. Předpisy platné v členském státě podle odstavce 1 se použijí na organizaci producentů, operační program i provozní fond. Pokud však jde o environmentální a rostlinolékařské otázky a dále o nakládání s produkty staženými z trhu, použijí se právní předpisy členského státu, kde se uskutečňuje produkce.
Oddíl 3
Sankce
Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Členské státy odejmou uznání organizaci producentů, pokud dojde k podstatnému nedodržení kritérií uznání, které je výsledkem úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti organizace producentů.
Členské státy zejména odejmou uznání organizaci producentů tehdy, jestliže se nedodržení kritérií uznání týká:
a)
porušení požadavků článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 nebo článku 31 nebo
b)
situace, kdy hodnota produkce uvedené na trh dva po sobě následující roky klesne pod limit stanovený členským státem podle čl. 125b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Odnětí uznání podle tohoto odstavce nabývá účinnosti dnem, od něhož nebyly plněny podmínky uznání, s výhradou jakýchkoli použitelných horizontálních právních předpisů na vnitrostátní úrovni týkajících se časových lhůt.
2. Jestliže se nepoužije odstavec 1, členské státy pozastaví uznání organizace producentů v případě, kdy je nedodržení kritérií uznání podstatné, avšak pouze dočasné.
Během doby pozastavení se nevyplácí žádná podpora. Uvedené pozastavení nabývá účinnosti dnem, kdy proběhla kontrola, a končí dnem kontroly, která prokáže, že dotčená kritéria jsou splněna.
Období pozastavení nepřesáhne 12 měsíců. Nejsou-li splněna dotčená kritéria po 12 měsících, je uznání odňato.
Členské státy mohou provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li toho zapotřebí k použití tohoto odstavce. Tyto pozdější platby však v žádném případě nelze provést po 15. říjnu druhého roku následujícího po roce provádění programu.
3. V jiných případech nedodržení kritérií uznání, v nichž se nepoužije odstavec 1 a 2, zašlou členské státy písemné varování, v němž se uvedou nápravná opatření, jež je třeba přijmout. Členské státy mohou odložit platby podpory do doby přijetí těchto nápravných opatření.
Členské státy mohou provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li toho zapotřebí k použití tohoto odstavce. Tyto pozdější platby však v žádném případě nelze provést po 15. říjnu druhého roku následujícího po roce provádění programu.
Nejsou-li nápravná opatření přijata během lhůty 12 měsíců, pokládá se to za podstatné nedodržení kritérií a následně se použije odstavec 2.
Článek 115
Podvody
1. Pokud se zjistí, že se organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů dopustilo podvodného jednání týkajícího se podpory v působnosti nařízení (ES) č. 1234/2007, pak aniž jsou dotčeny veškeré další sankce a postihy použitelné podle právních předpisů Unie a podle vnitrostátních předpisů, členské státy:
a)
odejmou uznání organizaci producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů;
b)
vyloučí z podpory příslušné akce nebo operace v rámci dotčeného operačního programu nebo plánu uznání a vyžádají navrácení veškeré podpory, která již byla na tyto operace vyplacena, a
c)
vyloučí z podpory organizaci producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů v rámci dotčeného operačního programu nebo plánu uznání na příští rok.
2. Členské státy mohou pozastavit uznání organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů nebo pozastavit platby těmto subjektům, pokud existuje podezření, že se tyto subjekty dopustily podvodného jednání, pokud jde o podporu v působnosti nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 116
Seskupení producentů
1. Na plány uznání uplatňují členské státy obdobně sankce a postihy stanovené v článku 114 nebo 117.
2. Pokud po uplynutí období stanoveného členským státem podle čl. 49 odst. 4 seskupení producentů není uznáno za organizaci producentů, členské státy kromě opatření podle odstavce 1 vyžadují navrácení:
a)
100 % podpory vyplacené seskupení producentů, pokud uznání nebylo možné získat v důsledku úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti seskupení producentů, nebo
b)
50 % podpory vyplacené seskupení producentů ve všech ostatních případech.
Článek 117
Operační program
1. Platby se vypočtou na základě toho, co je shledáno způsobilým.
2. Členské státy prozkoumají žádost o podporu zaslanou příjemcem a stanoví částky, které jsou pro podporu způsobilé. Určí:
a)
částku, jež by se vyplácela příjemci jen na základě jeho žádosti;
b)
částku, jež je splatná příjemci po prozkoumání způsobilosti žádosti.
3. Pokud je částka stanovená podle odst. 2 písm. a) vyšší než částka stanovená podle odst. 2 písm. b) o více než 3 %, uplatňuje se postih. Výše postihu se stanoví jako rozdíl mezi částkami vypočtenými v odst. 2 písm. a) a v odst. 2 písm. b).
Žádný postih se však nepoužije tehdy, pokud organizace producentů nebo seskupení producentů mohou doložit, že nenesou odpovědnost za zahrnutí nezpůsobilé částky.
4. Odstavce 2 a 3 se obdobně použijí na nezpůsobilé výdaje zjištěné během kontrol na místě nebo následných kontrol.
5. Pokud je hodnota produkce uvedené na trh ohlášena a zkontrolována před podáním žádosti o podporu, použijí se tyto ohlášené a schválené hodnoty při stanovování částek podle odst. 2 písm. a) a b).
Článek 118
Sankce po kontrolách prvního stupně při stažení z trhu
Jestliže jsou po kontrole uvedené v článku 108 zjištěny nesrovnalosti týkající se obchodních norem nebo minimálních požadavků podle článku 76, je příjemce povinen:
a)
zaplatit penále ve výši příspěvku Unie, vypočtené na základě množství stažených produktů, které neodpovídají obchodním normám nebo minimálním požadavkům, jsou-li tato množství pro dané stažení menší než 10 % množství oznámených ke stažení podle článku 78 tohoto nařízení;
b)
zaplatit penále ve výši dvojnásobku příspěvku Unie, jsou-li tato množství v rozmezí od 10 % do 25 % oznámených množství, nebo
c)
zaplatit penále ve výši příspěvku Unie za celé oznámené množství podle článku 78, pokud tato množství převyšují 25 % oznámeného množství.
Článek 119
Ostatní sankce použitelné vůči organizacím producentů při stažení z trhu
1. Postihy uvedené v článku 117 se vztahují na podporu, o niž se žádá v případech stažení z trhu, které jsou začleněny do výdajů operačních programů.
2. Výdaje na stažení z trhu se pokládají za nezpůsobilé tehdy, pokud s produkty nenabídnutými k prodeji nebylo naloženo způsobem stanoveným členským státem podle čl. 80 odst. 1, nebo má-li stažení produktu z trhu nebo jeho určení nepříznivý dopad na životní prostředí nebo jakékoli nepříznivé rostlinolékařské důsledky v rozporu s ustanoveními přijatými podle čl. 80 odst. 1.
Článek 120
Sankce použitelné vůči příjemcům stažených produktů
Jsou-li při kontrolách prováděných v souladu s články 108 a 109 zjištěny nesrovnalosti způsobené příjemci stažených produktů, použijí se tyto sankce:
a)
příjemci přestanou být způsobilými pro získání stažených produktů a
b)
příjemci produktů stažených z trhu jsou povinni nahradit hodnotu přijatých produktů a částky na krytí nákladů souvisejících s tříděním, balením a přepravou v souladu s pravidly stanovenými členskými státy.
Sankce podle písmene a) nabývá účinnosti okamžitě a uplatňuje se nejméně po dobu jednoho hospodářského roku. V závislosti na závažnosti nesrovnalosti může být její uplatňování prodlouženo.
Článek 121
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Jestliže je v případě sklízení nezralého ovoce a zeleniny zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
členský stát během ověřování podle čl. 110 odst. 1 druhého pododstavce zjistí, že sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebylo odůvodněno na základě analýzy očekávané situace na trhu v dané době;
b)
plocha ohlášená jako místo sklízení nezralého ovoce a zeleniny není způsobilá pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny, nebo
c)
plocha není plně sklizena nebo produkce nebyla denaturována.
2. Jestliže je v případě nesklízení zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
plocha oznámená jako místo nesklízení není způsobilá pro nesklízení;
b)
již došlo ke sklizni nebo částečné sklizni nebo
c)
došlo k nepříznivému dopadu na životní prostředí nebo k jakýmkoli nepříznivým rostlinolékařským důsledkům, za něž je odpovědná organizace producentů.
3. Penále uvedené v odstavcích 1 a 2 se použije navíc k veškerým postihům uloženým podle článku 117.
Článek 122
Bránění kontrole na místě
Žádost o podporu je zamítnuta pro dotčenou část příslušných výdajů, pokud organizace producentů, její člen nebo příslušný zástupce zabrání provedení kontroly na místě.
Článek 123
Placení vymáhaných podpor a penále
1. Organizace producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo jiné dotčené subjekty navrátí neoprávněně vyplacenou podporu spolu s úroky a zaplatí penále stanovené v tomto oddíle.
Úroky se vypočítávají:
a)
na základě doby, která uplynula mezi platbou a jejím uhrazením příjemcem;
b)
na základě sazby používané Evropskou centrální bankou na její hlavní operace refinancování, která je zveřejněna v řadě C Úředního věstníku Evropské Unie a platná k datu, k němuž byla provedena neoprávněná výplata, zvýšené o tři procentní body.
2. Vrácená podpora, úroky a uložené penále se zaplatí do Evropského zemědělského záručního fondu.
Článek 124
Oznámování nesrovnalostí
Uplatňováním správních sankcí a postihů a navracením neoprávněně vyplacených částek podle tohoto oddílu není dotčeno oznamování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise (ES) č. 1848/2006 (16).
Oddíl 4
Monitorování a hodnocení operačních programů a vnitrostátních strategií
Článek 125
Společné výkonnostní ukazatele
1. Vnitrostátní strategie i operační programy jsou monitorovány a hodnoceny za účelem posouzení pokroku dosaženého v plnění cílů stanovených pro operační programy a jejich účelnosti a účinnosti s ohledem na tyto cíle.
2. Pokrok, účelnost a účinnost se posuzují prostřednictvím společných výkonnostních ukazatelů uvedených v příloze VIII a vztahujících se k výchozí situaci a finančnímu plnění, výstupům, výsledkům a dopadům prováděných operačních programů.
3. Jestliže to členský stát uzná za vhodné, vnitrostátní strategie stanoví omezený soubor doplňujících ukazatelů konkrétně pro danou strategii, které odrážejí vnitrostátní nebo regionální potřeby, podmínky a cíle specifické pro operační programy prováděné organizacemi producentů. Jsou-li k dispozici, jsou zohledněny rovněž doplňkové ukazatele týkající se environmentálních cílů, které nespadají pod společné výkonnostní ukazatele.
Článek 126
Postupy monitorování a hodnocení operačních programů
1. Organizace producentů zajistí monitorování a hodnocení svých operačních programů prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společných výkonnostních ukazatelů podle článku 125 a případně doplňkových ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
Za tímto účelem zavedou systém shromažďování, evidence a uchovávání údajů sloužících k sestavování uvedených ukazatelů.
2. Cílem monitorování je posouzení pokroku dosaženého při plnění specifických cílů stanovených pro daný operační program. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. Výsledky této činnosti slouží:
a)
k ověřování kvality provádění programu;
b)
k určení všech potřebných změn nebo přezkumu operačního programu za účelem dosažení cílů stanovených pro tento program a zlepšení řízení programu, včetně jeho finančního řízení;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačního programu.
Údaje o výsledcích monitorovacích činností se zahrnou do každé výroční zprávy podle čl. 96 odst. 1, kterou je organizace producentů povinna předložit vnitrostátnímu orgánu pověřenému řízením vnitrostátní strategie.
3. Hodnocení má formu samostatné zprávy o hodnocení v polovině období.
Cílem hodnocení v polovině období, které lze provést s pomocí specializované konzultantské firmy, je prozkoumání stupně využití finančních prostředků, účinnosti a účelnosti operačního programu a posouzení pokroku dosaženého při plnění celkových cílů programu. K tomuto účelu se použijí společné výkonnostní ukazatele týkající se výchozí situace, výsledků a případně dopadů.
Hodnocení v polovině období může případně zahrnovat i kvalitativní vyhodnocení výsledků a dopadu environmentálních opatření zaměřených na:
a)
zamezení eroze půdy;
b)
omezení používání přípravků na ochranu rostlin nebo lepší hospodaření s těmito přípravky;
c)
ochranu stanovišť a biologickou rozmanitost nebo
d)
ochranu krajiny.
Výsledky tohoto hodnocení se použijí:
a)
ke zlepšení kvality operačních programů řízených organizací producentů;
b)
k určení všech potřebných věcných změn v operačním programu;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačních programů, a
d)
k získání poznatků sloužících ke zlepšení kvality, účinnosti a účelnosti budoucích operačních programů řízených organizací producentů.
Hodnocení v polovině období se uskutečňuje během provádění operačního programu, a to dostatečně včas, aby bylo možné posoudit výsledky hodnocení pro potřeby přípravy následného operačního programu.
Zpráva o hodnocení v polovině období se připojí jako příloha k příslušné výroční zprávě uvedené v čl. 96 odst. 1.
Článek 127
Postupy monitorování a hodnocení vnitrostátní strategie
1. Monitorování a hodnocení vnitrostátní strategie se provádí prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společných výkonnostních ukazatelů podle článku 125 a případně doplňkových ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
2. Členské státy zavedou systém shromažďování, evidence a elektronického uchovávání údajů sloužících k sestavování ukazatelů uvedených v článku 125. Za tímto účelem vycházejí z údajů předaných organizacemi producentů a týkajících se monitorování a hodnocení jejich operačních programů.
3. Monitorování je průběžné a jeho cílem je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro dané operační programy. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. K tomuto účelu se použijí údaje předložené organizacemi producentů v rámci výročních zpráv o pokroku v souvislosti s monitorováním a hodnocením jejich operačních programů. Výsledky monitorování se použijí:
a)
k ověřování kvality provádění operačních programů;
b)
k určení všech potřebných změn nebo přezkumu vnitrostátní strategie za účelem dosažení cílů stanovených pro tuto strategii a zlepšení řízení při provádění strategie, včetně finančního řízení operačních programů, a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
4. Cílem hodnocení je posouzení pokroku dosaženého při plnění celkových cílů stanovených pro vnitrostátní strategii. Provádí se prostřednictvím ukazatelů týkajících se výchozí situace, výsledků a případně dopadů. K tomuto účelu se použijí výsledky monitorování operačních programů a jejich hodnocení v polovině období uvedené ve výročních zprávách o pokroku a závěrečných zprávách předaných organizacemi producentů. Výsledky hodnocení se použijí:
a)
ke zlepšení kvality strategie;
b)
k určení všech potřebných věcných změn ve vnitrostátní strategii a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
Hodnocení zahrnuje hodnocení, jež má být provedeno v roce 2012, ale musí být provedeno včas, aby bylo možné jeho výsledky zahrnout do samostatné hodnotící zprávy, která bude v tomtéž roce připojena k výroční zprávě členského státu uvedené v čl. 97 písm. b). Zpráva prozkoumá míru využití finančních prostředků, účinnost a účelnost prováděných operačních programů a posoudí účinky a dopad těchto programů ve vztahu k cílům stanoveným strategií, a případně také k dalším cílům stanoveným v čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007. Zaměří se na získání poznatků užitečných pro zlepšení kvality budoucích vnitrostátních strategií, a zejména na odhalování možných nedostatků v definování cílů nebo opatření způsobilých pro podporu nebo pro potřebu definování nových nástrojů.
KAPITOLA VI
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 128
Oznámení seznamu hospodářských obvodů
Oznámení seznamu hospodářských obvodů podle čl. 125f odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 zahrnuje veškeré údaje potřebné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 125f odst. 2 prvním pododstavci uvedeného nařízení.
Článek 129
Oznámení závazných pravidel; reprezentativnost
1. Členský stát při oznamování pravidel, která stanovil jako závazná pro daný produkt a hospodářský obvod podle článku 125 g nařízení (ES) č. 1234/2007, současně uvědomí Komisi:
a)
o organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů, které požádaly o rozšíření pravidel;
b)
o počtu producentů, kteří patří k této organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů, a o celkovém počtu producentů v dotčeném hospodářském obvodu; tyto údaje jsou poskytovány s ohledem na situaci v době podání žádosti o rozšíření;
c)
o celkové produkci v hospodářském obvodu a o produkci uvedené na trh organizací producentů nebo sdružením organizací producentů v posledním hospodářském roce, pro který jsou k dispozici údaje;
d)
o datu, od kterého se pravidla, která mají být rozšířena, použijí na dotčenou organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů, a
e)
o datu, od kterého rozšíření nabývá účinnosti, a době trvání jeho použití.
2. Členské státy určí pro účely stanovení reprezentativnosti ve smyslu čl. 125f odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 pravidla, kterými vylučují:
a)
producenty, jejichž produkce je určena zásadně pro přímý prodej spotřebitelům v hospodářství nebo v pěstitelské oblasti;
b)
přímé prodeje podle písmene a);
c)
produkty dodané ke zpracování podle čl. 125f odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, kromě případů, kdy pro tyto produkty zcela nebo částečně platí příslušná pravidla.
Článek 130
Finanční příspěvky
Pokud členský stát rozhodne podle článku 125i nařízení (ES) č. 1234/2007, že producenti, kteří nepatří do organizací producentů, mají povinnost platit finanční příspěvek, zašle Komisi informace potřebné k posouzení souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku.
K těmto informacím patří zejména základ, ze kterého se příspěvek vypočítá, a jednotková výše tohoto základu, příjemce nebo příjemci a charakter různých nákladů uvedených v článku 125i nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 131
Rozšíření nad rámec jednoho hospodářského roku
Pokud je rozhodnuto použít rozšíření na období delší než jeden hospodářský rok, členské státy ověří pro každý hospodářský rok, že podmínky týkající se reprezentativnosti stanovené v čl. 125f odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 jsou nadále dodržovány po celé období, na které je použito rozšíření.
Pokud členské státy zjistí, že podmínky již nejsou dodržovány, neprodleně zruší rozšíření s účinností od začátku následujícího hospodářského roku.
Členské státy o každém zrušení neprodleně uvědomí Komisi a ta tyto informace zveřejní prostředky, jež uzná za vhodné.
Článek 132
Ovoce prodané na stromě; odběratelé
1. V případech, kdy producenti, kteří nejsou členy organizace producentů, prodají ovoce na stromě, je odběratel za účelem dosažení souladu s předpisy uvedenými v bodě 1 písm. e), bodě 1 písm. f) a v bodě 3 přílohy XVIa nařízení (ES) č. 1234/2007 považován za producenta tohoto ovoce.
2. Příslušné členské státy mohou rozhodnout, že pravidla uvedená v příloze XVIa nařízení (ES) č. 1234/2007 s výjimkou těch, která jsou uvedena v odstavci 1, mohou být závazná pro odběratele, pokud odpovídají za správu dotčené produkce.
HLAVA IV
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Oddíl 1
Režim vstupní ceny
Článek 133
Oblast působnosti a definice
1. Tento oddíl stanoví pravidla pro použití článku 140a nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Pro účely tohoto oddílu:
a)
„šarží“ se rozumí zboží předložené v rámci celního prohlášení o propuštění do volného oběhu, které má platnost pouze pro zboží téhož původu jednoho kódu KN, a
b)
„dovozcem“ se rozumí deklarant ve smyslu čl. 4 odst. 18 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (17).
Článek 134
Oznámení cen a množství dovezených produktů
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XVI části A, pro každý tržní den a každý původ oznámí členské státy Komisi nejpozději do 12:00 hodin (bruselského času) následujícího pracovního dne:
a)
průměrné reprezentativní ceny produktů dovezených ze třetích zemí a prodaných na reprezentativních dovozních trzích podle článku 135 a významné ceny zjištěné na jiných trzích u velkého množství dovezených produktů, nebo nejsou-li k dispozici žádné ceny na reprezentativních trzích, významné ceny dovezených produktů zjištěné na jiných trzích, a
b)
celkové množství, které se vztahuje k cenám uvedeným v písmenu a).
Jestliže je celkové množství uvedené v písmenu b) nižší než jedna tuna, příslušné ceny se Komisi neoznamují.
2. Ceny uvedené v odst. 1 písm. a) se zaznamenávají:
a)
u každého z produktů uvedených v příloze XVI části A;
b)
u každé z dostupných odrůd a velikostí a
c)
na úrovni dovozce/velkoobchodník nebo velkoobchodník/maloobchodník, nejsou-li k dispozici ceny na úrovni dovozce/velkoobchodník.
Z těchto cen se odečtou tyto částky:
a)
obchodní rozpětí ve výši 15 % pro obchodní centra v Londýně, Milánu a Rungisu a ve výši 8 % pro ostatní obchodní centra a
b)
náklady na dopravu a pojištění v rámci celního území Unie.
Pro náklady na dopravu a pojištění, které je nutno odečíst podle druhého pododstavce, mohou členské státy stanovit standardní částky odpočtu. Tyto standardní částky a metody jejich výpočtu se neprodleně oznámí Komisi.
3. Pokud jsou ceny zaznamenané v souladu s odstavcem 2 zjištěny na úrovni velkoobchodník/maloobchodník, nejprve se sníží o 9 % s ohledem na obchodní rozpětí velkoobchodníka a poté o částku 0,7245 EUR na 100 kg s ohledem na náklady na manipulaci a daně a poplatky na trhu.
4. U produktů uvedených v příloze XVI části A, na které se vztahuje zvláštní obchodní norma, se za reprezentativní považují:
a)
ceny produktů I. třídy jakosti za předpokladu, že množství v této třídě představují alespoň 50 % z celkového množství na trhu;
b)
ceny produktů I. třídy jakosti doplněné, pokud produkty této třídy představují méně než 50 % z celkového množství, o ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti tak, aby dohromady představovaly 50 % celkového množství uvedeného na trh;
c)
ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti, nejsou-li produkty I. třídy jakosti k dispozici, pokud není rozhodnuto, že se na ně použije vyrovnávací koeficient, jestliže tyto produkty nejsou v důsledku produkčních podmínek u produktů dotčeného původu obvykle a tradičně uváděny na trh v I. třídě jakosti v důsledku jejich jakostních znaků.
Vyrovnávací koeficient uvedený v písm. c) prvního pododstavce se použije na ceny, z nichž byly odečteny částky uvedené v odstavci 2.
U produktů uvedených v příloze XVI části A, na které se nevztahuje zvláštní obchodní norma, se za reprezentativní považují ceny produktů splňujících všeobecnou obchodní normu.
Článek 135
Reprezentativní trhy
Členské státy uvědomí Komisi o obvyklých tržních dnech na trzích uvedených v příloze XVII, které se považují za reprezentativní trhy.
Článek 136
Paušální dovozní hodnoty
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XVI části A a pro každý původ Komise stanoví každý pracovní den paušální dovozní hodnotu, která se rovná váženému průměru reprezentativních cen podle článku 134, od nichž je odečtena paušální částka 5 EUR na 100 kg a valorická cla.
2. Pokud je pro produkty a období použití uvedené v příloze XVI části A stanovena paušální dovozní hodnota v souladu s tímto oddílem, nepoužije se jednotková cena podle čl. 152 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (18). Nahradí se paušální dovozní hodnotou podle odstavce 1.
3. Pokud pro produkt určitého původu není v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, použije se průměr paušálních dovozních hodnot platných pro daný produkt.
4. Během období použití stanovených v příloze XVI část A zůstávají paušální dovozní hodnoty v platnosti, dokud nejsou změněny. Přestávají však platit, pokud není Komisi po sedm po sobě následujících tržních dnů oznámena žádná průměrná reprezentativní cena.
Jestliže podle prvního pododstavce není pro daný produkt v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, rovná se paušální dovozní hodnota platná pro uvedený produkt jeho poslední průměrné paušální dovozní hodnotě.
5. Odchylně od odstavce 1 není s účinností od prvního dne období použití uvedených v příloze XVI části A v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, pokud ji není možné vypočítat.
6. Reprezentativní ceny v eurech se převádějí s pomocí reprezentativního tržního kurzu vypočítaného pro daný den.
7. Paušální dovozní hodnoty vyjádřené v eurech zveřejní Komise způsobem, jaký uzná za vhodný.
Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XVI části A zařazeny do společného celního sazebníku, je podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Unie, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době přijetí celního prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu. Pokud výše uvedené ceny převyšují o více než 8 % paušální dovozní hodnotu platnou pro dotčený produkt v době přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, dovozce musí složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty podléhat, rovná částce cla, kterou by dovozce zaplatil, kdyby byl dotčený produkt zařazen na základě dotčené paušální dovozní hodnoty, nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotčené dovezené produkty. V tomto případě se clo odečte podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě paušální dovozní hodnoty platné pro dotčenou šarži, nebo
c)
paušální dovozní hodnotě vypočítané v souladu s článkem 136 tohoto nařízení.
2. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XVI části B zařazeny do společného celního sazebníku, je podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Unie, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době přijetí celního prohlášení. Mají-li celní orgány za to, že musí být vyžadována jistota podle článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí dovozce složit jistotu, která se rovná maximální částce cla platného pro dotčený produkt, nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotčené dovezené produkty. V tomto případě se clo odečte podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V tom případě musí dovozce složit jistotu uvedenou v článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná maximální částce cla platného pro dotčený produkt.
3. Jestliže je vstupní cena vypočtena na základě ceny FOB produktů v zemi původu, vypočte se celní hodnota na základě příslušného prodeje za tuto cenu.
Jestliže je vstupní cena vypočtena v souladu s některým z postupů stanovených v odst. 1 písm. b) nebo c) nebo odst. 2 písm. b), vypočte se celní hodnota na stejném základě jako vstupní cena.
4. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v odst. 1 písm. a) nebo odst. 2 písm. a), nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. b). Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 5.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách prodeje.
V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
5. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 4 mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
6. Pokud příslušné orgány při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
Oddíl 2
Dodatečná dovozní cla
Článek 138
Oblast působnosti a definice
1. Dodatečné dovozní clo podle čl. 141 odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 (dále jen „dodatečné clo“) může být použito na produkty a období uvedené v příloze XVIII za podmínek stanovených v tomto oddílu.
2. Spouštěcí hodnoty pro dodatečná cla jsou uvedeny v seznamu v příloze XVIII.
Článek 139
Oznámení objemů
1. U každého produktu uvedeného v příloze XVIII a během vyznačených období oznámí členské státy Komisi údaje týkající se objemů produktů propuštěných do volného oběhu, přičemž použijí metodu pro dohled nad preferenčními dovozy uvedenou v článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Toto oznámení o objemech produktů propuštěných do volného oběhu během předchozího týdne musí být učiněno každý týden ve středu nejpozději do 12:00 hodin (bruselského času).
2. Celní prohlášení pro propuštění do volného oběhu v případě produktů v působnosti tohoto oddílu, která celní orgány mohou přijmout na žádost dovozce a která neobsahují některé údaje uvedené v příloze 37 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí kromě údajů uvedených v článku 254 uvedeného nařízení obsahovat údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotčených produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije zjednodušené celní prohlášení podle článku 260 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí zjednodušená celní prohlášení obsahovat kromě ostatních požadavků údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotčených produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije místní celní řízení podle článku 263 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí sdělení celním orgánům uvedené v čl. 266 odst. 1 uvedeného nařízení obsahovat veškeré nezbytné údaje pro identifikaci zboží a také vyznačení čisté hmotnosti (v kg) dotčených produktů.
Ustanovení čl. 266 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2454/93 se na dovozy produktů v působnosti tohoto oddílu nepoužije.
Článek 140
Vybírání dodatečného cla
1. Pokud se zjistí, že u jednoho z produktů v jednom z období uvedených v příloze XVIII překračuje množství uvedené do volného oběhu odpovídající spouštěcí objem, uloží Komise dodatečné clo kromě případů, kdy je nepravděpodobné, že by dovozy narušily trh Unie, nebo kdyby účinky nebyly s ohledem na zamýšlený cíl přiměřené.
2. Dodatečné clo se vybírá z množství uvedeného do volného oběhu po datu uložení uvedeného cla za předpokladu, že:
a)
z jeho sazebního zařazení určeného v souladu s článkem 137 vyplývá uložení nejvyšších specifických cel, která se vztahují na dovážené produkty daného původu;
b)
produkty jsou dovezeny v době uložení dodatečného cla.
Článek 141
Výše dodatečného cla
Dodatečné clo uložené podle článku 140 se rovná jedné třetině cla, které je pro daný produkt stanoveno v souladu se společným celním sazebníkem.
U dovážených produktů, na něž se vztahují celní preference spojené s valorickým clem, se dodatečné clo rovná jedné třetině specifického cla pro daný produkt, pokud se použije čl. 140 odst. 2.
Článek 142
Výjimky z dodatečného cla
1. Dodatečné clo se neuloží na:
a)
zboží dovezené v rámci celních kvót uvedených v příloze 7 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (19) (dále jen „kombinovaná nomenklatura“);
b)
zboží dopravované do Unie podle odstavce 2.
2. Za zboží dopravované do Unie se považuje zboží, které:
a)
opustilo zemi původu před rozhodnutím o uložení dodatečného cla a
b)
převáží se s přepravním dokladem platným pro přepravu z místa nakládky v zemi původu do místa vykládky v Unii, který byl vystaven ještě před uložením uvedeného dodatečného cla.
3. Zúčastněné strany uspokojivě prokážou celním orgánům, že podmínky uvedené v odstavci 2 byly splněny.
Celní orgány však mohou mít za to, že vyvážené produkty opustily zemi původu přede dnem uložení dodatečného cla, pokud je předložen některý z těchto dokladů:
a)
u lodní přepravy lodní náložný list, z něhož vyplývá, že nakládka byla provedena před tímto dnem,
b)
u železniční přepravy náložný list, který byl orgánem železnice země původu přijat před tímto dnem;
c)
u silniční přepravy přepravní smlouva (CMR) nebo jiný tranzitní dokument vystavený v zemi původu před tímto dnem, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené dvoustrannými nebo mnohostrannými dohodami v oblasti tranzitu Unie nebo společného tranzitu;
d)
u letecké přepravy letecký náložný list, z něhož vyplývá, že letecká společnost přijala produkty před tímto dnem.
HLAVA V
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 143
Kontroly
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Unie, zavedou členské státy kontroly a opatření v míře nezbytné pro zajištění řádného používání nařízení (ES) č. 1234/2007 a tohoto nařízení. Kontroly a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Unie.
Zajistí zejména, aby:
a)
bylo možno kontrolovat veškerá kritéria způsobilosti stanovená právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy, vnitrostátním rámcem nebo vnitrostátní strategií;
b)
příslušné orgány členského státu odpovědné za provádění kontrol měly k dispozici dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontrol a aby
c)
byly stanoveny kontroly k zamezení neoprávněného dvojího financování opatření podle tohoto nařízení z jiných režimů Unie nebo vnitrostátních režimů.
Článek 144
Vnitrostátní sankce
Aniž jsou dotčeny sankce uvedené v tomto nařízení nebo v nařízení (ES) č. 1234/2007, zajistí členské státy, aby byly v případě nesrovnalostí ve vztahu k požadavkům uvedeným v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007 použity sankce na vnitrostátní úrovni, které musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Unie.
Článek 145
Uměle vytvořené situace
Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní opatření stanovená v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007, neprovádí se žádná platba ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že uměle vytvořily podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb, a získaly tak výhodu, která je v rozporu s cíli dotčeného režimu podpor.
Článek 146
Oznámení
1. Členské státy určí jeden příslušný orgán nebo subjekt odpovědný za plnění oznamovací povinnosti ohledně:
a)
organizací producentů, sdružení organizací producentů a seskupení producentů podle článku 97 tohoto nařízení;
b)
produkčních cen ovoce a zeleniny na vnitřním trhu podle článku 98 tohoto nařízení;
c)
cen a množství produktů dovezených ze třetích zemí a prodaných na reprezentativních dovozních trzích podle článku 134 tohoto nařízení;
d)
dovážených objemů produktů uvolněných do volného oběhu podle článku 139 tohoto nařízení.
2. Členské státy oznámí Komisi, které příslušné orgány a subjekty určily, a kontakty na ně, včetně veškerých změn těchto údajů.
Seznam určených orgánů nebo subjektů, včetně jejich názvů a adres, se zpřístupní členským státům a veřejnosti všemi vhodnými prostředky za pomoci informačních systémů zavedených Komisí, včetně zveřejnění na internetu.
3. Aniž by byla dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, členské státy předkládají všechna oznámení určená Komisi podle tohoto nařízení elektronicky přes informační systém, který příslušným orgánům a subjektům členských států zpřístupní Komise, a to ve formátu, který Komise stanoví.
Oznámení, které nebyla předložena stanoveným způsobem a ve stanoveném formátu podle prvního pododstavce, mohou být pokládána za nepředložená, aniž je dotčen odstavec 5.
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly schopny dodržet lhůty pro oznámení stanovená v tomto nařízení.
5. Jestliže členský stát nepředloží oznámení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo pokud se oznámení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé Komisi, může Komise částečně nebo zcela pozastavit měsíční platby uvedené v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (20), pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny, a to do až doby, kdy je oznámení předloženo správně.
Článek 147
Zjevné omyly
Veškeré oznámení, žádosti a požadavky předložené členskému státu podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007, včetně žádostí o podporu, mohou být po svém podání kdykoli upraveny v případě, že v nich příslušný orgán členského státu zjistí zjevné chyby.
Článek 148
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Jestliže má být v souladu s tímto nařízením nebo nařízením (ES) č. 1234/2007 uložena sankce či penále nebo odňata výhoda nebo uznání, nejsou takové sankce či penále uloženy nebo odnětí provedeno v případech vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu článku 31 nařízení (ES) č. 73/2009.
Případ vyšší moci však musí být včetně příslušných důkazů, uspokojivě doložených příslušnému orgánu členského státu, oznámen orgánu do deseti pracovních dnů ode dne, kdy je dotčená osoba schopna tak učinit.
Článek 149
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1580/2007 se zrušuje.
Článek 134 nařízení (ES) č. 1580/2007 však zůstává použitelný až do 31. srpna 2011.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XIX.
Článek 150
Přechodná ustanovení
1. Operační programy, které využívají čl. 203 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007, mohou pokračovat až do konce za předpokladu, že jsou v souladu s pravidly platnými před 1. lednem 2008.
2. Pravidly týkajícími se minimálních vlastností surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových výrobků, která zůstávají v platnosti pro suroviny sklizené na území členských států, jež využívají přechodného opatření uvedeného odstavce, jsou pro účely čl. 203a odst. 6 nařízení (ES) č. 1234/2007, kromě příslušných obchodních norem uvedených v hlavě II tohoto nařízení, pravidla obsažená v nařízeních Komise uvedených v příloze XX.
3. Plány uznání přijaté podle nařízení (ES) č. 2200/96, které nadále využívají výhod spojených s přijetím podle čl. 203a odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, pro seskupení producentů mimo členské státy, které ke Společenství přistoupily dne 1. května 2004 nebo později, a mimo nejvzdálenější regiony Unie podle článku 349 Smlouvy nebo menší ostrovy v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1405/2006 (21) jsou financovány podle čl. 103a odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Plány uznání přijaté podle nařízení (ES) č. 2200/96, které využívaly výhod čl. 14 odst. 7 uvedeného nařízení a nadále využívají výhod spojených s přijetím podle čl. 203a odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, jsou financovány podle čl. 103a odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007.
4. V případě potřeby upraví členské státy své vnitrostátní strategie nejpozději do 15. září 2011 tak, aby:
a)
řádně odůvodnily, jaká vzdálenost se považuje za „značnou“ podle čl. 50 odst. 7 písm. b);
b)
stanovily maximální procentní podíl ročních výdajů v rámci operačního programu, které mají být vynaloženy na akce spojené s nakládáním s obaly šetrným k životnímu prostředí podle čl. 60 odst. 4 druhého pododstavce.
5. Operační programy schválené před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost mohou pokračovat až do konce, aniž by byl dodržen maximální procentní podíl podle čl. 60 odst. 4 druhého pododstavce.
Článek 151
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. června 2011.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 543/2011 AL COMISIEI
din 7 iunie 2011
de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (1), în special articolul 3 al doilea paragraf, articolul 103h, articolul 121 litera (a), articolul 127, articolul 134, articolul 143 litera (b), articolul 148, articolul 179, articolul 192 alineatul (2), articolul 194 și articolul 203a alineatul (8) coroborate cu articolul 4,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 instituie o organizare comună a piețelor agricole care include sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate.
(2)
Normele de aplicare referitoare la sectorul fructelor și legumelor și la sectorul fructelor și legumelor prelucrate sunt stabilite de Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 din 21 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (2). Regulamentul menționat a fost modificat de mai multe ori. În scopul clarității, este oportun ca toate normele de aplicare să fie încorporate într-un nou regulament, împreună cu toate modificările pe care le impune experiența dobândită, iar Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 să fie abrogat.
(3)
Pentru produsele din sectorul legumelor și fructelor și din sectorul legumelor și fructelor prelucrate trebuie stabiliți ani de comercializare. Având în vedere că în aceste sectoare nu mai există nicio schemă de ajutoare care urmează ciclul de recoltare a produselor respective, toți anii de comercializare pot fi armonizați pentru a corespunde anului calendaristic.
(4)
Articolul 113 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 autorizează Comisia să prevadă standarde de comercializare pentru fructe și legume, respectiv pentru fructe și legume prelucrate. În temeiul articolului 113a alineatul (1) din regulamentul menționat, fructele și legumele destinate a fi vândute în stare proaspătă consumatorilor pot fi comercializate numai dacă sunt de calitate bună, corectă și vandabilă și dacă este indicată țara de origine. În vederea armonizării punerii în aplicare a dispoziției menționate, este necesară stabilirea detaliilor și prevederea unui standard de comercializare general pentru toate fructele și legumele proaspete.
(5)
Trebuie adoptate standarde de comercializare specifice pentru produsele în cazul cărora pare necesar să se adopte un standard, pe baza unei evaluări a relevanței acestuia, ținând cont, mai ales, de produsele care sunt cele mai comercializate din punct de vedere valoric, în funcție de cifrele din baza de date de referință a Comisiei Europene privind comerțul internațional, Comext.
(6)
În vederea eliminării barierelor inutile în calea comerțului, în cazul în care trebuie prevăzute standarde de comercializare specifice pentru produse individuale, aceste standarde trebuie să corespundă celor adoptate de Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU). În cazul în care nu a fost adoptat un standard de comercializare specific la nivelul Uniunii, trebuie să se considere că produsele sunt conforme cu standardul de comercializare general, dacă deținătorul poate demonstra că produsele sunt conforme cu orice standard CEE-ONU aplicabil.
(7)
Trebuie prevăzute excepții și derogări de la aplicarea standardelor de comercializare în cazul anumitor operațiuni care sunt fie foarte marginale și/sau specifice, fie au loc la începutul lanțului de distribuție, sau în cazul fructelor și legumelor deshidratate și al produselor destinate prelucrării. Deoarece anumite produse se dezvoltă în mod natural și au un caracter perisabil, trebuie să se permită ca acestea să prezinte o ușoară lipsă de prospețime și turgescență, cu condiția să nu facă parte din categoria „Extra”. Anumite produse care în mod normal nu sunt comercializate intacte trebuie să fie scutite de la respectarea standardelor de comercializare generale care cer ca produsul să fie comercializat intact.
(8)
Informațiile specifice solicitate de standardele de comercializare trebuie să fie prezentate clar pe ambalaj și/sau etichetă. Pentru a se evita fraudele și cazurile de inducere în eroare a consumatorilor, informațiile specifice solicitate de standardele de comercializare trebuie să fie la dispoziția consumatorilor înaintea achiziționării produselor, mai ales în cazul vânzării la distanță, în care experiența a demonstrat că există riscuri de fraudă și de evitare a protecției consumatorilor oferite de standarde.
(9)
Ambalajele care conțin diferite specii de fructe și legume sunt din ce în ce mai numeroase pe piață ca răspuns la cererea anumitor consumatori. Corectitudinea tranzacțiilor comerciale impune ca fructele și legumele vândute în același ambalaj să fie omogene din punct de vedere calitativ. În ceea ce privește produsele în cazul cărora nu au fost adoptate standarde la nivelul Uniunii, această omogenitate poate fi asigurată prin dispoziții generale. Trebuie stabilite cerințe privind etichetarea în cazul amestecurilor de fructe și legume de diferite specii în același ambalaj. Aceste cerințe trebuie să fie mai puțin severe decât cele prevăzute de standardele de comercializare, în special pentru a se ține cont de spațiul disponibil pe etichetă.
(10)
Pentru a se asigura desfășurarea corespunzătoare și eficace a controalelor, facturile și documentele însoțitoare, altele decât cele destinate consumatorilor, trebuie să conțină anumite informații de bază incluse în standardele de comercializare.
(11)
În scopul controalelor selective, bazate pe analiza riscurilor, prevăzute de articolul 113a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, este necesară stabilirea unor norme detaliate referitoare la astfel de controale. Trebuie subliniat mai ales rolul evaluării riscurilor în selectarea produselor în vederea controalelor.
(12)
Fiecare stat membru trebuie să desemneze organismele de control responsabile cu efectuarea controalelor de conformitate în fiecare etapă a comercializării. Unul dintre aceste organisme trebuie să răspundă de contactele cu toate celelalte organisme desemnate și de coordonarea dintre acestea.
(13)
Deoarece cunoașterea comercianților și a caracteristicilor principale ale acestora este un instrument indispensabil pentru analiza efectuată de statele membre, este esențială instituirea unei baze de date cu privire la comercianții de fructe și legume din fiecare stat membru. Pentru a se asigura includerea tuturor operatorilor din lanțul de comercializare și în scopul securității juridice, trebuie adoptată o definiție detaliată a „comerciantului”.
(14)
Controalele de conformitate trebuie efectuate prin eșantionare și trebuie să se concentreze asupra comercianților care prezintă cel mai mare risc de a deține mărfuri care nu sunt conforme cu standardele. Ținând cont de caracteristicile piețelor lor naționale, statele membre trebuie să stabilească norme pentru ca anumite categorii de comercianți să fie controlați cu prioritate. Pentru asigurarea transparenței, normele respective trebuie notificate Comisiei.
(15)
Statele membre trebuie să se asigure că exporturile de fructe și legume spre țările terțe sunt conforme cu standardele de comercializare și trebuie să certifice acest lucru, în conformitate cu prevederile Protocolului de la Geneva asupra standardizării fructelor și legumelor proaspete și a fructelor uscate și deshidratate, încheiat în cadrul CEE-ONU, cât și cu regimul Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE) de aplicare a normelor internaționale pentru fructe și legume.
(16)
Importurile de fructe și legume provenind din țări terțe trebuie să fie conforme cu standardele de comercializare sau cu standarde echivalente acestora. Prin urmare, înaintea intrării acestor mărfuri pe teritoriul vamal al Uniunii, trebuie efectuate controale de conformitate, cu excepția cazului loturilor de mici dimensiuni considerate de către organismele de control ca prezentând riscuri reduse. În cazul anumitor țări terțe care oferă garanții satisfăcătoare privind conformitatea, organismele de control din țările terțe respective pot efectua controale înaintea exportului. În cazul în care se recurge la această opțiune, statele membre trebuie să verifice regulat eficacitatea și calitatea controalelor înaintea exportului efectuate de organismele de control din țările terțe.
(17)
Fructele și legumele destinate prelucrării nu trebuie să fie conforme cu standardele de comercializare, și deci trebuie garantat faptul că acestea nu sunt vândute pe piața produselor proaspete. Aceste produse trebuie etichetate corespunzător.
(18)
Fructele și legumele supuse controlului de conformitate cu standardele de comercializare trebuie să fie supuse aceluiași tip de control în toate etapele de comercializare. În acest scop, trebuie aplicate orientările privind controalele, recomandate de CEE-ONU în același sens cu recomandările relevante OCDE. Cu toate acestea, este necesar să se prevadă modalități specifice în privința controalelor în etapa vânzării cu amănuntul.
(19)
Trebuie stabilite dispoziții privind recunoașterea organizațiilor de producători pentru produsele pentru care depun cerere. În cazurile în care se solicită recunoaștere pentru produse destinate doar prelucrării, trebuie să se garanteze faptul că produsele respective sunt efectiv livrate în vederea prelucrării.
(20)
Pentru a contribui la realizarea obiectivelor regimului aplicabil sectorului fructelor și legumelor și pentru a garanta desfășurarea durabilă și eficace a acțiunilor organizațiilor de producători, este necesar ca stabilitatea organizației de producători să fie optimă. Prin urmare, trebuie prevăzută o perioadă minimă de aderare a producătorului la o organizație de producători. Competența de a stabili perioadele de preaviz și datele de intrare în vigoare a renunțării la calitatea de membru trebuie să revină statelor membre.
(21)
Activitățile principale și esențiale ale unei organizații de producători trebuie să fie legate de concentrarea ofertei și de comercializare. Cu toate acestea, organizațiilor de producători trebuie să li se permită să se implice și în alte activități, comerciale sau de altă natură.
(22)
Trebuie încurajată cooperarea între organizațiile de producători, permițând ca comercializarea unor fructe și legume cumpărate exclusiv de la o altă organizație de producători recunoscută să nu fie luată în calcul nici în ceea ce privește activitatea principală, nici în ceea ce privește celelalte activități. În cazul în care o organizație de producători este recunoscută pentru un produs în cazul căruia este necesară disponibilitatea unor mijloace tehnice, trebuie să se permită obținerea respectivelor mijloace tehnice cu ajutorul membrilor sau filialelor organizației sau al externalizării.
(23)
Organizațiile de producători pot deține acțiuni la filialele care contribuie la creșterea valorii adăugate a producției membrilor lor. Trebuie fixate norme pentru calcularea valorii unei astfel de producții comercializate. După o perioadă de tranziție destinată adaptării, principalele activități ale acestor filiale trebuie să fie aceleași cu cele ale organizației de producători.
(24)
Trebuie stabilite norme detaliate privind recunoașterea și funcționarea asociațiilor de organizații de producători, a organizațiilor de producători transnaționale și a asociațiilor transnaționale de organizații de producători prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1234/2007. În scopul consecvenței, aceste norme trebuie să reflecte, pe cât posibil, normele stabilite pentru organizațiile de producători.
(25)
Pentru a facilita concentrarea ofertei, trebuie încurajată fuziunea organizațiilor de producători existente, astfel încât să se creeze altele noi, prin stabilirea unor norme privind fuziunea programelor operaționale ale organizațiilor care fuzionează.
(26)
Fără a aduce atingere respectării principiilor conform cărora o organizație de producători trebuie să fie constituită la inițiativa acestora și controlată de către aceștia, statelor membre trebuie să le revină competența de a stabili condițiile de acceptare a altor persoane fizice sau juridice ca membri ai unei organizații de producători și/sau ai unei asociații de organizații de producători.
(27)
Pentru a se asigura că organizațiile de producători reprezintă cu adevărat un număr minim de producători, statele membre trebuie să ia măsuri prin care să se asigure că o minoritate de membri care deține, eventual, cea mai mare parte a volumului de producție al organizației de producători nu domină abuziv gestionarea și funcționarea organizației.
(28)
Pentru a se ține cont de diversele situații de producție și comercializare din Uniune, statele membre trebuie să stabilească anumite condiții pentru acordarea recunoașterii preliminare pentru grupurile de producători care prezintă un plan de recunoaștere.
(29)
Pentru a favoriza instituirea de organizații de producători stabile și în măsură să ofere o contribuție pe termen lung la realizarea obiectivelor regimului aplicabil sectorului fructelor și legumelor, recunoașterea preliminară trebuie acordată numai grupurilor de producători care pot demonstra capacitatea de a îndeplini toate condițiile pentru recunoaștere până la un anumit termen limită.
(30)
Trebuie să se stabilească dispoziții referitoare la informațiile pe care trebuie să le prezinte grupurile de producători în planul de recunoaștere. Pentru a le permite grupurilor de producători să îndeplinească mai bine condițiile de recunoaștere, trebuie să fie autorizate modificări ale planului de recunoaștere. În acest scop, trebuie stabilite dispoziții care să le permită statelor membre să solicite grupurilor de producători să ia anumite măsuri corective în vederea asigurării punerii în aplicare a propriului plan.
(31)
Grupul de producători poate îndeplini condițiile de recunoaștere înainte de finalizarea planului de recunoaștere. În aceste condiții, trebuie stabilită o prevedere care să permită unor astfel de grupuri să își depună cererile de recunoaștere împreună cu proiectele de programe operaționale. În scopuri de consecvență, acordarea unei astfel de recunoașteri unui grup de producători este echivalentă cu încheierea planului de recunoaștere al acesteia și întreruperea ajutorului prevăzut. Cu toate acestea, pentru a lua în considerare finanțarea multianuală a investițiilor, investițiile care sunt eligibile pentru ajutorul destinat investițiilor trebuie să poată fi transferate către programele operaționale.
(32)
Pentru a facilita corecta punere în aplicare a sistemului de ajutor destinat acoperirii costurilor generate de constituirea și de funcționarea administrativă a grupurilor de producători, ajutorul respectiv trebuie acordat sub formă de ajutor forfetar. Pentru respectarea constrângerilor bugetare, ajutorul forfetar trebuie plafonat. De asemenea, având în vedere nevoile financiare diferite ale grupurilor de producători de dimensiuni diferite, plafonul respectiv trebuie adaptat în funcție de valoarea producției comercializabile a grupurilor de producători.
(33)
În scopul consecvenței și al asigurării unei tranziții mai ușoare spre statutul de grup de producători recunoscut, grupurilor de producători trebuie să li se aplice norme identice în ceea ce privește activitățile principale ale organizațiilor de producători și valoarea producției comercializate a acestora.
(34)
Pentru a se ține cont de nevoile financiare ale noilor grupuri de producători și pentru a se asigura aplicarea corectă a schemei de ajutoare în cazul unor fuziuni, trebuie să existe posibilitatea ca ajutoarele să fie acordate grupurilor de producători care rezultă din fuziune.
(35)
În vederea facilitării aplicării schemei de sprijin pentru programele operaționale, producția comercializată a organizațiilor de producători trebuie să fie clar definită, specificându-se produsele care pot fi luate în considerare și etapa de comercializare în care trebuie calculată valoarea producției. În scopul controlului și al simplificării, este adecvată utilizarea unei rate forfetare pentru calcularea valorii fructelor și legumelor destinate prelucrării, această rată forfetară reprezentând valoarea produsului de bază, adică fructele și legumele destinate prelucrării, și activitățile care nu constituie activități de prelucrare propriu-zise. Deoarece volumele de fructe și legume necesare pentru producția de fructe și legume prelucrate diferă considerabil de la o grupă de produse la alta, aceste diferențe trebuie să se reflecte în ratele forfetare aplicabile. În cazul fructelor și legumelor destinate prelucrării care sunt transformate în plante aromatice prelucrate și boia de ardei, este adecvată, de asemenea, introducerea, pentru calcularea valorii fructelor și legumelor destinate prelucrării, a unei rate forfetare care reprezintă doar valoarea produsului de bază. Alte metode de calculare a producției comercializabile trebuie să se poată aplica în cazul fluctuațiilor anuale sau al datelor insuficiente. În vederea evitării abuzurilor în aplicarea schemei, organizațiile de producători nu trebuie să fie autorizate, în general, să schimbe metodologia de stabilire a perioadelor de referință în cursul programului.
(36)
Pentru a asigura tranziția lină spre noul sistem de calculare a valorii producției comercializate în cazul fructelor și legumelor destinate prelucrării, programele operaționale aprobate până la 20 ianuarie 2010 nu trebuie să fie afectate de noua metodă de calcul, fără a se aduce atingere posibilității de a modifica respectivele programe operaționale în conformitate cu articolele 65 și 66 din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007. Din același motiv, valoarea producției comercializate pentru perioada de referință a programelor operaționale aprobate după data menționată trebuie calculată în conformitate cu noile norme.
(37)
Pentru a se asigura utilizarea corectă a ajutorului, este necesar să se stabilească norme pentru gestionarea fondurilor operaționale și a contribuțiilor financiare ale membrilor, asigurându-se un maxim posibil de flexibilitate, cu condiția ca toți producătorii să poată beneficia de fondul operațional și să poată participa în mod democratic la luarea deciziilor privind utilizarea acestuia.
(38)
Este necesară stabilirea unor dispoziții prin care să se definească domeniul de aplicare și structura strategiei naționale în materie de programe operaționale durabile și ale cadrului național pentru acțiuni de protecție a mediului. Obiectivul este optimizarea alocării resurselor financiare și îmbunătățirea calității strategiei.
(39)
Pentru a permite autorităților competente să evalueze în mod corespunzător informațiile și pentru ca măsurile și activitățile să poată fi incluse în programe sau excluse din acestea, trebuie stabilite proceduri pentru prezentarea și aprobarea programelor operaționale, inclusiv privind termenele limită. Întrucât programele sunt gestionate pe o bază anuală, trebuie să se prevadă că programele neaprobate până la o anumită dată se amână cu un an.
(40)
Trebuie să existe o procedură pentru modificarea anuală a programelor operaționale pentru anul următor, astfel încât să se țină cont de orice nouă condiție care era imprevizibilă la momentul prezentării lor inițiale. De asemenea, trebuie să existe posibilitatea modificării măsurilor și cuantumurilor fondului operațional în fiecare an de execuție a programului. Pentru a se garanta menținerea obiectivelor generale ale programelor aprobate, toate aceste schimbări trebuie să respecte anumite limite și condiții care urmează a fi definite de statele membre, inclusiv condiția referitoare la notificarea obligatorie a autorităților competente în legătură cu respectivele schimbări.
(41)
Din motive de securitate financiară și securitate juridică, trebuie să fie alcătuită o listă de operațiuni și cheltuieli care nu pot fi acoperite de programele operaționale.
(42)
În cazul unor investiții realizate la exploatațiile individuale, pentru a se evita îmbogățirea nejustificată a unei persoane private care a renunțat la calitatea de membru al organizației în timpul vieții utile a investiției, trebuie să fie prevăzute dispoziții care să permită organizației să recupereze valoarea reziduală a investiției, indiferent dacă aceasta este realizată de un membru sau de organizație.
(43)
Pentru a se asigura aplicarea corectă a schemei de ajutoare, este necesar să se prevadă informațiile care trebuie incluse în cererile de ajutor, precum și procedurile pentru plata ajutorului. Pentru a se evita dificultățile de flux de lichidități, trebuie pus la dispoziția organizațiilor de producători un sistem de plăți în avans însoțit de garanții adecvate. Din motive similare, trebuie să existe un sistem alternativ pentru rambursarea cheltuielilor deja suportate.
(44)
Producția de fructe și legume este imprevizibilă, iar produsele sunt perisabile. Orice surplus pe piață, chiar dacă nu este prea mare, poate perturba în mod semnificativ piața. Trebuie prevăzute dispoziții detaliate privind sfera și modul de aplicare a măsurilor de gestionare și prevenire a crizelor în ceea ce privește produsele menționate la articolul 1 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007. Pe cât posibil, normele respective trebuie să fie flexibile și să poată fi aplicate rapid în situații de criză și, în consecință, trebuie să permită statelor membre și organizațiilor de producători să ia decizii. Cu toate acestea, normele trebuie să prevină abuzurile și să stabilească limite privind utilizarea anumitor măsuri, inclusiv pe plan financiar. De asemenea, normele trebuie să garanteze respectarea cerințelor în materie de protecția plantelor și a mediului.
(45)
În ceea ce privește retragerile de pe piață, este necesară adoptarea unor norme detaliate, luând în considerare potențiala importanță a respectivei măsuri. Este necesară, în special, stabilirea unor norme privind sistemul de sprijin sporit pentru fructele și legumele retrase de pe piață care sunt distribuite în mod gratuit ca ajutor umanitar prin intermediul unor organizații caritabile sau al anumitor organisme și instituții. În vederea facilitării distribuirii gratuite, este oportun să se prevadă posibilitatea de a permite organizațiilor și instituțiilor caritabile să solicite o contribuție simbolică din partea destinatarilor finali ai produselor retrase de pe piață, în cazul în care produsele respective au fost prelucrate. Mai mult decât atât, trebuie stabilit un plafon pentru ajutoarele acordate pentru retragerile de pe piață, pentru a se garanta că acestea nu se transformă într-un debușeu alternativ permanent pentru produse, în raport cu plasarea acestora pe piață. În acest context, în ceea ce privește produsele în cazul cărora nivelurile maxime ale compensației acordate de Uniune pentru retragerea de pe piață au fost stabilite în anexa V la Regulamentul (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a pieței în sectorul fructelor și legumelor (3), este oportună utilizarea în continuare a respectivelor niveluri, sub rezerva unui anumit procentaj de creștere care să reflecte faptul că respectivele retrageri sunt în prezent cofinanțate. În ceea ce privește celelalte produse, în cazurile în care experiența nu a indicat încă niciun risc de retrageri excesive, este oportun să li se permită statelor membre să stabilească niveluri maxime de sprijin. Totuși, în toate cazurile, din motive similare, este oportună stabilirea unei limite cantitative de retrageri pentru fiecare produs pentru fiecare organizație de producători.
(46)
Este necesară adoptarea unor norme detaliate privind asistența financiară națională pe care statele membre o pot acorda în regiuni ale Uniunii în care nivelul de organizare a producătorilor este deosebit de scăzut, inclusiv definirea conceptului de nivel scăzut de organizare. Este necesară prevederea unor proceduri de aprobare a unui astfel de ajutor național, precum și de aprobare a rambursării ajutorului de către Uniune și a cuantumului acesteia, precum și a procentajului de rambursare. Respectivele proceduri trebuie să fie similare celor aplicabile în prezent.
(47)
Este necesară adoptarea unor norme detaliate, în special a unor dispoziții procedurale, privind condițiile în care normele stabilite de organizațiile de producători sau de asociațiile unor astfel de organizații din sectorul fructelor și legumelor pot fi extinse la toți producătorii stabiliți într-o anumită zonă economică. De asemenea, în cazul vânzării de produse culese de cumpărător, trebuie să se specifice care dintre norme urmează a fi extinse asupra producătorilor și care asupra cumpărătorilor.
(48)
În scopul monitorizării importurilor de mere și al garantării faptului că o creștere semnificativă a importurilor de mere nu ar trece neobservată într-o perioadă relativ scurtă de timp, în 2006 a fost introdus, ca sistem de tranziție, sistemul licențelor de import pentru merele clasificate în Nomenclatura Combinată la codul 0808 10 80 (cod NC). Între timp, au fost elaborate mijloace noi și precise de monitorizare a importurilor de mere, mai puțin împovărătoare pentru comercianți decât actualul sistem de licențe. Prin urmare, obligația de prezentare a licențelor de import în cazul merelor clasificate la codul NC 0808 10 80 trebuie eliminată în scurt timp.
(49)
Este necesară adoptarea unor norme detaliate privind sistemul prețului de intrare pentru fructe și legume. Având în vedere că cele mai multe dintre fructele și legumele perisabile în cauză sunt livrate în regimul comercial al vânzării în consignație, stabilirea valorii acestora este deosebit de dificilă. Este necesară stabilirea unor posibile metode pentru calcularea prețului de intrare pe baza căruia produsele importate sunt clasificate în Tariful Vamal Comun. În special, trebuie stabilite valori forfetare de import pe baza mediei ponderate a prețurilor medii pentru produse și trebuie adoptată o dispoziție specială pentru cazurile în care nu este disponibil niciun preț pentru produsele de o anumită origine. Este necesară prevederea unei dispoziții pentru constituirea în anumite cazuri a unei garanții pentru asigurarea aplicării corecte a sistemului.
(50)
Este necesară adoptarea unor norme detaliate privind taxa la import care poate fi impusă anumitor produse, în plus față de cea prevăzută de Tariful Vamal Comun. Taxa suplimentară poate fi impusă în cazul în care volumurile de importuri pentru produsele respective depășesc nivelurile de declanșare stabilite pentru produs și pentru perioada de aplicare. Mărfurile aflate în curs de transport spre Uniune sunt exceptate de la taxa suplimentară și, în consecință, trebuie adoptate dispoziții specifice pentru aceste mărfuri.
(51)
Este necesară prevederea unor dispoziții pentru monitorizarea și evaluarea adecvate a programelor și schemelor în curs de desfășurare, în vederea evaluării eficacității și eficienței acestora, atât de organizațiile de producători, cât și de statele membre.
(52)
Este necesară prevederea unor dispoziții privind tipul, formatul și mijloacele de notificare necesare în scopul punerii în aplicare a prezentului regulament. Respectivele dispoziții trebuie să includă notificările transmise de producătorii sau de organizațiile de producători statelor membre și cele transmise Comisiei de către statele membre, precum și consecințele care rezultă din notificările tardive sau inexacte.
(53)
Trebuie stabilite măsuri privind controalele necesare pentru a se asigura aplicarea corespunzătoare a prezentului regulament și a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, precum și sancțiunile adecvate aplicabile în cazul neregulilor identificate. Aceste măsuri trebuie să includă atât controale și sancțiuni specifice stabilite la nivelul Uniunii, cât și controale și sancțiuni naționale suplimentare. Controalele și sancțiunile trebuie să fie disuasive, eficace și proporționale. Este necesară prevederea unor norme pentru soluționarea cazurilor de erori evidente, de forță majoră, precum și a altor situații excepționale, pentru a se garanta aplicarea unui tratament egal producătorilor. Este necesară prevederea unor norme pentru situații create în mod artificial, pentru se evita obținerea vreunui beneficiu care ar deriva din astfel de situații.
(54)
Trebuie stabilite dispoziții în vederea continuării tranziției line de la sistemul precedent, prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 2200/96, de Regulamentul (CE) nr. 2201/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a piețelor în sectorul produselor transformate pe bază de fructe și legume (4) și de Regulamentul (CE) nr. 2202/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 de instituire a unui regim de ajutor comunitar pentru producătorii de anumite fructe citrice (5), la noul sistem stabilit de Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 al Consiliului din 26 septembrie 2007 de stabilire a unor norme specifice cu privire la sectorul fructelor și legumelor și de modificare a Directivelor 2001/112/CE și 2001/113/CE și a Regulamentelor (CEE) nr. 827/68, (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 2826/2000, (CE) nr. 1782/2003 și (CE) nr. 318/2006 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2202/96 (6) apoi de Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și de Regulamentul (CE) nr. 1580/2007, și ulterior de prezentul regulament, precum și în vederea punerii în aplicare a normelor tranzitorii prevăzute la articolul 203a din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
(55)
Pentru a limita efectele renunțării la sistemul licențelor de import pentru mere asupra fluxurilor comerciale, articolul 134 din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 trebuie să se aplice în continuare până la 31 august 2011.
(56)
Comitetul de gestionare a organizării comune a piețelor agricole nu a emis un aviz în termenul stabilit de președintele său,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
TITLUL I
DISPOZIȚII INTRODUCTIVE
Articolul 1
Domeniul de aplicare și utilizarea termenilor
1. Prezentul regulament stabilește norme de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate.
Cu toate acestea, titlurile II și III din prezentul regulament se aplică numai în ceea ce privește produsele din sectorul fructelor și legumelor menționate la articolul 1 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și produsele de acest fel destinate doar prelucrării.
2. Termenii utilizați în Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 au același sens atunci când sunt utilizați în prezentul regulament, cu excepția cazului în care prezentul regulament prevede altfel.
Articolul 2
Anii de comercializare
Anii de comercializare în cazul fructelor și legumelor și al fructelor și legumelor prelucrate încep la 1 ianuarie și se încheie la 31 decembrie.
TITLUL II
CLASIFICAREA PRODUSELOR
CAPITOLUL 1
Norme generale
Articolul 3
Standardele de comercializare; deținătorii
1. Cerințele prevăzute la articolul 113a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 constituie standardul de comercializare general. Standardul de comercializare general este prezentat în detaliu în partea A a anexei I la prezentul regulament.
Fructele și legumele care nu care fac obiectul unui standard de comercializare specific trebuie să se conformeze standardului de comercializare general. Cu toate acestea, atunci când deținătorul este în măsură să demonstreze că produsele sunt conforme cu oricare dintre standardele aplicabile adoptate de Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU), produsele sunt considerate conforme cu standardul de comercializare general.
2. Standardele de comercializare specifice prevăzute la articolul 113 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 sunt stabilite în partea B a anexei I la prezentul regulament, pentru următoarele produse:
(a)
mere,
(b)
citrice,
(c)
fructe kiwi,
(d)
salată, cicoare creață și cicoare de grădină cu frunze întregi,
(e)
piersici și nectarine,
(f)
pere,
(g)
căpșuni,
(h)
ardei,
(i)
struguri de masă,
(j)
tomate.
3. În sensul articolului 113a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, prin „deținător” se înțelege orice persoană fizică sau juridică care deține fizic produsele în cauză.
Articolul 4
Excepțiile și derogările de la aplicarea standardelor de comercializare
1. Prin derogare de la articolul 113a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, următoarele produse nu fac obiectul obligației de respectare a standardelor de comercializare:
(a)
dacă sunt etichetate clar cu mențiunea „destinat prelucrării”, „destinat consumului animal” sau orice altă mențiune similară, produsele:
(i)
destinate prelucrării industriale sau
(ii)
destinate consumului animal sau unei alte utilizări nealimentare;
(b)
produsele transferate de producător pe exploatația sa către consumatori, pentru uzul personal al acestora;
(c)
produsele recunoscute într-o decizie a Comisiei adoptată la solicitarea unui stat membru în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 195 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 ca produse dintr-o anumită regiune care sunt vândute prin comerț cu amănuntul în regiunea respectivă, pentru consumul local tradițional bine încetățenit;
(d)
produse care au fost supuse unui proces de curățare sau tăiere, devenind „gata pentru consum” sau „gata pentru gătit”;
(e)
produsele comercializate ca germeni comestibili, în urma germinării semințelor unor plante, clasificați ca fructe și legume în temeiul articolului 1 alineatul (1) litera (i) și al părții IX din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
2. Prin derogare de la articolul 113a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, următoarele produse nu fac obiectul obligației de respectare a standardelor de comercializare în cadrul unei anumite zone de producție:
(a)
produsele vândute sau livrate de cultivator către unitățile de condiționare și ambalare sau către spațiile de depozitare, ori expediate de la exploatația sa către unitățile respective și
(b)
produsele expediate de la spațiile de depozitare către unitățile de condiționare și ambalare.
3. Prin derogare de la articolul 113a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre pot excepta de la obligația de respectare a cerințelor standardelor de comercializare specifice produsele prezentate spre vânzare cu amănuntul consumatorilor pentru uzul personal al acestora și etichetate cu mențiunea „produs destinat prelucrării” sau cu orice altă mențiune similară și care sunt destinate prelucrării, altele decât cele menționate la alineatul (1) litera (a) punctul (i) din prezentul articol.
4. Prin derogare de la articolul 113a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre pot excepta de la obligația de respectare a cerințelor standardelor de comercializare produsele vândute direct de producător consumatorului final, pentru uzul personal al acestuia, pe piețe rezervate doar producătorilor dintr-o anumită zonă de producție definită de statele membre.
5. Prin derogare de la articolul 113a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, în ceea ce privește standardele de comercializare specifice, fructele și legumele, altele decât cele din categoria „Extra”, pot prezenta, în etapele ulterioare expedierii, o ușoară lipsă de prospețime și turgescență și o ușoară alterare datorate dezvoltării și caracterului perisabil al acestora.
6. Prin derogare de la articolul 113a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, următoarele produse nu fac obiectul obligației de respectare a standardului de comercializare general:
(a)
ciupercile necultivate clasificate la codul NC 0709 59,
(b)
caperele clasificate la codul NC 0709 90 40,
(c)
migdalele amare clasificate la codul NC 0802 11 10,
(d)
migdalele decojite clasificate la codul NC 0802 12,
(e)
alunele decojite clasificate la codul NC 0802 22,
(f)
nucile comune decojite clasificate la codul NC 0802 32,
(g)
semințele de pin dulce clasificate la codul NC 0802 90 50,
(h)
fisticul clasificat la codul NC 0802 50 00,
(i)
nucile de Macadamia clasificate la codul NC 0802 60 00,
(j)
nucile Pecan clasificate la codul NC 0802 90 20,
(k)
alte fructe cu coajă lemnoasă clasificate la codul NC 0802 90 85,
(l)
bananele uscate din specia Musa paradisiaca (plantains) clasificate la codul NC 0803 00 90,
(m)
citricele uscate clasificate la codul NC 0805,
(n)
amestecurile de fructe tropicale cu coajă lemnoasă clasificate la codul NC 0813 50 31,
(o)
amestecurile de alte fructe cu coajă lemnoasă clasificate la codul NC 0813 50 39,
(p)
șofranul clasificat la codul NC 0910 20.
7. Autorității competente din statul membru trebuie să i se prezinte dovada conform căreia produsele care fac obiectul dispozițiilor prevăzute la alineatul (1) litera (a) și la alineatul (2) respectă condițiile stabilite, în special în ceea ce privește destinația acestora.
Articolul 5
Informațiile specifice
1. Informațiile specifice solicitate în temeiul prezentului capitol trebuie prezentate în mod lizibil și vizibil pe una dintre părțile ambalajului, fie imprimate direct pe ambalaj astfel încât să nu poată fi șterse, fie pe o etichetă care este parte integrantă din ambalaj sau este bine atașată acestuia.
2. În cazul mărfurilor expediate în vrac și încărcate direct într-un mijloc de transport, informațiile specifice menționate la alineatul (1) trebuie să figureze într-un document de însoțire a mărfurilor sau pe o fișă plasată într-un loc vizibil din interiorul mijlocului de transport.
3. În cazul contractelor la distanță în sensul articolului 2 alineatul (1) din Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (7), conformitatea cu standardele de comercializare impune ca informațiile specifice să fie disponibile înainte de efectuarea achiziționării.
4. Facturile și documentele însoțitoare, cu excepția chitanțelor destinate consumatorilor, trebuie să indice denumirea și țara de origine a produselor și, după caz, categoria, soiul sau tipul comercial, dacă acestea sunt cerute de un standard de comercializare specific, sau faptul că produsul este destinat prelucrării.
Articolul 6
Informațiile specifice în etapa vânzării cu amănuntul
1. În etapa vânzării cu amănuntul, informațiile specifice solicitate în temeiul prezentului capitol trebuie să fie lizibile și vizibile. Produsele pot fi prezentate spre vânzare cu condiția ca comerciantul cu amănuntul să afișeze în imediata apropiere a produselor și într-un mod vizibil și lizibil informațiile specifice privind țara de origine a produselor și, după caz, categoria și soiul sau tipul comercial, astfel încât cumpărătorii să nu fie induși în eroare.
2. În cazul produselor care sunt preambalate în sensul Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului (8), în plus față de informațiile prevăzute de standardele de comercializare, trebuie indicată greutatea netă. Totuși, în cazul produselor comercializate la bucată, cerința de a indica greutatea netă nu se aplică dacă numărul articolelor poate fi observat clar, acestea putând fi ușor numărate prin ambalaj, sau dacă numărul este indicat pe etichetă.
Articolul 7
Amestecurile
1. Comercializarea ambalajelor cu o greutate netă de maximum 5 kg care conțin amestecuri de fructe și legume de specii diferite este permisă dacă:
(a)
produsele sunt omogene calitativ și fiecare produs în cauză este conform cu standardul de comercializare specific relevant sau, în absența unui standard de comercializare specific pentru un anumit produs, cu standardul de comercializare general,
(b)
ambalajul este etichetat în mod corespunzător, în conformitate cu dispozițiile prezentului capitol și
(c)
amestecul nu este de natură să inducă în eroare cumpărătorul.
2. Cerințele de la alineatul (1) litera (a) nu se aplică produselor din cadrul unui amestec care nu aparțin sectorului fructelor și legumelor menționat la articolul 1 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
3. Dacă fructele și legumele din cadrul unui amestec provin din mai multe state membre sau țări terțe, numele întregi ale țărilor de origine pot fi înlocuite cu una dintre mențiunile următoare, după caz:
(a)
„amestec de fructe și legume originare din UE”,
(b)
„amestec de fructe și legume originare din afara UE”,
(c)
„amestec de fructe și legume originare din UE și din afara UE”.
CAPITOLUL II
Controale privind conformitatea cu standardele de comercializare
Secțiunea 1
Dispoziții generale
Articolul 8
Domeniul de aplicare
Prezentul capitol stabilește normele aplicabile controalelor privind conformitatea, acestea fiind controalele efectuate asupra fructelor și legumelor pe parcursul tuturor etapelor de comercializare, în vederea verificării conformității acestora cu standardele de comercializare și cu alte dispoziții ale prezentului titlu și ale articolelor 113 și 113a din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Articolul 9
Autoritățile de coordonare și organismele de control
1. Fiecare stat membru desemnează:
(a)
o singură autoritate competentă responsabilă cu coordonarea și contactele în domeniile la care se referă prezentul capitol, denumită în continuare „autoritatea de coordonare”, și
(b)
unul sau mai multe organisme de control responsabile cu aplicarea prezentului capitol, denumite în continuare „organismele de control”.
Autoritățile de coordonare și organismele de control menționate la primul paragraf pot fi publice sau private. Totuși, în ambele cazuri, acestea se află sub responsabilitatea statelor membre.
2. Comisiei îi sunt notificate de către statele membre:
(a)
denumirea, adresa poștală și adresa electronică ale autorității de coordonare pe care au desemnat-o în temeiul alineatului (1) litera (a);
(b)
denumirea, adresa poștală și adresa electronică ale organismelor de control pe care le-au desemnat în conformitate cu alineatul (1) litera (b) și
(c)
definirea exactă a domeniilor de competență ale organismelor de control pe care le-au desemnat.
3. Autoritatea de coordonare poate fi organismul de control sau unul dintre organismele de control sau orice alt organism desemnat în temeiul alineatului (1).
4. În modul pe care îl consideră adecvat, Comisia pune la dispoziția publicului lista autorităților de coordonare desemnate de statele membre.
Articolul 10
Baza de date cu privire la comercianți
1. Statele membre instituie o bază de date cu privire la comercianții din sectorul fructelor și legumelor, în care să fie înscriși, în condițiile stabilite de prezentul articol, comercianții implicați în comercializarea fructelor și legumelor pentru care s-au stabilit standarde în temeiul articolului 113 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
În acest scop, statele membre pot folosi orice altă bază sau baze de date constituite deja în alte scopuri.
2. În sensul prezentului regulament, prin „comerciant” se înțelege orice persoană fizică sau juridică:
(a)
ce deține fructe și legume care fac obiectul standardelor de comercializare, în scopul:
(i)
expunerii sau punerii lor în vânzare,
(ii)
vânzării lor sau
(iii)
comercializării în orice alt mod sau
(b)
ce desfășoară efectiv oricare dintre activitățile menționate la litera (a) în ceea ce privește fructele și legumele care fac obiectul standardelor de comercializare.
Activitățile menționate la primul paragraf litera (a) cuprind:
(a)
vânzarea la distanță, inclusiv pe internet,
(b)
activitățile de agest gen desfășurate de persoana fizică sau juridică în nume propriu sau în numele unei părți terțe și
(c)
activitățile de acest gen desfășurate pe teritoriul Uniunii și/sau în cadrul exporturilor către țări terțe și/sau în cadrul importurilor din țări terțe.
3. Statele membre stabilesc condițiile în care următorii comercianți sunt sau nu sunt incluși în baza de date:
(a)
comercianții ale căror activități sunt exceptate de la obligația de conformitate cu standardele de comercializare în temeiul articolului 4 și
(b)
persoanele fizice sau juridice ale căror activități în sectorul fructelor și legumelor sunt limitate fie la transportul mărfurilor, fie la vânzarea cu amănuntul.
4. Atunci când baza de date cu privire la comercianți este compusă din mai multe elemente distincte, autoritatea de coordonare asigură omogenitatea bazei, a elementelor sale, precum și a actualizării acestora. Actualizarea bazei de date se efectuează în special pe baza informațiilor adunate în timpul controalelor de conformitate.
5. Cu privire la fiecare comerciant, baza de date conține:
(a)
numărul de înregistrare, numele și adresa;
(b)
informațiile necesare pentru clasificarea sa într-una dintre categoriile de risc menționate la articolul 11 alineatul (2), în special poziția în lanțul de comercializare și informațiile referitoare la importanța firmei;
(c)
informațiile privind constatările din timpul controalelor precedente efectuate asupra fiecărui comerciant;
(d)
orice alte informații considerate necesare în vederea controalelor, de exemplu informațiile referitoare la existența unui sistem de asigurare a calității sau a unui sistem de autocontrol legat de conformitatea cu standardele de comercializare.
Actualizarea bazei de date se efectuează în special pe baza informațiilor adunate în timpul controalelor de conformitate.
6. Comercianții trebuie să furnizeze informațiile considerate necesare de către statele membre pentru instituirea și actualizarea bazei de date. Statele membre stabilesc condițiile în care sunt cuprinși în baza de date comercianții care nu sunt stabiliți pe teritoriul lor, dar care operează pe acesta.
Secțiunea 2
Controale de conformitate efectuate de statele membre
Articolul 11
Controalele de conformitate
1. În vederea asigurării conformității cu standardele de comercializare și cu alte dispoziții ale prezentului titlu și ale articolelor 113 și 113a din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre se asigură că controalele de conformitate sunt efectuate în mod selectiv, pe baza unei analize a riscului și cu o frecvență corespunzătoare.
Criteriile de evaluare a riscurilor cuprind existența unui certificat de conformitate, menționat la articolul 14, eliberat de o autoritate competentă dintr-o țară terță ale cărei controale de conformitate au fost aprobate în temeiul articolului 15. Existența unui astfel de certificat este considerată un factor de reducere a riscului de neconformitate.
Criteriile de evaluare a riscurilor pot, de asemenea, include:
(a)
natura produsului, perioada de producție, prețul produsului, condițiile climatice, operațiunile de ambalare și manipulare, condițiile de depozitare, țara de origine, mijloacele de transport sau volumul lotului;
(b)
dimensiunea comercianților, poziția acestora în lanțul de comercializare, volumul sau valoarea produselor comercializate de aceștia, gama produselor lor, zona de livrare sau tipul de operațiuni desfășurate, cum ar fi depozitarea, sortarea, ambalarea sau vânzarea;
(c)
constatările din timpul controalelor precedente, inclusiv numărul și tipul defectelor constatate, calitatea obișnuită a produselor comercializate, nivelul echipamentelor tehnice utilizate;
(d)
fiabilitatea sistemelor de asigurare a calității sau a sistemelor de autocontrol ale comercianților legate de conformitatea cu standardele de comercializare;
(e)
locul de desfășurare a controlului, în special dacă este vorba de punctul de primă intrare în Uniune sau de locul unde sunt ambalate sau încărcate produsele;
(f)
orice alte informații care ar putea indica un risc de neconformitate.
2. Analiza riscului este efectuată pe baza informațiilor conținute în baza de date cu privire la comercianți menționată la articolul 10 și clasifică comercianții în funcție de categoriile de risc.
Statele membre stabilesc în prealabil:
(a)
criteriile de evaluare a riscurilor de neconformitate a loturilor;
(b)
pe baza unei analize a riscurilor pentru fiecare categorie de risc, proporțiile minime de comercianți sau loturi și/sau cantități care vor fi supuse unor controale de conformitate.
Pe baza analizei riscurilor, statele membre pot decide să nu efectueze controale selective asupra produselor care nu fac obiectul standardelor de comercializare specifice.
3. Atunci când, în urma controalelor, se constată nereguli semnificative, statele membre cresc frecvența controalelor privind comercianții, produsele, originea acestora sau alți parametri.
4. Comercianții trebuie să comunice organismelor de control toate informațiile pe care acestea din urmă le consideră necesare pentru organizarea și efectuarea controalelor de conformitate.
Articolul 12
Comercianții autorizați
1. Comercianții care se încadrează în categoria celui mai scăzut nivel de risc și care prezintă garanții speciale privind conformitatea cu standardele de comercializare pot fi autorizați de statele membre să utilizeze modelul prevăzut în anexa II la etichetarea fiecărui ambalaj în etapa expedierii și/sau să semneze certificatul de conformitate menționat la articolul 14.
2. Autorizarea se acordă pentru o perioadă de cel puțin un an.
3. Comercianții care beneficiază de această posibilitate:
(a)
dispun de personal de control care a beneficiat de o formare profesională aprobată de statele membre;
(b)
dispun de echipamente adecvate pentru condiționarea și ambalarea produselor;
(c)
se angajează să efectueze un control de conformitate a mărfurilor pe care le expediază și să țină un registru conținând evidența tuturor controalelor efectuate.
4. În cazul în care un comerciant autorizat nu mai îndeplinește condițiile necesare pentru autorizare, statul membru retrage autorizația.
5. Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (1), comercianții autorizați pot continua să utilizeze, până la epuizarea stocurilor, modelele care erau conforme cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1580/2007 la data de 30 iunie 2009.
Autorizațiile acordate comercianților înainte de 1 iulie 2009 rămân valabile pe parcursul perioadei pentru care au fost acordate.
Articolul 13
Acceptarea declarațiilor de către autoritatea vamală
1. Autoritatea vamală poate accepta declarațiile de export și/sau declarațiile de punere în liberă circulație pentru produsele care fac obiectul standardelor de comercializare specifice doar dacă:
(a)
mărfurile sunt însoțite de un certificat de conformitate sau
(b)
organismul de control competent a informat autoritatea vamală că a fost eliberat un certificat de conformitate pentru loturile în cauză sau
(c)
organismul de control competent a informat autoritatea vamală că nu a eliberat un certificat de conformitate pentru loturile în cauză deoarece acestea nu trebuie controlate, având în vedere analiza riscurilor menționată la articolul 11 alineatul (1).
Dispozițiile de mai sus nu aduc atingere altor controale de conformitate pe care statele membre le pot efectua în temeiul articolului 11.
2. De asemenea, alineatul (1) se aplică produselor care fac obiectul standardului de comercializare general prevăzut în anexa I partea A și produselor menționate la articolul 4 alineatul (1) litera (a), dacă statul membru în cauză consideră că acest lucru este necesar, având în vedere analiza riscurilor menționată la articolul 11 alineatul (1).
Articolul 14
Certificatul de conformitate
1. Pentru a confirma că produsele în cauză sunt conforme cu standardul de comercializare relevant, o autoritate competentă poate elibera certificate de conformitate (denumite în continuare „certificat”). Modelul de certificat destinat autorităților competente din Uniune figurează în anexa III.
În locul certificatelor eliberate de autoritățile competente din Uniune, țările terțe menționate la articolul 15 alineatul (4) pot utiliza certificate proprii, cu condiția ca acestea să conțină cel puțin informațiile echivalente celor din certificatul Uniunii. Prin mijloacele pe care le consideră adecvate, Comisia pune la dispoziție modele ale unor astfel de certificate ale țărilor terțe.
2. Certificatele pot fi eliberate fie pe hârtie, cu semnătură originală, fie în format electronic, cu semnătură electronică.
3. Fiecare certificat trebuie să poarte ștampila autorității competente și semnătura persoanei sau persoanelor autorizate în acest scop.
4. Certificatul se eliberează în cel puțin una dintre limbile oficiale ale Uniunii.
5. Fiecare certificat trebuie să poarte un număr de serie după care poate fi identificat. Autoritatea competentă reține o copie a fiecărui certificat eliberat.
6. Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (1) primul paragraf, statele membre pot continua să utilizeze, până la epuizarea stocurilor, certificatele care erau conforme cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1580/2007 la data de 30 iunie 2009.
Secțiunea 3
Controale de conformitate efectuate de țările terțe
Articolul 15
Aprobarea controalelor de conformitate efectuate de țările terțe înaintea importului în Uniune
1. La cererea unei țări terțe, Comisia poate aproba, în conformitate cu procedura menționată la articolul 195 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, controalele privind conformitatea cu standardele de comercializare specifice efectuate de respectiva țară terță înaintea importului în Uniune.
2. Aprobarea menționată la alineatul (1) poate fi acordată țărilor terțe în care, în ceea ce privește produsele exportate către Uniune, sunt respectate standardele de comercializare ale Uniunii sau cel puțin standarde echivalente.
Aprobarea trebuie să specifice autoritatea oficială din țara terță sub responsabilitatea căreia se efectuează controalele menționate la alineatul (1). Autoritatea respectivă răspunde de contactele cu Uniunea. De asemenea, aprobarea trebuie să specifice organismele de control din țara terță care sunt responsabile cu controalele efective.
Aprobarea nu se poate referi decât la produse originare din țara terță respectivă și poate fi limitată la anumite produse.
3. Organismele de control din țara terță sunt fie organisme oficiale, fie organisme recunoscute oficial de autoritatea menționată la alineatul (2), care oferă garanții satisfăcătoare și care dispun de personalul, echipamentele și spațiile necesare efectuării controalelor în conformitate cu metodele menționate la articolul 17 alineatul (1) sau cu metode echivalente.
4. Lista țărilor ale căror controale de conformitate au fost aprobate în temeiul prezentului articol, precum și produsele respective figurează în anexa IV.
Prin mijloacele pe care le consideră adecvate, Comisia pune la dispoziție coordonatele autorităților oficiale și ale organismelor de control în cauză.
Articolul 16
Suspendarea aprobării controalelor de conformitate
Comisia poate suspenda aprobarea controalelor de conformitate dacă se constată că, într-un număr semnificativ de loturi și/sau cantități, mărfurile nu corespund cu informațiile din certificatele de conformitate emise de organismele de control din țara terță.
Secțiunea 4
Metode de control
Articolul 17
Metodele de control
1. Controalele de conformitate prevăzute de prezentul capitol, cu excepția celor efectuate în etapa vânzării cu amănuntul către consumatorul final, se efectuează în conformitate cu metodele de control prevăzute în anexa V, în afara cazului în care prezentul regulament prevede dispoziții contrare.
Statele membre stabilesc modalități specifice pentru verificarea conformității în etapa vânzării cu amănuntul către consumatorul final.
2. Dacă inspectorii constată că mărfurile sunt conforme cu standardele de comercializare, organismul de control poate elibera certificatul de conformitate prevăzut în anexa III.
3. În cazul în care mărfurile nu sunt conforme cu standardele, organismul de control emite o constatare de neconformitate la adresa comerciantului sau a reprezentanților acestuia. Mărfurile care au făcut obiectul unei constatări de neconformitate nu pot fi deplasate fără autorizarea organismului de control care a emis constatarea în cauză. Respectiva autorizare poate depinde de îndeplinirea unor condiții stabilite de organismul de control.
Comercianții pot decide să pună în conformitate toate mărfurile sau o parte a acestora. Mărfurile care au fost puse în conformitate nu pot fi comercializate înainte ca organismul de control competent să se asigure prin toate mijloacele adecvate că mărfurile au fost efectiv puse în conformitate. Organismul de control competent eliberează, după caz, certificatul de conformitate prevăzut în anexa III, pentru lot sau pentru o parte a acestuia, doar după ce mărfurile au fost puse în conformitate.
În cazul în care un organism de control acceptă cererea unui comerciant de a pune mărfurile în conformitate într-un alt stat membru decât cel în care s-a efectuat controlul care a stabilit neconformitatea lor, comerciantul notifică existența lotului neconform organismului de control competent din statul membru de destinație. Statul membru care emite constatarea de neconformitate trimite celorlalte state membre în cauză, inclusiv statului membru de destinație a lotului neconform, o copie a respectivei constatări.
În cazul în care mărfurile nu pot fi nici puse în conformitate, nici destinate consumului animal, prelucrării industriale sau oricărei alte utilizări nealimentare, organismul de control poate să ceară comercianților, dacă acest lucru este necesar, să ia măsurile corespunzătoare pentru a se asigura că produsele în cauză nu sunt comercializate.
Comercianții furnizează toate informațiile considerate necesare de statele membre în scopul aplicării prezentului alineat.
Secțiunea 5
Notificări
Articolul 18
Notificările
1. Un stat membru în care se constată că un transport care provine dintr-un alt stat membru nu este conform cu standardele de comercializare din cauza unor defecte sau deteriorări care ar fi putut fi detectate la momentul ambalării, notifică fără întârziere Comisia și statele membre care ar putea fi afectate.
2. Un stat membru în care, din cauza neconformității cu standardele de comercializare, a fost refuzată punerea în liberă circulație a unui lot de mărfuri provenind dintr-o țară terță notifică fără întârziere Comisia, statele membre care ar putea fi afectate, precum și țara terță în cauză, menționată în anexa IV.
3. Statele membre notifică Comisiei dispozițiile pe care le-au prevăzut referitoare la controale și la sistemele de analiză a riscurilor și informează Comisia cu privire la orice modificări ulterioare ale acestor sisteme.
4. Statele membre notifică Comisiei și celorlalte state membre rezultatele sintetizate ale controalelor efectuate în toate etapele de comercializare dintr-un anumit an, până la data de 30 iunie a anului următor.
5. Comisia specifică modalitățile de efectuare a notificărilor menționate la alineatele (1) - (4).
TITLUL III
ORGANIZAȚIILE DE PRODUCĂTORI
CAPITOLUL I
Cerințe și recunoaștere
Secțiunea 1
Definiții
Articolul 19
Definiții
1. În sensul prezentului titlu:
(a)
prin „producător” se înțelege un agricultor astfel cum este prevăzut la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007;
(b)
prin „producător membru” se înțelege un producător sau o cooperativă de producători care este membru/membră a unei organizații de producători sau a unei asociații de organizații de producători;
(c)
prin „filială” se înțelege o companie în cadrul căreia dețin acțiuni una sau mai multe organizații de producători sau asociații ale acestora și care contribuie la obiectivele organizației de producători sau ale asociației de organizații de producători;
(d)
prin „organizație de producători transnațională” se înțelege orice organizație în cadrul căreia cel puțin una dintre exploatațiile producătorilor se află într-un stat membru diferit de cel în care se află sediul social al organizației de producători;
(e)
prin „asociație transnațională de organizații de producători” se înțelege orice asociație de organizații de producători în cadrul căreia cel puțin una dintre organizațiile asociate se află într-un stat membru diferit de cel în care se află sediul social al asociației;
(f)
prin „Obiectivul «Convergență»” se înțelege obiectivul acțiunii în favoarea celor mai puțin dezvoltate state membre și regiuni în conformitate cu legislația Uniunii care reglementează Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune pentru perioada 1 ianuarie 2007 - 31 decembrie 2013;
(g)
prin „măsură” se înțelege una dintre mențiunile următoare:
(i)
acțiuni care au drept obiectiv planificarea producției, inclusiv achiziționarea de active fixe;
(ii)
acțiuni care au drept obiectiv îmbunătățirea sau menținerea calității producției, inclusiv achiziționarea de active fixe;
(iii)
acțiuni care au drept obiectiv îmbunătățirea comercializării, inclusiv achiziționarea de active fixe, precum și activitățile de promovare și comunicare, altele decât activitățile de promovare și comunicare prevăzute la punctul (vi);
(iv)
cercetare și producție experimentală, inclusiv achiziționarea de active fixe;
(v)
acțiuni de formare profesională, diferite de formarea profesională prevăzută la punctul (vi), precum și acțiuni care au drept obiectiv promovarea accesului la servicii de consultanță;
(vi)
oricare dintre cele șase instrumente de prevenire și de gestionare a crizelor, enumerate la articolul 103c alineatul (2) primul paragraf literele (a)-(f) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007;
(vii)
acțiunile de protecție a mediului menționate la articolul 103c alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, inclusiv achiziționarea de active fixe;
(viii)
alte acțiuni, inclusiv achiziționarea de active fixe altele decât cele prevăzute la punctele (i)-(iv) și (vii), care contribuie la realizarea unuia sau mai multora dintre obiectivele menționate la articolul 103c alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007;
(h)
prin „acțiune” se înțelege o activitate sau un instrument specifice care vizează realizarea unui anumit obiectiv operațional care contribuie la realizarea unuia sau mai multora dintre obiectivele menționate la articolul 103c alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007;
(i)
prin „subprodus” se înțelege un produs care rezultă din condiționarea fructelor sau legumelor și care are o valoare economică pozitivă, dar nu constituie principalul rezultat vizat;
(j)
prin „condiționare” se înțelege activități pregătitoare, precum curățarea, tăierea, descojirea, fasonarea și deshidratarea fructelor și legumelor, fără transformarea acestora în fructe și legume prelucrate;
(k)
prin „baza interprofesională”, termen menționat la articolul 103d alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, se înțelege una sau mai multe dintre activitățile enumerate la articolul 123 alineatul (3) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 aprobate de statul membru și gestionate în comun de o organizație de producători sau o asociație de organizații de producători și de cel puțin un alt operator din lanțul de prelucrare și/sau distribuție a produselor alimentare;
(l)
prin „indicator de referință” se înțelege orice indicator care reflectă o situație sau o tendință existentă în faza incipientă a unei perioade de programare și care poate oferi informații utile:
(i)
în cadrul analizei situației inițiale, în vederea stabilirii unei strategii naționale pentru programe operaționale durabile sau a unui program operațional;
(ii)
ca referință pentru evaluarea rezultatelor și impactului unei strategii naționale sau ale unui program operațional și/sau
(iii)
pentru interpretarea rezultatelor și impactului unei strategii naționale sau ale unui program operațional.
2. Statele membre definesc entitățile juridice în cauză de pe teritoriul lor care trebuie să fie conforme cu dispozițiile articolului 125b din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, ținând cont de structurile lor juridice și administrative naționale. Statele membre pot adopta norme complementare privind recunoașterea organizațiilor de producători și, după caz, stabilesc, de asemenea, prevederi referitoare la părți clar definite ale unor entități juridice, în scopul aplicării articolului 125b din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Secțiunea 2
Cerințe aplicable organizațiilor de producători
Articolul 20
Produsele vizate
1. Statele membre recunosc organizații de producători în temeiul articolului 125b din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 pentru produsul sau grupul de produse specificat în cererea de recunoaștere, sub rezerva oricărei decizii adoptate în temeiul articolului 125b alineatul (1) litera (c) din regulamentul menționat.
2. Statele membre recunosc organizații de producători pentru produsul sau grupul de produse destinate exclusiv prelucrării, doar dacă organizațiile de producători pot să garanteze, printr-un sistem de contracte de livrare sau în alt mod, că produsele respective sunt livrate în vederea prelucrării.
Articolul 21
Numărul minim de membri
Prin definirea numărului minim de membri ai unei organizații de producători în conformitate cu articolul 125b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre pot dispune ca, dacă o entitate care depune o cerere de recunoaștere este constituită, total sau parțial, din membri care, la rândul lor, sunt entități juridice sau părți clar definite ale unor entități juridice constituite din producători, numărul minim de producători să poată fi calculat pe baza numărului de producători asociați fiecărei entități juridice sau fiecărei părți clar definite a unei entități juridice.
Articolul 22
Perioada minimă de aderare
1. Perioada minimă de aderare a unui producător nu poate fi mai scurtă de un an.
2. Renunțarea la calitatea de membru se comunică în scris organizației. Statele membre stabilesc perioadele de preaviz, cu o durată maximă de șase luni, precum și datele la care renunțarea intră în vigoare.
Articolul 23
Structurile și activitățile organizațiilor de producători
Statele membre se asigură că organizațiile de producători dispun de personalul, infrastructura și dotările necesare pentru îndeplinirea cerințelor stabilite la articolul 122 primul paragraf litera (c) și la articolul 125b alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și pentru asigurarea funcțiilor lor esențiale, în special în ceea ce privește:
(a)
cunoașterea producției membrilor lor;
(b)
colectarea, sortarea, depozitarea și ambalarea producției membrilor lor;
(c)
gestiunea comercială și bugetară și
(d)
contabilitatea centralizată și un sistem de facturare.
Articolul 24
Valoarea sau volumul producției comercializabile
1. În sensul articolului 125b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, valoarea sau volumul producției comercializabile se calculează în mod similar celui de calculare a valorii producției comercializate prevăzut la articolele 50 și 51 din prezentul regulament.
2. Dacă unul sau mai mulți membri ai unei organizații de producători dețin date istorice insuficiente privind producția comercializată pentru a putea fi aplicate dispozițiile alineatului (1), valoarea producției comercializabile a acestora poate fi calculată ca valoarea medie a producției lor comercializabile din perioada de trei ani care precedă anul în care este depusă cererea de recunoaștere și în care membrii respectivei organizații de producători au produs efectiv.
Articolul 25
Furnizarea de mijloace tehnice
În sensul articolului 125b alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, se consideră că o organizație de producători recunoscută pentru un produs pentru care este necesară furnizarea de mijloace tehnice își îndeplinește atribuțiile dacă dispune de un nivel corespunzător de mijloace tehnice, fie ea însăși, fie prin membrii ei, fie prin intermediul filialelor, fie prin externalizare.
Articolul 26
Activitățile principale ale organizațiilor de producători
1. Activitatea principală a unei organizații de producători se referă la concentrarea ofertei și la comercializarea produselor membrilor săi pentru care este recunoscută.
2. O organizație de producători poate vinde produse de la producători care nu sunt membri ai unei organizații de producători sau ai unei asociații de organizații de producători dacă este recunoscută pentru produsele respective și cu condiția ca valoarea economică a activității respective să fie inferioară valorii producției sale comercializate, calculate în conformitate cu articolul 50.
3. Comercializarea unor fructe și legume cumpărate direct de la o altă organizație de producători și a unor produse pentru care organizația de producători nu este recunoscută nu este considerată ca făcând parte din activitățile organizației de producători.
4. În cazul în care se aplică articolul 50 alineatul (9), alineatul (3) din prezentul articol se aplică mutatis mutandis filialelor în cauză începând cu data de 1 ianuarie 2012.
Articolul 27
Externalizarea
1. Activitățile a căror externalizare poate fi permisă de un stat membru, în conformitate cu articolul 125d din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 pot include, printre altele, colectarea, depozitarea, ambalarea și comercializarea produselor membrilor organizației de producători.
2. Externalizarea unei activități a unei organizații de producători implică faptul că organizația de producători încheie un acord comercial cu o altă entitate, inclusiv unul sau mai mulți dintre membrii săi sau o filială, în vederea exercitării activității în cauză. Totuși, organizației de producători îi revine responsabilitatea de a asigura desfășurarea activității respective, precum și controlul gestionării globale și monitorizarea acordului comercial privind exercitarea activității în cauză.
Articolul 28
Organizațiile de producători transnaționale
1. Sediul social al unei organizații de producători transnaționale se stabilește în statul membru în care organizația dispune de exploatații importante, de un număr important de membri și/sau în care realizează o parte importantă a producției comercializate.
2. Statul membru în care se află sediul social al organizației de producători transnaționale răspunde de următoarele:
(a)
recunoașterea organizației de producători transnaționale;
(b)
aprobarea programului operațional al organizației de producători transnaționale;
(c)
stabilirea colaborării administrative necesare cu celelalte state membre în care sunt situați membrii, cu privire la respectarea condițiilor de recunoaștere, precum și cu privire la sistemul de controale și sancțiuni. Celelalte state membre menționate au obligația de a asigura, într-un interval de timp rezonabil, asistența necesară statului membru în care se află sediul social și
(d)
la cererea altor state membre, punerea la dispoziția celorlalte state membre în care se află membrii a tuturor documentelor relevante, inclusiv a legislației aplicabile, traduse într-o limbă oficială a statelor membre solicitante.
Articolul 29
Fuziunile organizațiilor de producători
1. În cazul fuzionării unor organizații de producători, organizația de producători care rezultă din fuziune înlocuiește organizațiile de producători care au fuzionat. Noua entitate preia drepturile și obligațiile organizațiilor de producători care au fuzionat.
Noua entitate rezultată în urma fuziunii poate aplica programele în paralel și separat până la data de 1 ianuarie a anului care urmează fuziunii sau poate fuziona programele operaționale începând din momentul fuziunii. Fuziunea programelor operaționale trebuie să se realizeze în conformitate cu articolele 66 și 67.
2. Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1) al doilea paragraf, statele membre pot autoriza organizațiile de producători care solicită acest lucru, pentru motive bine întemeiate, să continue aplicarea în paralel a programelor operaționale distincte până la încheierea naturală a acestora.
Articolul 30
Membrii neproducători
1. Statele membre pot stabili dacă și în ce condiții poate fi acceptată ca membră a unei organizații de producători o persoană fizică sau juridică ce nu este producător.
2. Prin stabilirea condițiilor menționate la alineatul (1), statele membre asigură, în special, conformitatea cu dispozițiile articolului 122 primul paragraf litera (a) punctul (iii) și ale articolului 125a alineatul (3) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
3. Persoanele fizice sau juridice menționate la alineatul (1):
(a)
nu sunt luate în considerare în ceea ce privește criteriile de recunoaștere;
(b)
nu pot beneficia direct de măsurile finanțate de Uniune.
Statele membre pot limita sau interzice dreptul persoanelor fizice sau juridice de a vota în privința deciziilor referitoare la fondurile operaționale, în conformitate cu condițiile stabilite la alineatul (2).
Articolul 31
Răspunderea democratică a organizațiilor de producători
1. Statele membre iau toate măsurile pe care le consideră necesare în vederea evitării oricărui abuz de putere sau de influență al unuia sau mai multor membri privind gestionarea și funcționarea unei organizații de producători, măsurile incluzând drepturile de vot.
2. Dacă o organizație de producători este o parte clar definită a unei entități juridice, statele membre pot adopta măsuri pentru a restricționa sau a anula puterile respectivei entități juridice de a modifica, aproba sau respinge deciziile organizației de producători.
Secțiunea 3
Asociațiile de organizații de producători
Articolul 32
Normele privind organizațiile de producători aplicabile asociațiilor de organizații de producători
Articolul 22, articolul 26 alineatul (3), articolul 27 și articolul 31 se aplică mutatis mutandis asociațiilor de organizații de producători. Dacă asociația de organizații de producători desfășoară activitatea de vânzare, se aplică mutatis mutandis articolul 26 alineatul (2).
Articolul 33
Recunoașterea asociațiilor de organizații de producători
1. Statele membre pot să recunoască asociațiile de organizații de producători în temeiul articolului 125c din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 doar pentru activitatea sau activitățile referitoare la produsul sau grupul de produse specificat în cererea de recunoaștere.
2. O asociație de organizații de producători poate fi recunoscută în temeiul articolului 125c din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și poate desfășura oricare dintre activitățile unei organizații de producători, chiar și în cazul în care comercializarea produselor în cauză continuă să fie desfășurată de membrii acesteia.
Articolul 34
Membrii asociațiilor de organizații de producători care nu sunt organizații de producători
1. Statele membre pot stabili dacă și în ce condiții poate fi acceptată ca membră a unei asociații de organizații de producători o persoană fizică sau juridică ce nu este o organizație de producători recunoscută.
2. Membrii unei asociații de organizații de producători recunoscute care nu sunt organizații de producători recunoscute:
(a)
nu sunt luați în considerare în ceea ce privește criteriile de recunoaștere;
(b)
nu pot beneficia direct de măsurile finanțate de Uniune.
Statele membre pot autoriza, limita sau interzice dreptul respectivilor membri de a vota în privința deciziilor referitoare la programele operaționale.
Articolul 35
Asociația transnațională de organizații de producători
1. Sediul social al asociației transnaționale de organizații de producători se stabilește într-un stat membru în care asociația dispune de un număr semnificativ de organizații membre și/sau în care organizațiile membre realizează o parte importantă a producției comercializate.
2. Statul membru în care se află sediul social al asociației transnaționale de organizații de producători răspunde de următoarele:
(a)
recunoașterea asociației;
(b)
aprobarea, dacă este cazul, a programului operațional al asociației;
(c)
stabilirea colaborării administrative necesare cu celelalte state membre în care se află organizațiile asociate, cu privire la respectarea condițiilor de recunoaștere, precum și cu privire la sistemul de controale și sancțiuni. Celelalte state membre menționate au obligația de a asigura asistența necesară statului membru în care se află sediul social și
(d)
la cererea altor state membre, punerea la dispoziția celorlalte state membre în care se află membrii a tuturor documentelor relevante, inclusiv a legislației aplicabile, traduse într-o limbă oficială a statelor membre solicitante.
Secțiunea 4
Grupuri de producători
Articolul 36
Prezentarea planurilor de recunoaștere
1. O entitate juridică sau o parte clar definită a unei entități juridice prezintă planul de recunoaștere menționat la articolul 125e alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 autorității competente din statul membru în care entitatea juridică își are sediul social.
2. Statele membre stabilesc:
(a)
criteriile minime pe care trebuie să le îndeplinească entitatea juridică sau partea clar definită a unei entități juridice pentru a putea prezenta un plan de recunoaștere;
(b)
normele privind elaborarea, conținutul și punerea în aplicare a planurilor de recunoaștere;
(c)
perioada în cursul căreia unui fost membru al unei organizații de producători, după renunțarea la calitatea de membru al organizației de producători, i se interzice să adere la un grup de producători în ceea ce privește produsele pentru care a fost recunoscută organizația de producători și
(d)
procedurile administrative în vederea aprobării, monitorizării și realizării planurilor de recunoaștere.
Articolul 37
Conținutul planurilor de recunoaștere
Un proiect de plan de recunoaștere trebuie să cuprindă cel puțin următoarele elemente:
(a)
o descriere a situației inițiale, în special cu referire la numărul de producători membri, cu detalii complete privind membrii, producția, inclusiv valoarea producției comercializate, comercializarea și infrastructura aflată la dispoziția grupului de producători, inclusiv infrastructura deținută de membri individuali ai grupului de producători;
(b)
data propusă pentru începerea punerii în aplicare a planului și durata estimată a acestuia, care nu trebuie să depășească cinci ani și
(c)
activitățile și investițiile care trebuie realizate pentru obținerea recunoașterii.
Articolul 38
Aprobarea planurilor de recunoaștere
1. Autoritatea competentă din statul membru ia o decizie privind proiectul de plan de recunoaștere în termen de trei luni de la primirea planului însoțit de toate documentele justificative. Statele membre pot prevedea un termen limită mai scurt.
2. Statele membre pot adopta norme suplimentare privind eligibilitatea operațiunilor și a cheltuielilor în temeiul planurilor de recunoaștere, inclusiv norme privind eligibilitatea investițiilor, pentru ca grupurile de producători să îndeplinească criteriile de recunoaștere a organizațiilor de producători, menționate la articolul 125b alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
3. După efectuarea controalelor de conformitate menționate la articolul 111, autoritatea competentă din statul membru, după caz:
(a)
acceptă planul și acordă recunoașterea preliminară;
(b)
solicită modificarea planului;
(c)
respinge planul.
Acceptul poate fi dat, dacă este cazul, numai dacă în plan au fost introduse modificările solicitate în temeiul dispozițiilor de la litera (b).
Autoritatea competentă din statul membru comunică decizia adoptată entității juridice sau părții clar definite a unei entități juridice.
Articolul 39
Punerea în aplicare a planurilor de recunoaștere
1. Planul de recunoaștere se pune în aplicare în segmente anuale, începând cu data de 1 ianuarie. Statele membre pot permite grupurilor de producători să efectueze o defalcare a acestor segmente anuale în segmente semestriale.
În primul an de punere în aplicare, în conformitate cu data propusă menționată la articolul 37 litera (b), planul de recunoaștere începe:
(a)
la 1 ianuarie, după data acceptării planului de către autoritatea competentă din statul membru sau
(b)
în prima zi calendaristică următoare datei acceptării planului.
În orice caz, primul an de punere în aplicare a planului de recunoaștere se încheie la data de 31 decembrie a aceluiași an.
2. Statele membre stabilesc condițiile în care grupurile de producători pot solicita modificări ale planurilor în timpul aplicării acestora. Solicitările respective trebuie să fie însoțite de toate documentele justificative necesare.
Statele membre stabilesc condițiile în care planurile de recunoaștere pot fi modificate în cursul unui segment anual sau semestrial fără aprobarea prealabilă a autorității competente din statul membru. Pentru a fi eligibile în vederea ajutorului, modificările respective trebuie să fie comunicate imediat de grupul de producători autorității competente din statul membru.
3. Autoritatea competentă din statul membru ia o decizie în privința modificărilor planului în termen de trei luni de la primirea cererii de modificare, după examinarea justificărilor prezentate. Este considerată respinsă orice cerere de modificare în legătură cu care nu s-a luat o decizie în intervalul de timp menționat. Statele membre pot prevedea un termen limită mai scurt.
Articolul 40
Cererile de recunoaștere ca organizație de producători
1. Grupurile de producători care pun în aplicare un plan de recunoaștere pot depune, în orice moment, o cerere de recunoaștere în temeiul articolului 125b din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007. Aceste cereri trebuie depuse, în orice caz, înainte de sfârșitul perioadei tranzitorii menționate la articolul 125e alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
2. Începând cu data depunerii unei astfel de cereri, grupul în cauză poate prezenta un proiect de program operațional în temeiul articolului 63.
Articolul 41
Principalele activități ale grupurilor de producători
1. Activitatea principală a unui grup de producători se referă la concentrarea ofertei și la comercializarea produselor membrilor săi pentru care este recunoscută preliminar.
2. Un grup de producători poate vinde produse de la producători care nu sunt membri ai unui grup de producători dacă este recunoscut pentru produsele respective și cu condiția ca valoarea economică a activității respective să fie inferioară valorii producției comercializate a membrilor grupului de producători și a membrilor altor grupuri de producători.
Articolul 42
Valoarea producției comercializate
1. Articolul 50 alineatele (1)-(4) și (7) și alineatul (6) prima teză se aplică mutatis mutandis grupurilor de producători.
2. În cazul diminuării cu cel puțin 35 % a valorii producției comercializate, din motive justificate în mod corespunzător statului membru și care nu depind de responsabilitatea și de controlul grupului de producători, se consideră că valoarea totală a producției comercializate reprezintă 65 % din valoarea totală declarată în cererea sau cererile de ajutor precedente referitoare la segmentul anual cel mai recent, verificată de statul membru, iar în absența acestor cereri, din valoarea declarată inițial în planul de recunoaștere aprobat.
3. Valoarea producției comercializate este cea calculată în temeiul legislației aplicabile în ceea ce privește perioada pentru care se solicită ajutorul.
Articolul 43
Finanțarea planurilor de recunoaștere
1. Ratele ajutorului menționate la articolul 103a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 se reduc la jumătate în raport cu producția comercializată care depășește valoarea de 1 000 000 EUR.
2. Ajutorul menționat la articolul 103a alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 face obiectul unui plafon anual de 1 000 000 EUR pentru fiecare grup de producători.
3. Ajutorul menționat la articolul 103a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 se plătește:
(a)
în tranșe anuale sau semestriale la sfârșitul fiecărei perioade anuale sau semestriale de aplicare a planului de recunoaștere sau
(b)
în tranșe care acoperă o parte dintr-o perioadă anuală, în cazul în care planul demarează în cursul unei perioade anuale sau în cazul în care recunoașterea se acordă în temeiul articolului 125b din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 înainte de încheierea unei perioade anuale. În cazul respectiv, plafonul menționat la alineatul (2) al prezentului articol se reduce proporțional.
Pentru calcularea cuantumului tranșelor, statele membre pot utiliza ca punct de pornire producția comercializată corespunzătoare unei perioade diferite de cea pentru care este plătită tranșa, dacă acest lucru este necesar din motive de control. Diferența dintre perioade trebuie să fie mai mică decât perioada în cauză.
4. Cursul de schimb care se aplică sumelor menționate la alineatele (1) și (2) este ultimul curs de schimb publicat de Banca Centrală Europeană înainte de prima zi a perioadei pentru care se acordă ajutorul respectiv.
Articolul 44
Ajutorul pentru investițiile necesare în vederea recunoașterii
Investițiile legate de punerea în aplicare a planurilor de recunoaștere menționate la articolul 37 litera (c) din prezentul regulament, pentru care se prevede un ajutor la articolul 103a alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, sunt finanțate proporțional cu utilizarea acestora pentru produsele membrilor unui grup de producători pentru care se acordă recunoaștere preliminară.
Investițiile care ar putea denatura concurența în privința celorlalte activități economice ale grupului de producători sunt excluse de la acordarea de ajutor din partea Uniunii.
Articolul 45
Cererea de ajutor
1. Un grup de producători depune o singură cerere pentru ajutorul menționat la articolul 103a alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, în termen de trei luni de la sfârșitul fiecărei perioade anuale sau semestriale menționate la articolul 43 alineatul (3) din prezentul regulament. Cererea include o declarare a valorii producției comercializate pentru perioada pentru care se solicită ajutorul.
2. Pot fi depuse cereri de ajutor care se referă la perioade semestriale numai dacă planul de recunoaștere este defalcat în perioade semestriale, în conformitate cu articolul 39 alineatul (1). Orice cerere de ajutor trebuie însoțită de o declarație scrisă a grupului de producători din care se deduce că acesta:
(a)
respectă și va respecta dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 și ale prezentului regulament și
(b)
nu a beneficiat, nu beneficiază și nu va beneficia, direct sau indirect, de o dublă finanțare națională sau din partea Uniunii pentru acțiunile puse în aplicare în temeiul planului său de recunoaștere pentru care se acordă finanțare din partea Uniunii în temeiul prezentului regulament.
3. Statele membre stabilesc termenul limită pentru plata ajutorului, termen care nu poate depăși în niciun caz șase luni de la primirea cererii.
Articolul 46
Eligibilitatea
Statele membre evaluează eligibilitatea grupurilor de producători pentru acordarea ajutorului în temeiul prezentului regulament, pentru a stabili dacă acordarea unui ajutor este justificată în mod corespunzător, ținând cont de condițiile și de data acordării unui eventual ajutor public anterior organizațiilor sau grupurilor de producători din care provin membrii grupului de producători în cauză, precum și de eventualele mutări ale unor membri între organizațiile de producători și grupurile de producători.
Articolul 47
Contribuția Uniunii
1. Contribuția Uniunii la finanțarea ajutorului menționat la articolul 103a alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 este de:
(a)
75 % în regiunile care pot beneficia de obiectivul „convergență” și
(b)
50 % în alte regiuni.
Restul ajutorului este plătit de statul membru sub forma unei plăți forfetare. În cererea de ajutor nu este necesar să se includă dovezi privind utilizarea ajutorului.
2. Contribuția Uniunii la finanțarea ajutorului menționat la articolul 103a alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, exprimată ca subvenție de capital sau echivalent de subvenție de capital, nu depășește, ca procentaj din costurile de investiții eligibile:
(a)
50 % în regiunile care pot beneficia de obiectivul „convergență” și
(b)
30 % în alte regiuni.
Statele membre în cauză se obligă să contribuie la finanțare cu cel puțin 5 % din costurile de investiții eligibile.
Contribuția beneficiarilor ajutorului la finanțarea costurilor de investiții eligibile este de cel puțin:
(a)
25 % în regiunile care pot beneficia de obiectivul „convergență” și
(b)
45 % în alte regiuni.
Articolul 48
Fuziunile
1. Pot beneficia sau continua să beneficieze de ajutorul prevăzut la articolul 103a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 grupurile de producători cărora li s-a acordat o recunoaștere preliminară și care rezultă din fuziunea dintre două sau mai multe grupuri de producători cărora li s-a acordat o recunoaștere preliminară.
2. În scopul calculării cuantumului ajutorului care poate fi plătit în temeiul alineatului (1), grupul de producători care rezultă din fuziune înlocuiește grupurile care au fuzionat.
3. În cazul în care două sau mai multe grupuri de producători fuzionează, noua entitatea preia drepturile și obligațiile grupului de producători căruia i s-a acordat recunoașterea preliminară mai întâi.
4. Dacă un grup de producători căruia i s-a acordat recunoașterea preliminară fuzionează cu o organizație de producători recunoscută, entitatea care rezultă din fuziune nu mai este eligibilă pentru recunoaștere preliminară ca grup de producători și nici pentru ajutoarele menționate la articolul 103a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007. Entitatea rezultată este considerată în continuare organizație de producători recunoscută, cu condiția să respecte cerințele aplicabile. Dacă este necesar, organizația de producători solicită o modificare a programului său operațional și, în acest scop, dispozițiile articolului 29 se aplică mutatis mutandis.
Cu toate acestea, activitățile desfășurate de grupurile de producători înaintea unei astfel de fuziuni continuă să fie eligibile în conformitate cu condițiile stabilite în planul de recunoaștere.
Articolul 49
Consecințele recunoașterii
1. Acordarea ajutorului prevăzut la articolul 103a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 încetează din momentul acordării recunoașterii.
2. Dacă este prezentat un program operațional în temeiul prezentului Regulament, statul membru în cauză ia măsuri pentru a evita dubla finanțare a măsurilor stabilite în planul de recunoaștere.
3. Investițiile eligibile pentru ajutoarele sau costurile menționate la articolul 103a alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 pot fi transferate spre programele operaționale, cu condiția ca acestea să fie în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.
4. Statele membre stabilesc perioada, începând după punerea în aplicare a planului de recunoaștere, în cursul căreia grupul de producători trebuie recunoscut ca organizație de producători. Această perioadă nu poate depăși patru luni.
CAPITOLUL II
Fonduri operaționale și programe operaționale
Secțiunea 1
Valoarea producției comercializate
Articolul 50
Baza de calcul
1. În cazul unei organizații de producători, valoarea producției comercializate se calculează pe baza producției organizației de producători și a membrilor acesteia și include doar producția fructelor și legumelor pentru care este recunoscută organizația de producători. Valoarea producției comercializate poate include fructele și legumele care nu trebuie să fie conforme cu standardele de comercializare, în cazul în care standardele respective nu se aplică în temeiul articolului 4.
2. Valoarea producției comercializate include producția membrilor care aderă la organizația de producători sau renunță la calitatea de membru al acesteia. Statele membre stabilesc condițiile necesare pentru evitarea dublei contabilizări.
3. Valoarea producției comercializate nu include valoarea fructelor și legumelor prelucrate sau a oricărui alt produs care nu este un produs din sectorul fructelor și legumelor.
Totuși, valoarea producției comercializate de fructe și legume destinate prelucrării care au fost transformate într-unul dintre produsele din fructe și legume prelucrate enumerate în partea X a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 sau în orice alt produs prelucrat menționat în prezentul articol și descris pe larg în anexa VI la prezentul regulament, de o organizație de producători, de o asociație de organizații de producători, de membrii producători ai acestora sau de filialele acestora menționate la alineatul (9) din prezentul articol, fie în mod direct, fie prin externalizare, se calculează ca o rată forfetară procentuală aplicată valorii facturate a respectivelor produse prelucrate. Rata forfetară este de:
(a)
53 % pentru sucurile de fructe;
(b)
73 % pentru sucurile concentrate;
(c)
77 % pentru concentratul de tomate;
(d)
62 % pentru fructele și legumele congelate;
(e)
48 % pentru conservele de fructe și legume;
(f)
70 % pentru conservele de ciuperci din genul Agaricus;
(g)
81 % pentru fructele conservate provizoriu în saramură;
(h)
81 % pentru fructele deshidratate;
(i)
27 % pentru alte fructe și legume prelucrate;
(j)
12 % pentru plantele aromatice prelucrate;
(k)
41 % pentru boiaua de ardei.
4. Statele membre pot permite organizațiilor de producători să includă valoarea subproduselor în valoarea producției comercializate.
5. Valoarea producției comercializate include valoarea produselor retrase de pe piață și eliminate conform dispozițiilor articolului 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, evaluată la prețul mediu al produselor respective comercializate de organizația de producători în perioada de referință precedentă.
6. Numai producția organizației de producători și/sau a membrilor producători ai acesteia care este comercializată de respectiva organizație de producători este inclusă în valoarea producției comercializate. Producția membrilor producători ai organizației de producători comercializată de o altă organizație de producători desemnată de propria lor organizație în temeiul articolului 125a alineatul (2) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 este inclusă în valoarea producției comercializate a celei de-a doua organizații de producători.
7. Producția comercializată de fructe și legume se facturează în etapa de „ieșire din organizația de producători”, dacă este cazul, ca produs condiționat și ambalat enumerat în partea IX a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, fără:
(a)
TVA;
(b)
costurile de transport intern, în cazul unei distanțe semnificative între punctele centralizate de colectare sau de ambalare ale organizației de producători și punctul de distribuție al organizației de producători. Statele membre prevăd reduceri care trebuie aplicate valorii facturate în cazul produselor facturate în diferite etape ale livrării sau transportului și justifică în mod corespunzător în strategia lor națională distanța care trebuie considerată semnificativă.
8. Valoarea producției comercializate poate fi calculată, de asemenea, în etapa de „ieșire din asociația de organizații de producători” și pe aceeași bază prevăzută la alineatul (7).
9. De asemenea, valoarea producției comercializate poate fi calculată în etapa de „ieșire din filială”, pe aceeași bază prevăzută la alineatul (7), cu condiția ca cel puțin 90 % din capitalul filialei să aparțină:
(a)
uneia sau mai multor organizații de producători sau asociații de organizații de producători, și/sau
(b)
sub rezerva aprobării statului membru, membrilor producători ai organizațiilor de producători sau ai asociațiilor de organizații de producători, dacă acest lucru contribuie la realizarea obiectivelor enumerate la articolul 122 primul paragraf litera (c) și la articolul 125b alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
10. În cazul externalizării, valoarea producției comercializate se calculează în etapa de „ieșire din organizația de producători” și include valoarea economică adăugată a activității care a fost externalizată de organizația de producători membrilor săi, unor părți terțe sau unei alte filiale decât cea menționată la alineatul (9).
11. În cazul diminuării producției din cauza unui fenomen meteorologic, a unei boli a animalelor sau plantelor sau a unei infestări cu dăunători, poate fi inclusă în valoarea producției comercializate orice despăgubire primită din partea asiguratorului, date fiind cauzele menționate, în temeiul măsurilor de asigurare a recoltelor vizate de secțiunea 6 din capitolul III sau al măsurilor echivalente gestionate de organizația de producători.
Articolul 51
Perioada de referință
1. Plafonul anual al ajutorului menționat la articolul 103d alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 se calculează în fiecare an pe baza valorii producției comercializate în cursul unei perioade de referință de 12 luni care urmează a fi stabilită de statele membre.
2. Statele membre stabilesc perioada de referință pentru fiecare organizație de producători după cum urmează:
(a)
o perioadă de 12 luni, care începe cel mai devreme la 1 ianuarie cu trei ani înaintea anului pentru care se solicită ajutorul, și care se termină cel târziu la 31 decembrie în anul precedent celui pentru care se solicită ajutorul sau
(b)
valoarea medie a trei perioade consecutive a câte 12 luni, care încep cel mai devreme la 1 ianuarie cu cinci ani înaintea anului pentru care se solicită ajutorul și care se termină cel târziu la 31 decembrie în anul precedent celui pentru care se solicită ajutorul.
3. Perioada de 12 luni este perioada contabilă a organizației de producători în cauză.
Metoda prin care se stabilește perioada de referință nu trebuie să varieze în timpul derulării unui program operațional decât în cazuri justificate în mod corespunzător.
4. În cazul diminuării cu cel puțin 35 % a valorii unui produs din motive care nu depind de responsabilitatea și de controlul organizației de producători, se consideră că valoarea producției comercializate a respectivului produs reprezintă 65 % din valoarea sa în perioada de referință precedentă.
Organizația de producători justifică autorității competente din statul membru în cauză motivele menționate în primul paragraf.
5. Atunci când organizațiile de producători recent recunoscute nu dispun de date istorice suficiente privind producția comercializată în scopul aplicării dispozițiilor de la alineatul (2), se poate considera că valoarea producției comercializate este valoarea producției comercializabile furnizate de organizația de producători în scopul obținerii recunoașterii.
Primul paragraf se aplică mutatis mutandis noilor membri ai unei organizații de producători care aderă pentru prima oară la o organizație de producători.
6. Statele membre iau măsurile necesare în vederea culegerii informațiilor privind valoarea producției comercializate a organizațiilor de producători care nu au prezentat programe operaționale.
7. Prin derogare de la alineatele (1) și (6), valoarea producției comercializate pentru perioada de referință se calculează în temeiul legislației în vigoare în cursul respectivei perioade de referință.
Totuși, în cazul programelor operaționale aprobate până la 20 ianuarie 2010, valoarea producției comercializate până în 2007 se calculează pe baza legislației aplicabile în perioada de referință, iar valoarea producției comercializate în 2008 și ulterior se calculează pe baza legislației aplicabile în 2008.
În cazul programelor operaționale aprobate după 20 ianuarie 2010, valoarea producției comercializate în 2008 și ulterior se calculează pe baza legislației aplicabile la momentul aprobării programului operațional.
Secțiunea 2
Fonduri operaționale
Articolul 52
Gestionare
Statele membre se asigură că fondurile operaționale sunt gestionate într-un mod care să permită auditorilor externi să identifice, să controleze și să certifice anual încasările și cheltuielile.
Articolul 53
Finanțarea fondurilor operaționale
1. Organizația de producători stabilește contribuțiile financiare la fondul operațional menționat la articolul 103b alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
2. Toți producătorii au posibilitatea de a beneficia de fondul operațional și toți producătorii au posibilitatea de a participa în mod democratic la luarea deciziilor referitoare la utilizarea fondului operațional al organizației de producători și a contribuțiilor financiare la fondul operațional.
Articolul 54
Notificarea cuantumului estimat
1. Până cel târziu la 15 septembrie, organizațiile de producători notifică statului membru în care își au sediul cuantumurile estimate ale contribuției Uniunii și ale contribuției membrilor săi și a organizației de producători înseși la fondurile operaționale pentru anul următor, împreună cu programele operaționale sau cererile de aprobare a modificărilor acestora.
Statele membre pot stabili o dată după data de 15 septembrie.
2. Calcularea cuantumului estimat al fondurilor operaționale se bazează pe programele operaționale și pe valoarea producției comercializate. Calcularea este defalcată între cheltuielile pentru măsurile de prevenire și gestionare a crizelor și alte măsuri.
Secțiunea 3
Programe operaționale
Articolul 55
Strategia națională
1. Structura generală și conținutul strategiei naționale menționate la articolul 103f alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 sunt stabilite în conformitate cu orientările din anexa VII. Strategia națională poate fi compusă din elemente regionale.
Strategia națională integrează toate deciziile luate și toate dispozițiile adoptate de statul membru în aplicarea părții II titlul II capitolul II secțiunile I și Ia din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și a prezentului titlu.
2. Strategia națională, inclusiv integrarea cadrului național menționat la articolul 103f alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, se elaborează înainte de prezentarea proiectelor de programe operaționale în cursul unui anumit an. Cadrul național este integrat după transmiterea sa către Comisie și, dacă este cazul, după modificarea sa în conformitate cu articolul 103f alineatul (1) paragraful al doilea din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
3. Din procesul de elaborare a strategiei naționale face parte o evaluare a situației inițiale, efectuată sub responsabilitatea statului membru. Aceasta identifică și evaluează necesitățile care trebuie satisfăcute, ierarhizarea necesităților în funcție de priorități, obiectivele care trebuie realizate prin programe operaționale pentru satisfacerea necesităților prioritare respective, rezultatele prevăzute și obiectivele cuantificate care trebuie realizate în raport cu situația inițială și, de asemenea, stabilește instrumentele și acțiunile cele mai potrivite pentru realizarea obiectivelor respective.
4. De asemenea, statele membre asigură monitorizarea și evaluarea strategiei naționale și punerea în aplicare a acesteia prin programe operaționale.
Strategia națională poate fi modificată, în special în lumina monitorizării și evaluării. Astfel de modificări se efectuează înainte de prezentarea proiectelor de programe operaționale în cursul unui anumit an.
5. Statele membre stabilesc, în cadrul strategiei naționale, procentajele maxime din fond care pot fi alocate unei singure măsuri și/sau unui tip de acțiuni și/sau de cheltuieli, pentru a garanta un echilibru corespunzător între diferitele măsuri.
Articolul 56
Cadrul național pentru acțiuni de protecție a mediului
1. Pe lângă prezentarea cadrului propus menționat la articolul 103f alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre notifică Comisiei orice modificare a cadrului național care face obiectul procedurii stabilite în paragraful menționat. Prin mijloacele pe care le consideră adecvate, Comisia pune un cadru național la dispoziția altor state membre.
2. Într-o secțiune separată, cadrul național indică cerințele cu privire la complementaritate, consecvență și conformitate pe care trebuie să le îndeplinească acțiunile de protecție a mediului selectate în cadrul unui program operațional, în conformitate cu articolul 103f alineatul (1) primul paragraf a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007. Comisia furnizează statelor membre un model pentru secțiunea respectivă.
Cadrul național stabilește, de asemenea, o listă neexhaustivă de acțiuni de protecție a mediului și condițiile aferente aplicabile în statul membru în scopul aplicării articolului 103c alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007. În privința fiecărei acțiuni de protecție a mediului, cadrul național trebuie să indice:
(a)
justificarea acțiunii, pe baza impactului său asupra mediului și
(b)
angajamentul sau angajamentele specifice aferente.
3. Acțiunile de protecție a mediului similare angajamentelor de agromediu sprijinite în cadrul unui program de dezvoltare rurală trebuie să aibă aceeași durată ca angajamentele respective. Dacă durata unor angajamente de agromediu similare ar depăși durata programului operațional inițial, acțiunile de protecție a mediului sunt continuate într-un program operațional ulterior. Totuși, statele membre pot autoriza durate mai scurte ale acțiunilor de protecție a mediului sau chiar întreruperea acestora în cazuri justificate în mod corespunzător și mai ales pe baza rezultatelor evaluării intermediare menționate la articolul 126 alineatul (3) din prezentul regulament.
Cadrul național indică durata acțiunilor menționate la primul paragraf și, după caz, obligația de a se continua acțiunea într-un program operațional ulterior.
Articolul 57
Normele complementare ale statului membru
Statele membre pot adopta norme care completează Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și prezentul regulament în ceea ce privește eligibilitatea măsurilor, acțiunilor sau cheltuielilor în cadrul programelor operaționale.
Articolul 58
Relația cu programele de dezvoltare rurală
1. Sub rezerva dispozițiilor alineatului (2), nu se acordă niciun sprijin în cadrul programului sau programelor de dezvoltare rurală ale statelor membre aprobate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (9) acțiunilor care sunt vizate de măsurile stabilite de prezentul regulament.
2. În cazul în care, în conformitate cu articolul (5) alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, a fost acordat în mod excepțional sprijin unor măsuri care ar putea fi eligibile în temeiul prezentului regulament, statele membre se asigură că un beneficiar poate primi sprijin pentru o anumită acțiune doar în cadrul unei singure scheme.
În acest scop, atunci când includ în programele lor de dezvoltare rurală măsuri care conțin astfel de excepții, statele membre trebuie să se asigure că strategia națională menționată la articolul 55 din prezentul regulament indică criteriile și normele administrative pe care le vor aplica în cadrul programelor de dezvoltare rurală.
3. Dacă este cazul și fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 103a alineatul (3), ale articolului 103d alineatele (1) și (3) și ale articolului 103e din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și dispozițiilor articolului 47 din prezentul regulament, nivelul sprijinului pentru măsurile reglementate de prezentul regulament nu depășește nivelul aplicabil măsurilor din cadrul programului de dezvoltare rurală.
4. Sprijinul acordat pentru măsurile de protecție a mediului, în afară de achiziționarea de active fixe, este limitat la sumele maxime stabilite în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 pentru plățile pentru agromediu. Sumele respective pot fi mărite în cazuri excepționale, ținând cont de situații specifice care trebuie justificate în strategia națională menționată la articolul 55 din prezentul regulament și în programele operaționale ale organizațiilor de producători. De asemenea, sumele pentru acțiunile de protecție a mediului pot fi crescute pentru a sprijini operațiuni legate de prioritățile identificate la articolul 16a din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005.
5. Alineatul (4) nu se aplică acțiunilor de protecție a mediului care nu sunt legate, direct sau indirect, de o anumită parcelă.
Articolul 59
Conținutul programelor operaționale
Programele operaționale cuprind elementele următoare:
(a)
o descriere a situației inițiale, bazată, dacă este cazul, pe indicatorii de referință comuni enumerați în anexa VIII;
(b)
obiectivele programului, luând în considerare perspectivele privind producția și debușeurile, o explicație privind modul în care programul contribuie la strategia națională și o confirmare a faptului că acesta este consecvent cu strategia națională, inclusiv în ceea ce privește echilibrul dintre activitățile sale. Descrierea obiectivelor se referă la obiectivele definite în strategia națională și indică obiective măsurabile pentru a permite monitorizarea progresului înregistrat în mod treptat în procesul de punere în aplicare a programului;
(c)
o descriere detaliată a măsurilor care urmează a fi puse în aplicare, inclusiv a măsurilor de prevenire și gestionare a crizelor, cuprinzând acțiuni distincte, și o descriere detaliată a mijloacelor care urmează a fi utilizate în vederea realizării obiectivelor în fiecare an de aplicare a programului. Descrierea trebuie să indice măsura în care diferitele măsuri propuse:
(i)
completează și sunt consecvente cu alte măsuri, inclusiv cu măsuri finanțate sau eligibile pentru sprijin din alte fonduri ale Uniunii, în special sprijinul pentru dezvoltare rurală. În acest sens, se face o referire specifică, dacă este cazul, la măsurile puse în aplicare în cadrul programelor operaționale anterioare;
(ii)
nu implică niciun risc de dublă finanțare din fondurile Uniunii;
(d)
durata programului și
(e)
aspectele financiare, și anume:
(i)
metoda de calcul și nivelul contribuțiilor financiare;
(ii)
procedura de finanțare a fondului operațional;
(iii)
informațiile necesare pentru justificarea nivelurilor diferite de contribuție și
(iv)
bugetul și calendarul de desfășurare a operațiunilor pentru fiecare an de aplicare a programului.
Articolul 60
Eligibilitatea acțiunilor în cadrul programelor operaționale
1. Programele operaționale nu includ acțiuni sau cheltuieli menționate în lista din anexa IX.
2. Cheltuielile efectuate în cadrul programelor operaționale eligibile pentru ajutoare sunt limitate la costurile reale suportate. Cu toate acestea, statele membre pot stabili, în schimb, în mod anticipat și bine justificat, sume forfetare standard în următoarele situații:
(a)
atunci când astfel de sume forfetare standard sunt menționate în anexa IX;
(b)
pentru costurile suplimentare per kilometru de transport extern, față de costurile de transport rutier de marfă, suportate când se utilizează transportul feroviar și/sau maritim ca parte a unei măsuri de protecție a mediului și
(c)
pentru costuri suplimentare și pierderi de venit care decurg din acțiuni de protecție a mediului, calculate în conformitate cu articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei (10).
Statele membre revizuiesc aceste sume cel puțin la fiecare cinci ani.
3. Pentru ca o acțiune să fie eligibilă, peste 50 % (ca valoare) din produsele la care se referă acțiunea trebuie să fie cele pentru care este recunoscută organizația de producători. Pentru a fi incluse în acest procentaj de 50 %, produsele trebuie să provină de la membrii organizației de producători sau de la producători membri ai unei alte organizații de producători sau asociație de organizații de producători. Pentru calcularea valorii se aplică mutatis mutandis articolul 50.
4. În cazul acțiunilor de protecție a mediului se aplică următoarele norme:
(a)
pot fi combinate diferite măsuri de protecție a mediului, cu condiția să fie complementare și compatibile. În cazul în care se combină măsuri de protecție a mediului, nivelul sprijinului ține cont de pierderile de venit și costurile suplimentare specifice care rezultă din această combinare;
(b)
angajamentele de a limita folosirea îngrășămintelor, a produselor de protecție a plantelor sau a altor produse sunt acceptate doar dacă limitările respective pot fi evaluate în așa fel încât să se asigure în mod rezonabil respectarea angajamentelor în cauză;
(c)
acțiunile legate de gestionarea ecologică a ambalajelor trebuie să fie justificate în mod adecvat și să depășească cerințele stabilite de statele membre în conformitate cu Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului (11).
În strategiile naționale menționate la articolul 55 din prezentul regulament, statele membre stabilesc un procentaj maxim din cheltuielile anuale din cadrul unui program operațional care poate fi cheltuit pe acțiuni legate de gestionarea ecologică a ambalajelor. Procentajul respectiv nu poate depăși 20 %, decât pentru a ține cont de circumstanțe naționale/regionale specifice care trebuie justificate în strategia națională.
5. Investițiile, inclusiv cele realizate în cadrul contractelor de leasing, al căror termen de amortizare depășește durata programului operațional pot fi transferate spre un program operațional ulterior din motive economice justificate în mod corespunzător, în special în cazul în care perioada de amortizare fiscală este mai mare de cinci ani.
În cazul în care investițiile sunt înlocuite, valoarea reziduală a investițiilor înlocuite:
(a)
se adaugă la fondul operațional al organizației de producători sau
(b)
se scade din costul înlocuirii.
6. Investițiile sau acțiunile pot fi puse în aplicare în exploatații individuale și/sau la sediile unor membri producători ai organizației de producători sau ai asociației de organizații de producători, inclusiv atunci când acțiunile sunt externalizate unor membri ai organizației de producători sau ai asociației de organizații de producători, cu condiția să contribuie la realizarea obiectivelor programului operațional. Statele membre se asigură că investiția sau valoarea reziduală a acesteia este recuperată în cazul în care membrul producător părăsește organizația de producători. Totuși, în circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre pot prevedea ca organizația de producători să nu fie obligată să recupereze investiția sau valoarea reziduală a acesteia.
7. Investițiile și acțiunile legate de transformarea fructelor și legumelor în fructe și legume prelucrate pot fi eligibile pentru sprijin dacă investițiile și acțiunile respective urmăresc îndeplinirea obiectivelor menționate la articolul 103c alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, inclusiv a celor menționate la articolul 122 primul paragraf litera (c) din respectivul regulament, și dacă sunt identificate în strategia națională menționată la articolul 103f alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Articolul 61
Documentele care trebuie prezentate
Programele operaționale trebuie să fie însoțite, în special, de:
(a)
dovada de constituire a unui fond operațional;
(b)
un angajament scris al organizației de producători de a se conforma dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 și dispozițiilor prezentului regulament și
(c)
un angajament scris al organizației de producători din care să rezulte că nu a primit și nu va primi, direct sau indirect, nicio altă finanțare națională sau din partea Uniunii pentru acțiuni eligibile pentru ajutor în temeiul prezentului regulament.
Articolul 62
Programele operaționale ale asociațiilor de organizații de producători
1. Un stat membru poate autoriza o asociație de organizații de producători să prezinte un program operațional complet sau parțial, constituit din acțiuni identificate, dar care nu sunt puse în aplicare de două sau mai multe organizații de producători membre în cadrul programelor lor operaționale.
2. Programele operaționale ale asociațiilor de organizații de producători sunt analizate împreună cu programele operaționale ale organizațiilor de producători membre, inclusiv în ceea ce privește realizarea obiectivelor și limitele stabilite la articolul 103c din Regulamentul (CE) nr. 1234/1007.
3. Statele membre se asigură că:
(a)
acțiunile sunt finanțate în totalitate prin contribuțiile membrilor asociațiilor de organizații de producători care sunt organizații de producători, plătite din fondurile operaționale ale respectivelor organizații de producători. Cu toate acestea, acțiunile pot fi finanțate proporțional cu contribuția organizațiilor de producători membre, de către membrii producători ai asociațiilor de organizații de producători care nu sunt organizații de producători în temeiul articolului 34;
(b)
programul operațional al fiecărei organizații de producători participante cuprinde lista acțiunilor și participarea financiară corespunzătoare;
(c)
nu există riscul de dublă finanțare.
4. Articolele 58, 59 și 60, articolul 61 literele (b) și (c) și articolele 63-67 se aplică mutatis mutandis programelor operaționale ale asociațiilor de organizații de producători. Totuși, în cazul programelor operaționale parțiale ale asociațiilor de organizații de producători nu este necesar să existe un echilibru între activitățile menționate la articolul 59 litera (b).
Articolul 63
Termenul limită pentru prezentare
1. Organizația de producători prezintă programele operaționale spre aprobare autorității competente din statul membru în care se află sediul ei social până cel târziu la data de 15 septembrie a anului care precede anul în care urmează să fie puse în aplicare programele operaționale. Totuși, statele membre pot amâna acest termen limită.
2. Când depune o cerere de recunoaștere ca organizație de producători, o entitate juridică sau o parte clar definită a unei entități juridice, inclusiv un grup de producători, poate prezenta, în același timp, spre aprobare și programul operațional menționat la alineatul (1). Aprobarea programului operațional este condiționată de obținerea recunoașterii până cel târziu la data finală prevăzută la articolul 64 alineatul (2).
Articolul 64
Decizia
1. După caz, autoritatea competentă din statul membru:
(a)
aprobă cuantumurile fondurilor operaționale și programele operaționale care îndeplinesc cerințele Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 și cerințele prezentului capitol;
(b)
aprobă programele operaționale, cu condiția acceptării de către organizația de producători a anumitor modificări sau
(c)
respinge programele operaționale sau părți ale acestora.
2. Autoritatea competentă din statul membru ia o decizie în legătură cu programele operaționale și fondurile operaționale până cel târziu la data de 15 decembrie a anului prezentării acestora.
Statele membre informează organizațiile de producători în legătură cu respectivele decizii până la 15 decembrie.
Cu toate acestea, din motive justificate în mod corespunzător, autoritatea competentă din statul membru poate lua o decizie cu privire la programele operaționale și la fondurile operaționale până la data de 20 ianuarie care urmează datei prezentării acestora. Decizia de aprobare poate prevedea că cheltuielile sunt eligibile începând cu data de 1 ianuarie a anului următor prezentării acestora.
Articolul 65
Modificarea programelor operaționale pentru anii următori
1. Organizațiile de producători pot solicita modificări ale programelor operaționale, inclusiv în ceea ce privește durata acestora, până cel târziu la data de 15 septembrie, în vederea punerii în aplicare începând cu data de1 ianuarie a anului următor.
Totuși, statele membre pot amâna data depunerii cererilor.
2. Orice cerere de modificare trebuie să fie însoțită de acte doveditoare care precizează motivul, natura și implicațiile modificărilor.
3. Autoritatea competentă din statul membru adoptă decizii privind cererile de modificare a programelor operaționale până cel târziu la data de 15 decembrie a anului în care este depusă cererea.
Cu toate acestea, din motive justificate în mod corespunzător, autoritatea competentă din statul membru poate lua o decizie cu privire la modificările programelor operaționale până la data de 20 ianuarie care urmează anului în care este depusă cererea. Decizia de aprobare poate prevedea că cheltuielile sunt eligibile începând cu data de 1 ianuarie a anului următor anului în care este depusă cererea.
Articolul 66
Modificarea programelor operaționale în timpul anului
1. Statele membre pot autoriza modificarea programelor operaționale în timpul anului, în condiții care urmează a fi stabilite de statele membre.
2. Autoritatea competentă din statul membru ia decizii privind modificările programelor operaționale solicitate în temeiul alineatului (1) până la data de 20 ianuarie a anului care urmează anului pentru care au fost solicitate modificările.
3. În timpul anului în curs, autoritatea competentă din statul membru poate autoriza organizațiile de producători:
(a)
să își pună în aplicare numai parțial programele operaționale;
(b)
să schimbe conținutul programului operațional;
(c)
să mărească cuantumul fondului operațional cu maximum 25 % și să-l diminueze cu un procentaj din cuantumul aprobat inițial care urmează a fi stabilit de statele membre, cu condiția ca obiectivele generale ale programului operațional să fie menținute. Statele membre pot mări acest procentaj în cazul fuziunilor unor organizații de producători, astfel cum sunt menționate la articolul 29 alineatul (1);
(d)
să adauge asistență financiară națională la fondul operațional în cazul aplicării articolului 93.
4. Statele membre stabilesc condițiile în care pot fi modificate programele operaționale în timpul anului fără autorizarea prealabilă a autorității competente din statul membru. Pentru a fi eligibile în vederea ajutorului, modificările respective trebuie să fie notificate imediat autorității competente de către organizația de producători.
Articolul 67
Formatul programelor operaționale
1. Programele operaționale sunt puse în aplicare pe perioade anuale cuprinse între 1 ianuarie și 31 decembrie.
2. Programele operaționale care sunt aprobate la data de 15 decembrie cel târziu trebuie puse în aplicare începând cu data de 1 ianuarie a anului următor.
Punerea în aplicare a programelor aprobate după data de 15 decembrie se amână cu un an.
Prin derogare de la primul și al doilea paragraf ale prezentului alineat, în cazul în care se aplică articolul 64 alineatul (2) paragraful al treilea sau articolul 65 alineatul (3) paragraful al doilea, punerea în aplicare a programelor operaționale aprobate în conformitate cu dispozițiile respective începe cel târziu la data de 31 ianuarie care urmează aprobării lor.
Secțiunea 4
Ajutoare
Articolul 68
Cuantumul aprobat al ajutoarelor
1. Conform dispozițiilor articolului 103 g alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre notifică organizațiilor de producători și asociațiilor de organizații de producători cuantumul aprobat al ajutoarelor până cel târziu la data de 15 decembrie a anului care precedă anul pentru care sunt solicitate ajutoarele.
2. În cazul în care se aplică articolul 64 alineatul (2) paragraful al treilea sau articolul 65 alineatul (3) paragraful al doilea, statele membre notifică cuantumul aprobat al ajutoarelor până la data de 20 ianuarie a anului pentru care sunt solicitate ajutoarele.
Articolul 69
Cererile de ajutor
1. Organizațiile de producători depun la autoritatea competentă din statul membru o cerere de ajutor sau de sold de ajutor pentru fiecare program operațional pentru care se solicită ajutor, până cel târziu la data de 15 februarie a anului următor celui pentru care este solicitat ajutorul.
2. Cererile de ajutor trebuie să fie însoțite de documente justificative privind:
(a)
ajutorul solicitat;
(b)
valoarea producției comercializate;
(c)
contribuțiile financiare ale membrilor și cele ale organizației de producători;
(d)
cheltuielile efectuate în ceea ce privește programul operațional;
(e)
cheltuielile legate de prevenirea și gestionarea crizelor, defalcate pe acțiuni;
(f)
partea din fondul operațional utilizată pentru prevenirea și gestionarea crizelor, defalcată pe acțiuni;
(g)
conformitatea cu articolul 103c alineatul (2), cu articolul 103c alineatul (3) primul paragraf și cu articolul 103d din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007;
(h)
un angajament scris că nu a beneficiat de nicio dublă finanțare națională sau din partea Uniunii pentru măsuri și/sau operațiuni eligibile pentru ajutor în temeiul prezentului regulament și
(i)
în cazul unei cereri de plată pe baza unei sume forfetare standard în sensul articolului 60 alineatul (2), dovada punerii în aplicare a acțiunii respective.
3. Cererile de ajutor pot cuprinde cheltuielile programate, dar încă neefectuate, în cazul în care se dovedește că:
(a)
operațiunile în cauză nu au putut fi desfășurate până la data de 31 decembrie a anului de punere în aplicare a programului operațional, din motive independente de voința organizației de producători în cauză;
(b)
operațiunile respective se pot desfășura până la data de 30 aprilie a anului care urmează anului pentru care este solicitat ajutorul și
(c)
în fondul operațional rămâne o contribuție echivalentă a organizației de producători.
Plata ajutorului și eliberarea garanției constituite în conformitate cu articolul 71 alineatul (3) se efectuează pe baza prezentării dovezilor conform cărora cheltuielile programate menționate la primul paragraf litera (b) au fost efectuate și pe baza dreptului la ajutor stabilit efectiv, cu condiția ca dovezile respective să fie transmise până la data de 30 aprilie a anului următor celui pentru care au fost programate cheltuielile în cauză.
4. În cazul în care cererile sunt depuse după data prevăzută la alineatul (1), ajutorul este redus cu 1 % pentru fiecare zi de întârziere.
În cazuri excepționale și justificate în mod corespunzător, autoritatea competentă din statul membru poate accepta cereri după data stabilită la alineatul (1), dacă au fost efectuate controalele necesare și dacă se respectă termenul limită de plată prevăzut la articolul 70.
5. Asociațiile de organizații de producători pot depune cererea de ajutor menționată la alineatul (1) în numele membrilor lor, în cazul în care acești membri sunt organizații de producători și cu condiția ca documentele justificative solicitate în temeiul alineatului (2) să fie prezentate pentru fiecare membru în parte. Organizațiile de producători trebuie să fie beneficiarii finali ai ajutorului.
Articolul 70
Plata ajutoarelor
Statele membre plătesc ajutoarele până la data de 15 octombrie a anului care urmează anului de punere în aplicare a programului.
Articolul 71
Plățile în avans
1. Statele membre pot permite organizațiilor de producători să solicite plata în avans a părții ajutoarelor care corespunde cheltuielilor previzibile care rezultă din programul operațional într-o perioadă de trei sau patru luni începând din luna în care se depune cererea de plată în avans.
2. Cererile de plăți în avans se depun în conformitate cu decizia statului membru, fie trimestrial, în lunile ianuarie, aprilie, iulie și octombrie, fie la intervale de câte patru luni, în lunile ianuarie, mai și septembrie.
Totalul plăților în avans efectuate pentru un anumit an nu trebuie să depășească 80 % din cuantumul ajutorului aprobat inițial pentru programul operațional în cauză.
3. Avansurile se plătesc cu condiția constituirii unei garanții egale cu 110 % din cuantumul avansului, în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 2220/85 (12) al Comisiei.
Statele membre stabilesc condiții pentru a se asigura că contribuțiile financiare la fondul operațional au fost colectate în conformitate cu dispozițiile articolelor 52 și 53 din prezentul regulament și că plățile în avans precedente și contribuția corespunzătoare a organizației de producători au fost efectiv cheltuite.
4. Cererile de eliberare a garanțiilor pot fi depuse în timpul anului de programare curent și trebuie să fie însoțite de documente justificative, de exemplu facturi și documente care dovedesc efectuarea plății.
Garanția se eliberează în proporție de până la 80 % din cuantumul avansurilor plătite.
5. În sensul dispozițiilor articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2220/85, cerința principală se referă la desfășurarea operațiunilor prevăzute în programele operaționale, respectându-se angajamentele prevăzute la articolul 61 literele (b) și (c) din prezentul regulament.
În cazul nerespectării cerinței principale sau a încălcării grave a obligațiilor prevăzute la articolul 61 literele (b) și (c), garanția se reține, fără a aduce atingere altor sancțiuni și penalități care urmează a fi stabilite în conformitate cu dispozițiile din capitolului V secțiunea 3.
În cazul nerespectării altor cerințe, garanția se reține proporțional cu gravitatea neregulii constatate.
6. Statele membre pot stabili o sumă minimă și termenele limită pentru plățile în avans.
Articolul 72
Plățile parțiale
Statele membre pot permite organizațiilor de producători să solicite plata acelei părți a ajutoarelor care corespunde cuantumurilor deja cheltuite în temeiul programului operațional.
Cererile pot fi depuse în orice moment, dar numai de trei ori în cursul unui an. Cererile trebuie să fie însoțite de documente justificative, precum facturi și documente care dovedesc efectuarea plății.
Plățile aferente cererilor care vizează părți ale ajutoarelor nu pot depăși 80 % din partea ajutoarelor care corespunde cuantumurilor deja cheltuite în temeiul programului operațional pentru perioada în cauză. Statele membre pot stabili o sumă minimă pentru plățile parțiale și termene limită pentru depunerea cererilor.
CAPITOLUL III
Măsuri de prevenire și gestionare a crizelor
Secțiunea 1
Dispoziții generale
Articolul 73
Selectarea măsurilor de prevenire și gestionare a crizelor
Statele membre pot prevedea că una sau mai multe dintre măsurile enumerate la articolul 103c alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 nu se aplică pe teritoriul lor.
Articolul 74
Creditele pentru finanțarea măsurilor de prevenire și gestionare a crizelor
Creditele pentru finanțarea măsurilor de prevenire și gestionare a crizelor în temeiul articolului 103c alineatul (2) paragraful al treilea din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al căror termen de rambursare depășește durata programului operațional pot fi transferate, din motive economice justificate în mod corespunzător, către un program operațional ulterior.
Secțiunea 2
Retrageri de pe piață
Articolul 75
Definiție
Prezenta secțiune stabilește norme privind retragerile de pe piață menționate la articolul 103c alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
În sensul prezentului capitol, prin „produse retrase de pe piață”, „produse retrase” și „produse care nu sunt oferite spre vânzare” se înțelege produse care sunt astfel retrase de pe piață.
Articolul 76
Standardele de comercializare
1. Dacă pentru un anumit produs există un standard de comercializare în sensul titlului II, respectivul produs retras de pe piață trebuie să fie conform cu standardul în cauză, cu excepția dispozițiilor referitoare la prezentarea și marcarea produselor. Produsele pot fi retrase în vrac, toate calibrele fiind la un loc, cu condiția să fie respectate cerințele minime pentru categoria II, în special în ceea ce privește calitatea și calibrul.
Cu toate acestea, produsele miniaturale, astfel cum sunt definite în standardul în cauză, trebuie să fie conforme cu standardul de comercializare aplicabil, inclusiv cu dispozițiile privind prezentarea și marcarea produselor.
2. Dacă nu există un astfel de standard de comercializare pentru un anumit produs, produsele retrase de pe piață trebuie să respecte cerințele minime stabilite în anexa X. Statele membre pot stabili norme suplimentare în completarea respectivelor cerințe minime.
Articolul 77
Media trienală aplicabilă în cazul retragerilor de pe piață în vederea distribuirii gratuite
1. Limita de 5 % din volumul producției comercializate menționată la articolul 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 se calculează pe baza unei medii aritmetice a volumelor globale ale produselor pentru care este recunoscută organizația de producători și care au fost comercializate prin intermediul organizației de producători în cursul ultimilor trei ani.
2. În cazul organizațiilor de producători recent recunoscute, datele privind anii de comercializare anteriori recunoașterii sunt următoarele:
(a)
dacă organizația a fost un grup de producători, datele echivalente referitoare la grupul de producători respectiv, dacă este cazul, sau
(b)
volumul aplicabil cererii de recunoaștere.
Articolul 78
Notificarea prealabilă a operațiunilor de retragere
1. Organizațiile de producători și asociațiile de organizații de producători notifică în prealabil autorităților competente din statele membre, prin mijloace scrise de telecomunicație sau mesaj electronic, fiecare operațiune de retragere pe care intenționează să o efectueze.
Această notificare conține, în special, lista produselor supuse intervenției și principalele caracteristici ale acestora din punctul de vedere al standardelor de comercializare relevante, o estimare a cantității pentru fiecare produs în cauză, destinația prevăzută a acestora, precum și locul în care produsele retrase de pe piață pot fi supuse controalelor prevăzute la articolul 108.
Notificările trebuie să includă un certificat care atestă conformitatea produselor retrase cu standardele de comercializare aplicabile sau cu cerințele minime menționate la articolul 76.
2. Statele membre stabilesc norme detaliate pentru organizațiile de producători în ceea ce privește notificările prevăzute la alineatul (1), în special în privința termenelor.
3. În termenele prevăzute la alineatul (2), statele membre:
(a)
fie efectuează controlul menționat la articolul 108 alineatul (1), la finalul căruia, dacă nu s-a constatat nicio neregulă, autorizează operațiunea de retragere în forma constată la încheierea controlului,
(b)
fie, în cazurile menționate la articolul 108 alineatul (3), nu efectuează controlul menționat la articolul 108 alineatul (1) și, în acest caz, informează organizația de producători cu privire la acest fapt, printr-un mijloc scris de telecomunicație sau prin mesaj electronic, și autorizează operațiunea de retragere în forma în care a fost notificată.
Articolul 79
Sprijin
1. Sprijinul pentru retragerile de pe piață, care cuprinde atât contribuția Uniunii, cât și contribuția organizației de producători, nu trebuie să depășească cuantumurile stabilite în anexa XI pentru produsele menționate în anexa respectivă. Statele membre stabilesc cuantumurile maxime aferente sprijinului pentru alte produse.
Dacă organizația de producători a primit o compensație de la părți terțe pentru produsele retrase, sprijinul menționat la primul paragraf se reduce cu cuantumurile nete obținute de organizația de producători pentru produsele retrase de pe piață. Pentru a fi eligibile pentru sprijin, produsele în cauză trebuie să fie retrase de pe piața comercială pentru fructe și legume.
2. Retragerile de pe piață nu depășesc 5 % din volumul producției comercializate a unui anumit produs al unei anumite organizații de producători. Cu toate acestea, în acest procentaj nu sunt luate în calcul cantitățile care sunt eliminate prin una dintre modalitățile menționate la articolul 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 sau în orice alt mod aprobat de statele membre în temeiul articolului 80 alineatul (2) din prezentul regulament.
Volumul producției comercializate se calculează ca fiind media volumului producției comercializate din ultimii trei ani. În cazul în care aceste informații nu sunt disponibile, se folosește volumul producției comercializate pentru care a fost recunoscută organizația de producători.
Procentajele menționate la primul paragraf reprezintă medii anuale pe o perioadă de trei ani, cu o marjă de depășire anuală de 5 puncte procentuale.
3. Asistența financiară acordată de Uniune în cazul retragerilor de pe piață ale fructelor și legumelor care sunt eliminate prin distribuire gratuită către organizațiile caritabile și către instituțiile menționate la articolul 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 acoperă doar plata produselor eliminate în conformitate cu alineatul (1) al prezentului articol și costurile menționate la articolul 81 alineatul (1) și la articolul 82 alineatul (1) din prezentul regulament.
Articolul 80
Destinațiile produselor retrase
1. Statele membre stabilesc destinațiile permise pentru produsele retrase de pe piață. Statele membre adoptă dispoziții pentru a se asigura că operațiunea de retragere sau destinația produselor nu au un impact negativ asupra mediului sau consecințe negative în ceea ce privește protecția plantelor. Costurile suportate de organizațiile de producători pentru respectarea acestor dispoziții sunt eligibile ca parte a sprijinului pentru retragerile de pe piață în temeiul programului operațional.
2. Destinațiile menționate la alineatul (1) includ distribuirea gratuită în sensul articolului 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și orice alte destinații echivalente aprobate de statele membre.
Statele membre pot permite organizațiilor caritabile și instituțiilor menționate la articolul 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 să solicite o contribuție simbolică din partea destinatarilor finali ai produselor retrase de pe piață, în cazul în care produsele respective au fost prelucrate.
Se poate accepta ca beneficiarii distribuirii gratuite să plătească în natură prelucrătorii de fructe și legume, dacă plata respectivă constituie doar compensarea costurilor prelucrării și dacă statul membru în care se efectuează plata a stabilit norme pentru a se asigura că produsele prelucrate sunt, într-adevăr, destinate consumului de către destinatarii finali menționați în paragraful al doilea.
Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a facilita contactele și cooperarea dintre organizațiile de producători și organizațiile caritabile și instituțiile menționate la articolul 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 pe care le-au aprobat.
3. Este posibilă eliminarea produselor prin transfer către industria de prelucrare. Statele membre adoptă dispoziții detaliate pentru a se asigura că nu este denaturată concurența în ceea ce privește industriile în cauză din Uniune sau în ceea ce privește produsele importate și că produsele retrase nu intră din nou pe piața comercială. Alcoolul rezultat în urma distilării trebuie utilizat exclusiv în scopuri industriale sau energetice.
Articolul 81
Costurile de transport
1. Costurile de transport generate de distribuirea gratuită a tuturor produselor retrase de pe piață sunt eligibile în temeiul programului operațional, pe baza sumelor forfetare stabilite în funcție de distanța dintre punctul de retragere și locul de livrare și prevăzute în anexa XII.
În cazul transportului maritim, statele membre stabilesc distanța dintre punctul de retragere și locul de livrare. Compensația nu poate depăși costurile pe care le-ar genera transportul terestru pe ruta cea mai scurtă dintre locul de încărcare și punctul de ieșire teoretic de unde este posibil transportul terestru. Sumelor stabilite în anexa XII li se aplică un coeficient corector de 0,6.
2. Costurile de transport sunt plătite părții care suportă efectiv costul financiar al operațiunii de transport în cauză.
Plata este condiționată de prezentarea de documente justificative care să ateste în special:
(a)
denumirile organizațiilor beneficiare;
(b)
cantitatea de produse în cauză;
(c)
preluarea de către organizațiile beneficiare și mijloacele de transport utilizate și
(d)
distanța dintre locul de retragere și locul de livrare.
Articolul 82
Costurile de sortare și ambalare
1. Costurile de sortare și ambalare a fructelor și legumelor retrase de pe piață în scopul distribuirii gratuite sunt eligibile în temeiul programelor operaționale, în cazul produselor prezentate în ambalaje cu o greutate netă sub 25 de kilograme, în limitele sumelor forfetare stabilite în partea A a anexei XIII.
2. Ambalajele produselor destinate distribuirii gratuite trebuie să poarte emblema europeană, însoțită de una sau mai multe dintre mențiunile stabilite în partea B a anexei XIII.
3. Costurile de sortare și ambalare sunt plătite organizațiilor de producători care au efectuat operațiunile respective.
Plata este condiționată de prezentarea de documente justificative care să ateste în special:
(a)
denumirile organizațiilor beneficiare;
(b)
cantitatea de produse în cauză și
(c)
preluarea de către organizațiile beneficiare, cu indicarea modului de prezentare.
Articolul 83
Condițiile pentru destinatarii produselor retrase
1. Destinatarii produselor retrase menționați la articolul 103d alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 se angajează:
(a)
să se conformeze dispozițiilor prezentului regulament;
(b)
să țină o contabilitate a stocurilor și o contabilitate financiară separate în cazul operațiunilor respective;
(c)
să se supună controalelor prevăzute de dreptul Uniunii și
(d)
să prezinte documentele justificative privind destinația finală a fiecărui produs în cauză, sub forma unui certificat de recepție (sau a unui document echivalent) care să ateste faptul că produsele retrase au fost preluate de o parte terță în vederea distribuirii lor gratuite.
Statele membre pot decide ca destinatarii să nu fie obligați să țină evidențele prevăzute la litera (b) primul paragraf dacă primesc numai cantități mici și dacă consideră că riscul este redus. Decizia respectivă și justificarea ei se înregistrează.
2. Destinatarii produselor retrase pentru alte destinații se angajează:
(a)
să se conformeze dispozițiilor prezentului regulament;
(b)
să țină o contabilitate a stocurilor și o contabilitate financiară separate în cazul operațiunilor respective, dacă statele membre consideră că acest lucru este oportun, în pofida faptului că produsul a fost denaturat înainte de livrare;
(c)
să se supună controalelor prevăzute de dreptul Uniunii și
(d)
să nu solicite ajutor suplimentar pentru alcoolul obținut din produsele respective în cazul produselor retrase destinate distilării.
Secțiunea 3
Recoltarea înainte de coacere și nerecoltarea
Articolul 84
Definiția recoltării înainte de coacere și a nerecoltării
1. În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
prin „recoltare înainte de coacere” se înțelege recoltarea totală a produselor necomercializabile într-o anumită zonă înainte de începerea recoltării normale. Produsele respective nu trebuie să fi suferit vreo alterare înaintea recoltării înainte de coacere, din cauza fenomenelor meteorologice, a bolilor sau din alte motive.
(b)
prin „nerecoltare” se înțelege situația în care nu se obține nicio producție comercială din zona respectivă în cursul ciclului de producție normal. Cu toate acestea, distrugerea produselor ca urmare a unui fenomen meteorologic sau a unei boli nu poate fi considerată nerecoltare.
2. Recoltarea înainte de coacere și nerecoltarea sunt suplimentare și diferă de practicile de cultivare normale.
Articolul 85
Condițiile de aplicare a recoltării înainte de coacere și a nerecoltării
1. În ceea ce privește recoltarea înainte de coacere și nerecoltarea, statele membre:
(a)
adoptă dispoziții detaliate privind punerea în aplicare a măsurilor, inclusiv privind notificările prealabile referitoare la nerecoltare și la recoltarea înainte de coacere, la conținutul și termenele limită ale acestora, dispoziții privind cuantumul compensației care trebuie plătite și aplicarea măsurilor, precum și lista de produse eligibile în temeiul măsurilor;
(b)
adoptă dispoziții pentru a se asigura că aplicarea acestor măsuri nu are un impact negativ asupra mediului sau consecințe negative în ceea ce privește protecția plantelor;
(c)
verifică dacă măsurile au fost aplicate corect, inclusiv în ceea ce privește dispozițiile menționate la literele (a) și (b) și, dacă măsurile nu au fost aplicate corect, nu aprobă aplicarea măsurilor.
2. Printr-un mijloc scris de telecomunicație sau prin mesaj electronic, organizațiile de producători și asociațiile de organizații de producători notifică în prealabil autorităților competente din statele membre fiecare operațiune de recoltare înainte de coacere pe care intenționează să o întreprindă sau fiecare intenție de nerecoltare.
Acestea includ în notificarea inițială dintr-un anumit an și pentru un anumit produs o analiză, bazată pe situația previzionată a pieței, care justifică recoltarea înainte de coacere ca măsură de prevenire a unei crize.
3. Recoltarea înainte de coacere și nerecoltarea nu se aplică simultan aceluiași produs și aceleiași zone într-un anumit an, sau timp de doi ani consecutivi.
4. Cuantumurile compensațiilor pentru recoltarea înainte de coacere și pentru nerecoltare, care cuprind atât contribuția Uniunii, cât și contribuția organizației de producători, sunt stabilite ca plăți la hectar de statul membru în temeiul alineatului (1) litera (a):
(a)
la un nivel care să acopere numai costurile suplimentare generate de aplicarea măsurii, luând în considerare gestionarea în materie de protecție a mediului și a plantelor necesară pentru respectarea dispozițiilor adoptate în temeiul alineatului (1) litera (b) sau
(b)
la un nivel care acoperă maximum 90 % din nivelul maxim al sprijinului pentru retragerile de pe piață menționat la articolul 79.
Secțiunea 4
Promovare și comunicare
Articolul 86
Punerea în aplicare a măsurilor de promovare și comunicare
1. Statele membre adoptă dispoziții detaliate privind punerea în aplicare a măsurilor de promovare și comunicare. Respectivele dispoziții permit aplicarea rapidă a măsurilor atunci când acest lucru este necesar.
2. Acțiunile realizate în cadrul măsurilor de promovare și comunicare sunt suplimentare față de orice acțiune de promovare și comunicare în desfășurare care nu este legată de prevenirea și gestionarea crizelor și care este aplicată de organizația de producători în cauză.
Secțiunea 5
Formare profesională
Articolul 87
Punerea în aplicare a acțiunilor de formare profesională
Statele membre adoptă dispoziții detaliate privind punerea în aplicare a acțiunilor de formare profesională.
Secțiunea 6
Asigurarea recoltelor
Articolul 88
Obiectivul acțiunilor de asigurare a recoltelor
Acțiunile de asigurare a recoltelor sunt gestionate de o organizație de producători și contribuie la protejarea veniturilor producătorilor și la acoperirea pierderilor de piață înregistrate de organizația de producători și/sau de membrii acesteia în cazul unor dezastre naturale, fenomene meteorologice și, după caz, boli sau infestări cu dăunători.
Articolul 89
Punerea în aplicare a acțiunilor de asigurare a recoltelor
1. Statele membre adoptă dispoziții detaliate privind punerea în aplicare a acțiunilor de asigurare a recoltelor, inclusiv a celor necesare pentru a garanta că acțiunile de asigurare a recoltelor nu denaturează concurența pe piața asigurărilor.
2. Statele membre pot acorda finanțări naționale suplimentare pentru a sprijini acțiunile de asigurare a recoltelor care beneficiază de fondul operațional. Cu toate acestea, sprijinul public total alocat pentru asigurarea recoltelor nu poate să depășească:
(a)
80 % din costul primelor de asigurare plătite de producători pentru asigurări împotriva pierderilor generate de fenomene meteorologice nefavorabile care pot fi asimilate unor dezastre naturale;
(b)
50 % din costul primelor de asigurare plătite de producători pentru asigurări împotriva:
(i)
pierderilor menționate la litera (a) și împotriva altor pierderi cauzate de fenomene meteorologice nefavorabile și
(ii)
pierderilor cauzate de boli ale animalelor sau ale plantelor sau de infestări cu dăunători.
Limitele stabilite la primul paragraf litera (b) se aplică chiar și în cazurile în care fondul operațional este eligibil, de altfel, pentru o asistență financiară de 60 % din partea Uniunii în temeiul articolului 103d alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
3. Acțiunile de asigurare a recoltelor nu acoperă indemnizațiile de asigurare care îi despăgubesc pe producători pentru mai mult de 100 % din pierderile de venit suferite, ținând cont de orice despăgubiri pe care le obțin producătorii în cadrul altor scheme de sprijin legate de riscul asigurat.
4. În sensul prezentului articol, „fenomen meteorologic nefavorabil care poate fi asimilat unui dezastru natural” are același sens ca cel prevăzut la articolul 2 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei (13).
Secțiunea 7
Sprijin pentru costurile administrative legate de constituirea unor fonduri mutuale
Articolul 90
Condiții privind sprijinul pentru costurile administrative legate de constituirea unor fonduri mutuale
1. Statele membre adoptă dispoziții detaliate privind sprijinul pentru costurile administrative legate de constituirea unor fonduri mutuale.
2. Sprijinul pentru costurile administrative legate de constituirea unor fonduri mutuale cuprinde atât contribuția din partea Uniunii, cât și contribuția organizației de producători. Cuantumul total al sprijinului pentru costurile administrative legate de constituirea unor fonduri mutuale nu depășește următoarele proporții din contribuția la fondul mutual al organizației de producători în primul, al doilea și al treilea an de funcționare a acestuia:
(a)
10 %, 8 % și, respectiv, 4 % în statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau după această dată;
(b)
5 %, 4 % și, respectiv, 2 % în alte state membre.
3. O organizație de producători poate primi o singură dată sprijinul menționat la alineatul (2), și doar în primii trei ani de funcționare a fondului. Dacă o organizație de producători solicită sprijin doar în al doilea sau al treilea an de funcționare a fondului, sprijinul este:
(a)
de 8 % și, respectiv, 4 % în statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau după această dată;
(b)
de 4 % și, respectiv, 2 % în alte state membre.
4. Statele membre pot stabili plafoane pentru sumele care pot fi primite de o organizație de producători ca sprijin pentru costurile administrative legate de constituirea unor fonduri mutuale.
CAPITOLUL IV
Asistență financiară națională
Articolul 91
Gradul de organizare a producătorilor
1. În scopul aplicării articolului 103e alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, gradul de organizare a producătorilor într-o regiune a unui stat membru se calculează ca fiind valoarea producției de fructe și legume obținute în regiune și comercializată de organizațiile de producători, asociațiile de organizații de producători și grupurile de producători, împărțită la valoarea totală a producției de fructe și legume obținute în regiunea respectivă.
2. Gradul de organizare a producătorilor într-o regiune a unui stat membru este considerat deosebit de scăzut dacă media gradelor din ultimii trei ani pentru care există date disponibile, calculată conform dispozițiilor de la alineatul (1), este de sub 20 %.
Numai producția de fructe și legume obținută în regiunea menționată în prezentul articol poate beneficia de asistență financiară națională. În scopul aplicării prezentului capitol, se consideră că o regiune este o parte distinctă a teritoriului unui stat membru, ca urmare a caracteristicilor ei administrative, geografice sau economice.
Articolul 92
Autorizarea pentru plata asistenței financiare naționale
1. Statele membre transmit o cerere către Comisie pentru autorizarea acordării asistenței financiare naționale în temeiul articolului 103e alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, pentru programele operaționale care urmează să fie puse în aplicare într-un anumit an calendaristic, până la data de 31 ianuarie a acelui an.
Cererea este însoțită de dovezi care atestă că gradul de organizare a producătorilor în regiunea în cauză este deosebit de scăzut, conform definiției de la articolul 91 din prezentul regulament, și că numai produsele din sectorul fructelor și legumelor obținute în acea regiune beneficiază de asistență, precum și de informații detaliate privind organizația de producători în cauză, cuantumul asistenței respective și procentajul contribuțiilor financiare efectuate în temeiul articolului 103b alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
2. Comisia aprobă sau respinge cererea în termen de trei luni de la data transmiterii acesteia. În absența unui răspuns din partea Comisiei în această perioadă, se consideră că cererea este aprobată.
Dacă cererea este incompletă, perioada de trei luni se suspendă, iar statul membru este informat în legătură cu neregula constatată. Suspendarea intră în vigoare la data la care statul membru este informat în legătură cu suspendarea și durează până la primirea unei cereri complete.
Articolul 93
Modificările programului operațional
O organizație de producători care dorește să depună o cerere de asistență financiară națională își modifică, dacă este necesar, programul operațional în temeiul articolului 65 sau 66.
Articolul 94
Cererea de asistență și plata asistenței financiare naționale
1. Organizațiile de producători solicită asistența financiară națională, iar statele membre efectuează plata ajutorului, în conformitate cu articolele 69 și 70.
2. Statele membre pot adopta norme suplimentare privind plata asistenței financiare naționale, inclusiv privind posibilitatea unor plăți în avans și parțiale.
Articolul 95
Rambursarea de către Uniune a asistenței financiare naționale
1. Statele membre pot solicita rambursarea de către Uniune a asistenței financiare naționale aprobate și plătite efectiv organizațiilor de producători, până la data de 1 ianuarie a celui de-al doilea an care urmează anului de aplicare a programului.
Cererea trebuie să fie însoțită de dovada îndeplinirii condițiilor stabilite la articolul 103e alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 în trei dintre cei patru ani precedenți, precum și de informații detaliate privind organizațiile de producători în cauză, cuantumul asistenței plătit efectiv și o descriere a fondului operațional cu indicarea defalcată a cuantumului total, a contribuțiilor din partea Uniunii, a statelor membre (asistența financiară națională) și a organizațiilor de producători și a membrilor.
2. Comisia ia o decizie privind aprobarea sau respingerea cererii. Cererea se respinge dacă statul membru solicitant nu a respectat normele privind autorizarea și rambursarea asistenței financiare naționale sau dacă statul membru solicitant nu a respectat normele privind organizațiile de producători, fondul operațional și programele operaționale prevăzute de prezentul regulament sau de Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
3. Dacă a fost aprobată rambursarea asistenței de către Uniune, cheltuielile eligibile sunt declarate Comisiei în conformitate cu procedura stabilită la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 883/2006 al Comisiei (14).
4. Procentajul rambursării de către Uniune a asistenței financiare naționale nu depășește 60 % din asistența financiară națională acordată organizațiilor de producători.
CAPITOLUL V
Dispoziții generale
Secțiunea 1
Rapoarte și notificări
Articolul 96
Rapoartele grupurilor de producători și ale organizațiilor de producători
1. La cererea autorității competente din statul membru, grupurile de producători și organizațiile de producători furnizează toate informațiile relevante necesare pentru elaborarea raportului anual menționat la articolul 97 litera (b).
2. Organizațiile de producători prezintă, împreună cu cererile de ajutor, rapoarte anuale privind aplicarea programelor operaționale.
Rapoartele se referă la următoarele elemente:
(a)
programele operaționale puse în aplicare în cursul anului precedent;
(b)
principalele modificări ale programelor operaționale și
(c)
diferențele dintre ajutorul estimat și ajutorul solicitat.
3. În cazul fiecărui program operațional pus în aplicare, raportul anual indică:
(a)
realizările și rezultatele programului operațional pe baza, dacă este relevant, a indicatorilor de realizare și de rezultat comuni stabiliți în anexa VIII și, după caz, indicatorii de realizare și de rezultat suplimentari stabiliți în strategia națională, precum și
(b)
un rezumat al problemelor majore întâmpinate în cursul gestionării programului și toate măsurile luate în vederea asigurării calității și eficacității aplicării programului.
După caz, raportul anual specifică măsurile eficace instituite, în conformitate cu strategia națională și în aplicarea articolului 103c alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, pentru protecția mediului împotriva posibilelor presiuni sporite datorate investițiilor din cadrul programului operațional.
4. În ceea ce privește ultimul an de aplicare a unui program operațional, raportul anual menționat la alineatul (1) se înlocuiește cu un raport final.
Rapoartele finale arată în ce măsură au fost realizate obiectivele programelor. Rapoartele explică modificările acțiunilor și/sau ale metodelor și identifică factorii care au contribuit la succesul sau la eșecul aplicării programului, care au fost sau vor fi luați în considerare la elaborarea următoarelor programe operaționale sau la modificarea programelor operaționale existente.
5. Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice ale prezentului regulament, dacă un grup de producători sau o organizație de producători nu notifică statul membru în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament sau cele ale Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 sau dacă notificarea se dovedește a fi incorectă în lumina informațiilor obiective pe care le deține statul membru, statul membru respectiv suspendă recunoașterea preliminară a grupului de producători sau recunoașterea organizației de producători până la momentul efectuării unei notificări corecte.
În raportul său anual menționat la articolul 97 litera (b) din prezentul regulament, statul membru include detalii privind astfel de cazuri.
Articolul 97
Notificările statelor membre privind organizațiile de producători, asociațiile de organizații de producători și grupurile de producători
Statele membre notifică Comisiei următoarele informații și documente:
(a)
până la data de 31 ianuarie a fiecărui an, cuantumul total al fondurilor operaționale aprobate în anul respectiv pentru toate programele operaționale. Această notificare trebuie să precizeze clar atât cuantumul total al fondurilor operaționale, cât și cuantumul total al ajutorului acordat de Uniune respectivelor fonduri. Cifrele respective sunt apoi defalcate în cuantumurile acordate pentru măsurile de prevenire și gestionare a crizelor și cele acordate pentru alte măsuri;
(b)
până la data de 15 noiembrie a fiecărui an, un raport anual privind organizațiile de producători, asociațiile de organizații de producători și grupurile de producători și privind fondurile operaționale, programele operaționale și planurile de recunoaștere care au fost în desfășurare în anul precedent. Raportul anual conține în special informațiile menționate în anexa XIV;
(c)
până la data de 31 ianuarie a fiecărui an, cuantumurile financiare care corespund aplicării anuale a planurilor de recunoaștere în desfășurare în respectivul an. Se furnizează cuantumurile aprobate sau estimate. În cazul fiecărui grup de producători, notificarea include următoarele informații:
(i)
cuantumul total aferent perioadei anuale de aplicare a planului de recunoaștere, contribuțiile din partea Uniunii, a statelor membre și a grupurilor de producători și/sau a membrilor grupurilor de producători;
(ii)
o defalcare în funcție de ajutoarele menționate la articolul 103a alineatul (1) litera (a), respectiv litera (b), din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Articolul 98
Notificările statelor membre referitoare la prețurile de producător ale fructelor și legumelor pe piața internă
1. În fiecare miercuri, până la ora 12.00 după-amiaza (ora Bruxelles-ului), autoritățile competente din statele membre notifică Comisiei, pentru fiecare zi de piață, prețurile medii înregistrate pentru fructele și legumele comercializate pe piețele reprezentative enumerate în anexa XV partea A.
În cazul fructelor și legumelor care fac obiectul standardului de comercializare general, se notifică doar prețurile produselor care sunt conforme cu standardul respectiv, iar în cazul produselor care fac obiectul unui standard de comercializare specific, notificarea se referă doar la produsele din categoria I.
Prețurile notificate sunt exprimate în euro/100 de kilograme greutate netă și sunt cele de la ieșirea din unitatea de ambalare, produsele fiind sortate, ambalate și, după caz, pe paleți.
Dacă există date disponibile, statele membre notifică prețurile care corespund tipurilor și soiurilor de produse, calibrelor și/sau modurilor de prezentare specificate în anexa XV partea A. Dacă prețurile înregistrate se refera la alte tipuri, soiuri, calibre și/sau moduri de prezentare decât cele specificate în anexa XV partea A, autoritățile competente din statele membre notifică Comisiei tipurile, soiurile, calibrele și/sau modurile de prezentare ale produselor cărora le corespund prețurile respective.
2. Statele membre identifică piețe reprezentative în aria de producție a fructelor și legumelor în cauză, pe baza tranzacțiilor efectuate pe piețe identificabile fizic, precum piețele angro, licitațiile sau alte locuri fizice de întâlnire a ofertei și cererii, sau pe baza unor tranzacții directe între producători, inclusiv organizațiile de producători, și cumpărătorii individuali, precum angrosiștii, comercianții, centrele de distribuție sau alți operatori relevanți. De asemenea, piețele reprezentative pot fi identificate pe baza unei combinații de tranzacții desfășurate pe piețe identificabile fizic și tranzacții directe.
3. Autoritățile competente din statele membre pot notifica facultativ Comisiei prețurile de producător ale fructelor și legumelor și ale altor produse enumerate în anexa XV partea B.
4. Notificările prețurilor în conformitate cu alineatul (3) se fac potrivit orientărilor care urmează a fi adoptate de Comisie și puse la dispoziția publicului prin metode pe care aceasta le consideră adecvate.
Secțiunea 2
Controale
Articolul 99
Sistemul unic de identificare
Statele membre se asigură că este aplicat un sistem unic de identificare cu privire la toate cererile de ajutor depuse de aceeași organizație de producători sau de același grup de producători. Această identificare este compatibilă cu sistemul de înregistrare a identității menționat la articolul 15 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (15).
Articolul 100
Procedurile de depunere a cererilor
Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice din prezentul regulament, statele membre prevăd proceduri adecvate pentru depunerea cererilor de ajutor, a cererilor de recunoaștere sau de aprobare a programului operațional, precum și a cererilor de plată.
Articolul 101
Eșantionarea
Dacă este oportună efectuarea unor controale prin eșantionare, statele membre se asigură, în funcție de natura și frecvența acestor controale și pe baza unei analize a riscurilor, că aceste controale sunt corespunzătoare măsurii în cauză.
Articolul 102
Controalele administrative
Se efectuează controale administrative privind toate cererile de ajutor sau de plată, controalele cuprinzând toate elementele posibile și adecvate. Procedurile impun înregistrarea operațiunilor desfășurate, a rezultatelor controlului și a măsurilor luate cu privire la neconcordanțe.
Articolul 103
Controalele la fața locului
1. Fiecare control la fața locului face obiectul unui raport de monitorizare, astfel încât să poată fi trecute în revistă detaliile controalelor efectuate. Raportul indică în special:
(a)
schema de ajutoare și cererea controlată;
(b)
persoanele prezente;
(c)
acțiunile, măsurile și documentele controlate și
(d)
rezultatele controlului.
2. Beneficiarului i se poate da posibilitatea de a semna raportul pentru a atesta prezența sa la control și de a adăuga observații. În cazul în care se constată nereguli, beneficiarul poate primi o copie a raportului de monitorizare.
3. Controalele la fața locului pot fi anunțate în prealabil, cu condiția ca obiectivul controlului să nu fie periclitat. Preavizul trebuie limitat la timpul minim necesar.
4. Dacă este posibil, controalele la fața locului prevăzute în prezentul regulament se efectuează în același timp cu alte controale prevăzute de dreptul Uniunii referitoare la subvențiile agricole.
Articolul 104
Acordarea recunoașterii și aprobarea programelor operaționale
1. Înainte de acordarea recunoașterii unei organizații de producători în temeiul articolului 125b alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre efectuează un control la fața locului la organizația de producători pentru a verifica respectarea condițiilor necesare recunoașterii.
2. Înainte de aprobarea unui program operațional în temeiul articolului 64, autoritatea competentă din statul membru verifică, prin toate mijloacele adecvate, inclusiv prin controale la fața locului, programul operațional prezentat spre aprobare și, dacă este cazul, cererile de modificare. Controalele respective vizează în special:
(a)
acuratețea informațiilor menționate la articolul 59 literele (a), (b) și (e), care trebuie incluse în proiectul de program operațional;
(b)
conformitatea programelor cu articolul 103c din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, precum și cu cadrul național și cu strategia națională;
(c)
eligibilitatea acțiunilor și eligibilitatea cheltuielilor propuse;
(d)
consecvența și calitatea tehnică a programelor, corectitudinea estimărilor și a planului de finanțare, precum și calendarul de punere în aplicare a acestuia. Controalele verifică, de asemenea, dacă au fost stabilite obiective măsurabile, astfel încât să poată fi monitorizată realizarea acestora, și dacă obiectivele stabilite pot fi realizate prin punerea în aplicare a acțiunilor propuse și
(e)
conformitatea operațiunilor pentru care se cere ajutorul cu dreptul național și al Uniunii aplicabil, în special, și dacă este cazul, cu achizițiile publice, ajutoarele de stat și celelalte standarde obligatorii corespunzătoare stabilite de legislația națională sau stabilite în cadrul național sau în strategia națională.
Articolul 105
Controalele administrative privind cererile de ajutor pentru programele operaționale
1. Înainte de a acorda ajutoarele, statele membre efectuează controale administrative privind toate cererile de ajutor, care sunt suplimentate de controalele la fața locului prin eșantionare specificate la articolul 106.
2. Controalele administrative privind cererile de ajutor includ, în special, și în măsura în care acest lucru este oportun în cazul cererii depuse, o verificare privind:
(a)
raportul anual sau, dacă este cazul, raportul final transmis împreună cu cererea, privind executarea programului operațional;
(b)
valoarea producției comercializate, contribuțiile la fondul operațional și cheltuielile efectuate;
(c)
livrarea produselor și serviciilor și autenticitatea cheltuielilor declarate;
(d)
conformitatea acțiunilor executate cu cele incluse în programul operațional aprobat;
(e)
respectarea limitelor și plafoanelor financiare sau de altă natură impuse.
3. Cheltuielile efectuate în temeiul programului operațional trebuie justificate cu facturi și cu documente, precum extrasele bancare, care dovedesc efectuarea plății. În cazul în care acest lucru nu este posibil, plățile sunt justificate prin documente doveditoare cu valoare echivalentă. Facturile utilizate trebuie să fie emise pe numele organizației de producători, al asociației de organizații de producători sau al filialei, în situația menționată la articolul 50 alineatul (9) sau, sub rezerva aprobării statului membru, pe numele unuia sau mai multora dintre membrii producători ai acesteia. Totuși, acolo unde este cazul, facturile privind costurile de personal menționate la anexa IX punctul (2) litera (b) trebuie să fie emise în numele organizației de producători, al asociației de producători sau al filialei în situația menționată la articolul 50 alineatul (9).
Articolul 106
Controalele la fața locului privind cererile de ajutor pentru programele operaționale
1. În contextul verificării cererii de ajutor menționate la articolul 69 alineatul (1), statele membre efectuează controale la fața locului la sediile organizațiilor de producători, în vederea asigurării îndeplinirii condițiilor de acordare a ajutorului sau a soldului acestuia pentru anul în cauză.
Aceste controale vizează în special:
(a)
îndeplinirea criteriilor de recunoaștere pentru anul în cauză;
(b)
utilizarea fondului operațional în anul în cauză, inclusiv cheltuielile declarate în cererile de plăți în avans sau de plăți parțiale, valoarea producției comercializate, contribuțiile la fondul operațional și cheltuielile declarate, justificate de documente contabile sau de alt tip;
(c)
controalele de nivelul doi privind cheltuielile generate de retragerile de pe piață, de recoltarea înainte de coacere și de nerecoltare.
2. Controalele menționate la alineatul (1) se efectuează anual pe un eșantion semnificativ de cereri. Eșantionul reprezintă cel puțin 30 % din cuantumul total al ajutorului solicitat, în statele membre cu mai mult de 10 organizații de producători recunoscute. În alte cazuri, fiecare organizație de producători este vizitată cel puțin o dată la trei ani.
Trebuie efectuat cel puțin un control în cazul fiecărei organizații de producători înainte de plata ajutorului sau a soldului acestuia pentru ultimul an al programului operațional.
3. Rezultatele controalelor la fața locului sunt evaluate pentru a se stabili dacă problemele întâmpinate sunt de natură sistemică, implicând un risc pentru alte acțiuni, beneficiari sau organisme similare. Evaluarea identifică, de asemenea, cauzele situațiilor respective, verificările ulterioare care s-ar putea impune, precum și acțiunile corective și preventive necesare.
În cazul în care controalele evidențiază nereguli semnificative într-o regiune sau într-o parte a unei regiuni sau în cazul unei anumite organizații de producători, statul membru efectuează controale suplimentare pe parcursul anului în cauză și mărește procentajul cererilor corespunzătoare care urmează a fi verificate în anul următor.
4. Pe baza unei analize a riscurilor, statele membre stabilesc organizațiile de producători care urmează a fi controlate.
Analiza riscurilor ține seama în special de:
(a)
cuantumul ajutorului;
(b)
constatările în urma controalelor din anii precedenți;
(c)
un element aleatoriu și
(d)
alți parametri care urmează a fi stabiliți de statele membre.
Articolul 107
Controalele la fața locului privind măsurile din cadrul programelor operaționale
1. Prin controalele la fața locului privind măsurile din cadrul programelor operaționale, statele membre verifică în special următoarele:
(a)
punerea în aplicare a acțiunilor cuprinse în programul operațional;
(b)
dacă punerea în aplicare sau intenția de a pune în aplicare acțiunea este coerentă cu utilizarea descrisă în programul operațional aprobat;
(c)
în cazul unui număr adecvat de cheltuieli, dacă natura cheltuielilor relevante și momentul efectuării acestora sunt în conformitate cu dreptul Uniunii și corespund cu specificațiile aprobate;
(d)
dacă cheltuielile efectuate pot fi justificate de documente contabile sau de alt tip și
(e)
valoarea producției comercializate.
2. Valoarea producției comercializate se verifică pe baza datelor din sistemul de contabilitate financiară auditat și certificat în temeiul dreptului național.
În acest scop, statele membre pot decide că declararea valorii producției comercializate se certifică la fel ca datele contabile financiare.
Controlul privind declararea valorii producției comercializate se poate efectua înainte de transmiterea cererii de ajutor corespunzătoare. Controlul se efectuează cel târziu înaintea plătirii ajutorului.
3. Cu excepția situațiilor excepționale, controlul la fața locului trebuie să cuprindă o vizită la locul realizării acțiunii sau, dacă acțiunea este intangibilă, la promotorul acțiunii. În special, acțiunile privind exploatațiile individuale cuprinse de eșantionul menționat la articolul 106 alineatul (2) fac obiectul cel puțin al unei vizite pentru verificarea executării lor.
Cu toate acestea, statele membre pot decide să nu efectueze astfel de vizite în cazul unor acțiuni mai mici sau atunci când consideră că este scăzut riscul de neîndeplinire a condițiilor pentru acordarea ajutorului sau riscul ca realitatea operațiunii să nu fi fost respectată. Decizia respectivă și justificarea ei se înregistrează.
4. Controlul la fața locului cuprinde toate angajamentele și obligațiile organizației de producători sau ale membrilor săi care pot fi controlate la momentul vizitei.
5. Numai controalele care întrunesc toate cerințele prezentului articol pot fi luate în calcul în vederea îndeplinirii ratei de control stabilite la articolul 106 alineatul (2).
Articolul 108
Controalele de nivelul unu privind operațiunile de retragere
1. Statele membre efectuează controale de nivelul unu privind operațiunile de retragere în cazul fiecărei organizații de producători, controalele cuprinzând o verificare a documentelor și a identității, precum și un control fizic, după caz, prin eșantionare, privind greutatea produselor retrase de pe piață și un control privind respectarea articolului 76, în conformitate cu procedurile stabilite la titlul II capitolul II. Controalele se efectuează după primirea notificării menționate la articolul 78 alineatul (1), în termenele limită stabilite în conformitate cu articolul 78 alineatul (2).
2. Controalele de nivelul unu prevăzute la alineatul (1) se referă la 100 % din cantitatea de produse retrase de pe piață. La încheierea controlului menționat, produsele retrase, altele decât cele destinate distribuirii gratuite, sunt denaturate sau eliminate prin transfer către industria prelucrătoare sub supravegherea autorităților competente, în termenii și condițiile prevăzute de statul membru în temeiul articolului 80.
3. Prin derogare de la alineatul (2), dacă produsele sunt destinate distribuirii gratuite, statele membre pot controla un procentaj mai redus decât cel stabilit la alineatul menționat, cu condiția ca procentajul să nu fie mai mic de 10 % din cantitățile în cauză în cursul anului de comercializare, în cazul unei anumite organizații de producători. Controlul se poate efectua la sediul organizației de producători și/sau la sediile destinatarilor produselor. În cazul în care controalele evidențiază nereguli semnificative, autoritățile competente din statul membru efectuează controale suplimentare.
Articolul 109
Controalele de nivelul doi privind operațiunile de retragere
1. În cadrul controalelor menționate la articolul 106, statele membre efectuează controale de nivelul doi privind operațiunile de retragere.
Statele membre stabilesc criterii pentru analizarea și evaluarea riscului ca o anumită organizație de producători să realizeze operațiuni de retragere care nu sunt în conformitate cu normele. Aceste criterii se referă, printre altele, la constatările în urma controalelor de nivelul unu și doi precedente, precum și la existența sau lipsa unei proceduri de asigurare a calității în cadrul organizației de producători. În funcție de aceste criterii, statele membre stabilesc, în cazul fiecărei organizații de producători, o frecvență minimă a controalelor de nivelul doi.
2. Controalele menționate la alineatul (1) cuprind controale la fața locului efectuate la sediile organizațiilor de producători și la destinatarii produselor retrase, astfel încât să se asigure respectarea condițiilor necesare pentru plata ajutorului din partea Uniunii. Controalele respective includ:
(a)
controlul contabilității stocurilor și al contabilității financiare specifice care trebuie păstrate de toate organizațiile de producători care desfășoară una sau mai multe operațiuni de retragere în cursul anului de comercializare în cauză;
(b)
verificarea cantităților comercializate, astfel cum sunt declarate în cererile de ajutor, verificându-se în special contabilitatea stocurilor și contabilitatea financiară, facturile și, dacă este necesar, veridicitatea lor, precum și concordanța acestor declarații cu datele contabile și/sau fiscale ale organizațiilor de producători în cauză;
(c)
controale se referă la corectitudinea gestiunii contabile, în special privind veridicitatea încasărilor nete ale organizațiilor de producători declarate în cererile de plată ale acestora, precum și la proporționalitatea eventualelor costuri generate de retragere și la corectitudinea cuantumurilor respective și
(d)
controale privind destinația produselor retrase declarată în cererea de plată, precum și controale privind denaturarea corespunzătoare, pentru a se asigura respectarea dispozițiilor prezentului regulament de către organizațiile de producători și de către destinatari.
3. Controalele menționate la alineatul (2) se efectuează la sediile organizațiilor de producători în cauză și la destinatarii asociați acestor organizații. Fiecare control include un eșantion care reprezintă cel puțin 5 % din cantitățile retrase de organizația de producători în cursul anului de comercializare.
4. Contabilitatea stocurilor și contabilitatea financiară specifice menționate la alineatul (2) litera (a) prezintă, pentru fiecare produs retras, cantitățile transferate, exprimate în volum, din:
(a)
producția livrată de membrii organizației de producători și de membrii altor organizații de producători în conformitate cu articolul 125a alineatul (2) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007;
(b)
vânzările organizației de producători, defalcate pe produse condiționate pentru piața produselor proaspete și alte tipuri de produse, inclusiv materii prime destinate prelucrării și
(c)
produsele retrase de pe piață.
5. Controalele privind destinația produselor menționate la alineatul (4) litera (c) includ în special:
(a)
un control prin eșantionare privind contabilitățile separate care trebuie ținute de destinatari și, dacă este necesar, verificarea concordanței acestora cu evidențele impuse de dreptul național și
(b)
controale privind respectarea cerințelor de mediu relevante.
6. Dacă controalele de nivelul doi evidențiază nereguli semnificative, autoritățile competente din statul membru efectuează controalele de nivelul doi mai amănunțite referitoare la anul de comercializare în cauză și sporesc frecvența controalelor de nivelul doi la sediile respectivelor organizații de producători sau ale asociațiilor acestora pe parcursul anului de comercializare următor.
Articolul 110
Recoltarea înainte de coacere și nerecoltarea
1. Înaintea efectuării unei operațiuni de recoltare înainte de coacere, statele membre verifică printr-un control la fața locului dacă produsele în cauză nu sunt deteriorate și dacă suprafața în cauză a fost bine întreținută. După recoltarea înainte de coacere, statele membre verifică dacă recoltarea s-a făcut pe întreaga suprafață în cauză și dacă produsele recoltate au fost denaturate.
După încheierea perioadei de recoltare, statele membre verifică fiabilitatea analizei bazate pe situația previzionată a pieței menționată la articolul 85 alineatul (2). Acestea analizează, de asemenea, diferențele dintre situația previzionată a pieței și situația reală a pieței.
2. Înaintea unei operațiuni de nerecoltare, statele membre verifică printr-un control la fața locului dacă suprafața în cauză a fost bine întreținută, dacă nu s-au efectuat deja recoltări parțiale și dacă produsul este bine dezvoltat și ar fi, în general, de calitate bună, corectă și vandabilă.
Statele membre se asigură că producția este denaturată. Dacă acest lucru nu este posibil, acestea se asigură, printr-o vizită sau mai multe la fața locului în timpul sezonului de recoltare, că nu se realizează nicio recoltă.
3. Articolul 109 alineatele (1), (2), (3) și (6) se aplică mutatis mutandis.
Articolul 111
Controale înainte de aprobarea planurilor de recunoaștere ale grupurilor de producători
1. Înainte de aprobarea unui plan de recunoaștere al unui grup de producători în temeiul articolului 125e alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre efectuează un control la fața locului la entitatea juridică sau la partea clar definită a entității juridice.
2. Statele membre verifică prin toate mijloacele adecvate, inclusiv prin controlul la fața locului:
(a)
exactitatea informațiilor furnizate în planul de recunoaștere;
(b)
consecvența comercială și calitatea tehnică a planului, corectitudinea estimărilor și calendarul de aplicare a planului;
(c)
eligibilitatea acțiunilor, precum și eligibilitatea și caracterul rezonabil al cheltuielilor propuse și
(d)
conformitatea operațiunilor pentru care se cere sprijin cu dreptul național și al Uniunii aplicabil și, în special, cu normele privind achizițiile publice, ajutoarele de stat și celelalte standarde obligatorii corespunzătoare stabilite de legislația națională sau stabilite în cadrul național sau în strategia națională.
Articolul 112
Controale privind cererile de ajutor ale grupurilor de producători
1. Înainte de acordarea plății, statele membre efectuează controale administrative privind toate cererile de ajutor depuse de grupurile de producători, precum și controale la fața locului prin eșantionare.
2. După depunerea cererii de ajutor menționate la articolul 45, statele membre efectuează controale la fața locului la grupurile de producători în vederea asigurării îndeplinirii condițiilor pentru acordarea ajutorului pentru anul în cauză.
Controalele respective vizează în special:
(a)
îndeplinirea criteriilor de recunoaștere pentru anul în cauză și
(b)
valoarea producției comercializate, precum și aplicarea măsurilor cuprinse în planul de recunoaștere și cheltuielile efectuate.
3. Controalele menționate la alineatul (2) se efectuează anual pe un eșantion reprezentativ de cereri. Eșantionul reprezintă cel puțin 30 % din valoarea totală a ajutorului.
Toate grupurile de producători sunt controlate cel puțin o dată la cinci ani.
4. Articolele 105 și 107 se aplică mutatis mutandis.
Articolul 113
Organizațiile de producători transnaționale și asociațiile transnaționale de organizații de producători
1. Statul membru în care își are sediul social o organizație de producători transnațională sau o asociație transnațională de organizații de producători are responsabilitatea generală de a organiza controale la respectiva organizație sau asociație, mai ales în privința programului operațional și a fondului operațional și, dacă este necesar, aplică sancțiuni.
2. Celelalte state membre care trebuie să ofere cooperarea administrativă menționată la articolul 28 alineatul (2) litera (c) și la articolul 35 alineatul (2) litera (c) efectuează controalele administrative și la fața locului solicitate de statul membru menționat la alineatul (1) din prezentul articol și raportează rezultatele statului membru în cauză. Acestea respectă toate termenele limită stabilite de statul membru menționat la alineatul (1).
3. Normele aplicabile în statul membru menționat la alineatul (1) se aplică în legătură cu organizația de producători, cu programul operațional și cu fondul operațional. Totuși, în ceea ce privește aspectele legate de mediu, de protecția plantelor și de eliminarea produselor retrase, se aplică dreptul statului membru în care se realizează producția.
Secțiunea 3
Sancțiuni
Articolul 114
Nerespectarea criteriilor de recunoaștere
1. Statele membre retrag recunoașterea unei organizații de producători în cazul unei nerespectări grave a criteriilor de recunoaștere, rezultate dintr-o acțiune deliberată sau o neglijență gravă a organizației de producători.
În special, statele membre retrag recunoașterea unei organizații de producători dacă nerespectarea criteriilor de recunoaștere se referă la:
(a)
o încălcare a cerințelor de la articolul 21, articolul 23, articolul 26 alineatele (1) și (2) sau articolul 31 sau
(b)
o situație în care valoarea producției comercializate scade, timp de doi ani consecutivi, sub limita stabilită de statul membru în temeiul articolului 125b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Retragerea recunoașterii în temeiul prezentului alineat intră în vigoare de la data nerespectării condițiilor de recunoaștere, sub rezerva legislației orizontale aplicabile la nivel național cu privire la perioadele de limitare.
2. Dacă alineatul (1) nu se aplică, statele membre suspendă recunoașterea unei organizații de producători în cazul unei nerespectări grave, dar numai temporare, a criteriilor de recunoaștere.
Pe perioada suspendării nu se acordă niciun ajutor. Suspendarea intră în vigoare de la data efectuării controlului și ia sfârșit la data efectuării controlului care arată că au fost îndeplinite criteriile respective.
Perioada de suspendare nu depășește 12 luni. Dacă nici după 12 luni nu sunt îndeplinite criteriile respective, recunoașterea este retrasă.
Statele membre pot efectua plăți după termenul limită stabilit la articolul 70 dacă acest lucru este necesar pentru aplicarea prezentului alineat. Totuși, respectivele plăți întârziate nu pot fi efectuate, în nici un caz, după data de 15 octombrie a celui de-al doilea an care urmează anului de punere în aplicare a programului.
3. În alte cazuri de nerespectare a criteriilor de recunoaștere, dacă nu se aplică alineatele (1) și (2), statele membre trimit o scrisoare de avertisment care prezintă măsurile corective care trebuie adoptate. Statele membre pot întârzia plățile ajutorului până la adoptarea măsurilor corective.
Statele membre pot efectua plăți după termenul limită stabilit la articolul 70 dacă acest lucru este necesar pentru aplicarea prezentului alineat. Totuși, respectivele plăți întârziate nu pot fi efectuate, în nici un caz, după data de 15 octombrie a celui de-al doilea an care urmează anului de punere în aplicare a programului.
Neadoptarea măsurilor corective în termen de 12 luni este considerată o nerespectare gravă a criteriilor și se aplică în consecință alineatul (2).
Articolul 115
Fraudele
1. Dacă se constată că o organizație de producători, o asociație de organizații de producători sau un grup de producători a comis fraude cu privire la ajutorul reglementat de Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, atunci, fără a aduce atingere altor sancțiuni și penalități aplicabile în temeiul legislației Uniunii și naționale, statele membre:
(a)
retrag recunoașterea organizației de producători, a asociației de organizații de producători sau a grupului de producători;
(b)
exclud acțiunile și operațiunile în cauză de la acordarea de sprijin în temeiul programelor operaționale sau al planului de recunoaștere în cauză și recuperează toate ajutoarele plătite deja pentru operațiunea respectivă și
(c)
exclud organizația de producători, asociația de organizații de producători sau grupul de producători de la acordarea de sprijin în temeiul programului operațional sau a planului de recunoaștere în cauză pe durata anului următor.
2. Statele membre pot suspenda recunoașterea unei organizații de producători, a unei asociații de organizații de producători sau a unui grup de producători sau pot suspenda plățile către acestea dacă sunt suspectate că au comis fraude cu privire la ajutorul reglementat de Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Articolul 116
Grupurile de producători
1. În ceea ce privește planurile de recunoaștere, statele membre aplică mutatis mutandis sancțiunile și penalitățile prevăzute la articolul 114 și/sau la articolul 117.
2. În plus față de alineatul (1), dacă, după sfârșitul perioadei stabilite de statul membru în temeiul articolului 49 alineatul (4), grupul de producători nu este recunoscut ca organizație de producători, statul membru recuperează:
(a)
100 % din ajutorul plătit grupului de producători dacă recunoașterea nu a fost obținută din cauza unei acțiuni deliberate sau a unei neglijențe grave a grupului de producători sau
(b)
50 % din ajutorul plătit grupului de producători în toate celelalte cazuri.
Articolul 117
Programul operațional
1. Plățile se calculează pe baza a ceea ce se consideră eligibil.
2. Statul membru examinează cererea de ajutor primită de la beneficiar și stabilește cuantumurile eligibile pentru sprijin. Statul membru stabilește:
(a)
cuantumul plătibil beneficiarului exclusiv pe baza cererii;
(b)
cuantumul plătibil beneficiarului după examinarea eligibilității cererii.
3. În cazul în care cuantumul stabilit în temeiul alineatului (2) litera (a) depășește cuantumul stabilit în temeiul alineatului (2) litera (b) cu peste 3 %, se aplică o penalitate. Cuantumul penalității este diferența dintre cuantumurile calculate la alineatul (2) literele (a) și (b).
Cu toate acestea, nu se aplică nicio penalitate dacă organizația de producători sau grupul de producători poate demonstra că nu este responsabil(ă) pentru includerea sumei neeligibile.
4. Alineatele (2) și (3) se aplică mutatis mutandis cheltuielilor neeligibile identificate în timpul controalelor la fața locului sau al controalelor ulterioare.
5. Dacă valoarea producției comercializate este declarată și controlată înaintea depunerii cererii de ajutor, când se stabilesc cuantumurile în temeiul alineatului (2) litera (a) și, respectiv, litera (b), se utilizează valorile declarate și aprobate.
Articolul 118
Sancțiunile aplicabile în urma controalelor de nivelul unu privind operațiunile de retragere
Dacă în urma controalelor menționate la articolul 108 se constată nereguli cu privire la standardele de comercializare sau la cerințele minime menționate la articolul 76, beneficiarul trebuie:
(a)
să plătească o penalitate în cuantum egal cu cel al contribuției Uniunii, calculată pe baza cantităților de produse retrase care nu sunt în conformitate cu standardele de comercializare sau cu cerințele minime, dacă respectivele cantități sunt mai mici de 10 % din cantitățile notificate în temeiul articolului 78 pentru operațiunea de retragere în cauză;
(b)
să plătească o penalitate egală cu dublul cuantumului contribuției Uniunii, dacă respectivele cantități constituie între 10 % și 25 % din cantitățile notificate sau
(c)
să plătească o penalitate în cuantum egal cu cel al contribuției Uniunii pentru întreaga cantitate notificată în temeiul articolului 78, dacă respectivele cantități depășesc 25 % din cantitatea notificată.
Articolul 119
Alte sancțiuni aplicabile organizațiilor de producători în ceea ce privește operațiunile de retragere
1. Penalitățile menționate la articolul 117 se referă la ajutorul solicitat cu privire la operațiunile de retragere ca parte integrantă a cheltuielilor în temeiul programului operațional.
2. Cheltuielile generate de operațiunile de retragere sunt considerate neeligibile dacă produsele care nu au fost puse în vânzare nu au fost eliminate conform dispozițiilor statului membru în temeiul articolului 80 alineatul (1) sau dacă retragerea sau destinația produselor retrase a avut un impact negativ asupra mediului sau a avut consecințe negative în ceea ce privește protecția plantelor, ceea ce contravine dispozițiilor adoptate în temeiul articolului 80 alineatul (1).
Articolul 120
Sancțiunile aplicabile destinatarilor produselor retrase
În cazul în care în timpul controalelor efectuate în conformitate cu articolele 108 și 109 sunt constatate nereguli imputabile destinatarilor produselor retrase, se aplică următoarele sancțiuni:
(a)
destinatarii încetează a fi eligibili pentru a primi produse retrase de pe piață și
(b)
destinatarii produselor retrase de pe piață sunt obligați să ramburseze valoarea produselor primite, plus costurile de sortare, ambalare și transport, în conformitate cu normele stabilite de statele membre.
Sancțiunea prevăzută la litera (a) intră în vigoare imediat și continuă cel puțin pe durata unui an de comercializare. Sancțiunea poate fi prelungită în funcție de gravitatea neregulii.
Articolul 121
Recoltarea înainte de coacere și nerecoltarea
1. În ceea ce privește recoltarea înainte de coacere, dacă se constată că organizația de producători nu și-a îndeplinit obligațiile, aceasta plătește o penalitate egală cu cuantumul compensației corespunzătoare suprafețelor în cazul cărora nu a fost îndeplinită obligația. Nerespectarea obligațiilor include cazurile în care:
(a)
în timpul verificării menționate la articolul 110 alineatul (1) al doilea paragraf, statul membru constată că măsura recoltării înainte de coacere nu a fost justificată pe baza analizei privind situația previzionată a pieței existentă la acel moment;
(b)
suprafața notificată pentru recoltare înainte de coacere nu este eligibilă pentru recoltarea înainte de coacere sau
(c)
suprafața nu este recoltată în totalitate sau producția nu este denaturată.
2. În ceea ce privește nerecoltarea, dacă se constată că organizația de producători nu și-a îndeplinit obligațiile, aceasta plătește o penalitate egală cu cuantumul compensației corespunzătoare suprafețelor în cazul cărora nu a fost îndeplinită obligația. Nerespectarea obligațiilor include cazurile în care:
(a)
suprafața notificată pentru nerecoltare nu este eligibilă pentru nerecoltare,
(b)
s-a efectuat totuși o recoltare sau o recoltare parțială sau
(c)
a existat un impact negativ asupra mediului sau consecințe negative în ceea ce privește protecția plantelor, consecințe care țin de responsabilitatea organizației de producători.
3. Penalitățile menționate la alineatele (1) și (2) se aplică în plus față de orice penalitate impusă în temeiul articolului 117.
Articolul 122
Împiedicarea unui control la fața locului
Dacă organizația de producători sau un membru sau un reprezentant al acesteia împiedică efectuarea unui control la fața locului, cererea de ajutor se respinge în ceea ce privește partea de cheltuieli în cauză.
Articolul 123
Plata ajutoarelor recuperate și a penalităților
1. Organizațiile de producători, asociațiile de organizații de producători, grupurile de producători sau alți operatori în cauză rambursează cu dobândă ajutoarele plătite în mod nejustificat și plătesc penalitățile prevăzute în prezenta secțiune.
Dobânda se calculează:
(a)
pe baza perioadei dintre efectuarea plății și rambursarea acesteia de către beneficiar;
(b)
pe baza ratei aplicate de Banca Centrală Europeană principalelor sale operațiuni de refinanțare, așa cum este publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene seria C și în vigoare la data efectuării plății necuvenite, majorată cu trei puncte procentuale.
2. Ajutoarele recuperate, dobânzile și penalitățile impuse se plătesc Fondului European de Garantare Agricolă.
Articolul 124
Notificarea neregulilor
Aplicarea sancțiunilor administrative și a penalităților și recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat, conform prezentei secțiuni, nu aduc atingere notificării neregulilor către Comisie în temeiul Regulamentului nr. 1848/2006 al Comisiei (16).
Secțiunea 4
Monitorizarea și evaluarea programelor operaționale și a strategiilor naționale
Articolul 125
Indicatorii de performanță comuni
1. Atât strategiile naționale, cât și programele operaționale fac obiectul monitorizării și evaluării în vederea măsurării progreselor făcute în ceea ce privește realizarea obiectivelor stabilite pentru programele operaționale, precum și a eficienței și eficacității legate de aceste obiective.
2. Progresul, eficiența și eficacitatea se evaluează cu ajutorul unor indicatori de performanță comuni, prevăzuți în anexa VIII, atât în raport cu situația de referință, cât și în raport cu execuția financiară, realizările, rezultatele și impactul programelor operaționale puse în aplicare.
3. Dacă statele membre consideră necesar, strategia națională precizează un set limitat de indicatori suplimentari specifici pentru respectiva strategie, care să reflecte necesitățile, condițiile și obiectivele naționale și/sau regionale specifice pentru programele operaționale puse în aplicare de organizațiile de producători. Dacă este cazul, sunt incluși indicatori suplimentari privind obiectivele de protecție a mediului care nu fac obiectul indicatorilor de performanță comuni.
Articolul 126
Monitorizarea și evaluarea procedurilor legate de programele operaționale
1. Organizațiile de producători asigură monitorizarea și evaluarea propriilor programe operaționale prin utilizarea unor indicatori relevanți din rândul indicatorilor de performanță comuni menționați la articolul 125 și, dacă este cazul, din rândul indicatorilor suplimentari specificați în strategia națională.
În acest scop, organizațiile de producători stabilesc un sistem de colectare, înregistrare și păstrare a informațiilor utile pentru compilarea indicatorilor respectivi.
2. Monitorizarea are în vedere evaluarea progreselor făcute în ceea ce privește realizarea obiectivelor specifice stabilite pentru programele operaționale. Monitorizarea se realizează cu ajutorul indicatorilor financiari, de realizare și de rezultat. Rezultatele exercițiului au menirea:
(a)
de a servi la controlul calității aplicării programului;
(b)
de a servi la identificarea oricărei necesități de ajustare sau de revizuire a programului operațional în vederea realizării obiectivelor stabilite pentru program sau în vederea îmbunătățirii gestionării programului, inclusiv a gestionării sale financiare;
(c)
de a contribui la îndeplinirea cerințelor de raportare privind aplicarea programului operațional.
Fiecare raport anual, menționat la articolul 96 alineatul (1), pe care organizația de producători trebuie să îl transmită autorității naționale responsabile cu gestionarea strategiei naționale, include informații privind rezultatele activităților de monitorizare.
3. Evaluarea ia forma unui raport de evaluare intermediară distinct.
Exercițiul de evaluare intermediară, care poate fi desfășurat cu asistență din partea unui birou specializat de consultanță, are în vedere examinarea gradului de utilizare a resurselor financiare, eficiența și eficacitatea programului operațional și evaluarea progreselor făcute în ceea ce privește realizarea obiectivelor generale ale programului. În acest scop, sunt utilizați indicatori de performanță comuni raportați la situația de referință, la rezultate și, dacă este cazul, la impacturi.
Dacă este cazul, exercițiul de evaluare intermediară include o evaluare calitativă a rezultatelor și impactului acțiunilor de protecție a mediului care vizează:
(a)
prevenirea eroziunii solului;
(b)
reducerea utilizării și/sau o mai bună gestionare a produselor de protecție a plantelor;
(c)
protejarea habitatelor și a biodiversității sau
(d)
conservarea peisajelor.
Rezultatele exercițiului sunt utilizate:
(a)
la îmbunătățirea calității programelor operaționale gestionate de organizația de producători;
(b)
la identificarea oricărei necesități de modificare substanțială a programului operațional;
(c)
drept contribuție la îndeplinirea cerințelor de raportare privind aplicarea programelor operaționale și
(d)
la formularea unor concluzii utile în vederea îmbunătățirii calității, eficienței și eficacității programelor operaționale viitoare gestionate de organizația de producători.
Exercițiul de evaluare intermediară se desfășoară pe parcursul aplicării programului operațional, la timp pentru a permite rezultatelor evaluării să fie luate în considerare la pregătirea programului operațional următor.
Raportul de evaluare intermediară se anexează la raportul anual corespunzător menționat la articolul 96 alineatul (1).
Articolul 127
Monitorizarea și evaluarea procedurilor legate de strategia națională
1. Monitorizarea și evaluarea strategiei naționale se realizează prin utilizarea unor indicatori relevanți din rândul indicatorilor de performanță comuni menționați la articolul 125 și, dacă este cazul, din rândul indicatorilor suplimentari specificați în strategia națională.
2. Statele membre stabilesc un sistem de colectare, înregistrare și păstrare a informațiilor într-un format electronic adecvat, în vederea compilării indicatorilor menționați la articolul 125. În acest scop, statele membre se bazează pe informațiile transmise de organizațiile de producători cu privire la monitorizarea și evaluarea programelor lor operaționale.
3. Monitorizarea este continuă și vizează evaluarea progreselor făcute în ceea ce privește atingerea obiectivelor și țintelor stabilite pentru programele operaționale Monitorizarea se realizează cu ajutorul indicatorilor financiari, de realizare și de rezultat. În acest scop, sunt utilizate informațiile furnizate în rapoartele anuale de progres transmise de organizațiile de producători cu privire la monitorizarea programelor lor operaționale. Rezultatele exercițiilor de monitorizare sunt utilizate:
(a)
la controlul calității aplicării programelor operaționale;
(b)
la identificarea oricărei necesități de ajustare sau de revizuire a strategiei naționale în vederea realizării obiectivelor stabilite pentru strategie sau în vederea îmbunătățirii gestionării aplicării strategiei, inclusiv a gestionării financiare a programelor operaționale și
(c)
drept contribuție la îndeplinirea cerințelor de raportare privind aplicarea strategiei naționale.
4. Evaluarea vizează măsurarea progreselor făcute în ceea ce privește realizarea obiectivelor generale ale strategiei. Se realizează cu ajutorul unor indicatori raportați la situația de referință, la rezultate și, dacă este cazul, la impacturi. În acest scop, sunt utilizate rezultatele monitorizării și ale evaluării intermediare a programelor operaționale, astfel cum sunt indicate în rapoartele anuale de progres și în rapoartele finale transmise de organizațiile de producători. Rezultatele exercițiilor de evaluare sunt utilizate:
(a)
la îmbunătățirea calității strategiei;
(b)
la identificarea oricărei necesități de modificare substanțială a strategiei și
(c)
drept contribuție la îndeplinirea cerințelor de raportare privind aplicarea strategiei naționale.
Evaluarea include un exercițiu de evaluare desfășurat în 2012, dar la timp pentru a permite rezultatelor sale să fie incluse într-un raport de evaluare separat care va fi anexat, în același an, la raportul național anual menționat la articolul 97 litera (b). Raportul examinează gradul de utilizare a resurselor financiare și eficiența și eficacitatea programelor operaționale puse în aplicare și evaluează efectele și impactul programelor respective, în raport cu obiectivele, țintele și țelurile stabilite de strategie și, dacă este cazul, în raport cu alte obiective stabilite la articolul 103c alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007. Raportul vizează formularea unor concluzii utile în vederea îmbunătățirii calității viitoarelor strategii naționale și, în special, identificarea unor posibile deficiențe în definirea obiectivelor, țintelor sau măsurilor eligibile pentru sprijin sau identificarea eventualei necesități de a defini noi instrumente.
CAPITOLUL VI
Extinderea normelor la producătorii dintr-o zonă economică
Articolul 128
Notificarea listei zonelor economice
Notificarea listei zonelor economice menționată la articolul 125f alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 cuprinde toate informațiile necesare pentru a se evalua dacă au fost respectate condițiile stabilite la articolul 125f alineatul (2) primul paragraf din respectivul regulament.
Articolul 129
Notificarea normelor obligatorii; reprezentativitate
1. Atunci când notifică normele obligatorii pe care le-a impus în cazul unui anumit produs și al unei anumite zone economice în temeiul articolului 125 g din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statul membru informează în același timp Comisia cu privire la:
(a)
organizația de producători sau asociația organizațiilor de producători care a solicitat extinderea normelor;
(b)
numărul de producători care sunt membri ai respectivei organizații de producători sau ai respectivei asociații de organizații de producători, precum și numărul total al producătorilor din zona economică în cauză; informațiile respective se referă la situația existentă în momentul prezentării cererii de extindere;
(c)
producția totală a zonei economice și producția comercializată de organizația de producători sau de asociația de producători în cursul ultimului an de comercializare pentru care există cifre disponibile;
(d)
data de la care normele care urmează a fi extinse au început să se aplice organizației de producători sau asociației de organizații de producători în cauză și
(e)
data intrării în vigoare a extinderii și durata de aplicare a acesteia.
2. În scopul determinării reprezentativității în sensul articolului 125f alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre stabilesc norme prin care să excludă:
(a)
producătorii a căror producție este, în principal, destinată vânzării directe către consumatori în cadrul exploatației agricole sau în zona de producție;
(b)
vânzările directe menționate la litera (a);
(c)
produsele livrate în vederea prelucrării, menționate la articolul 125f alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, cu excepția cazului în care produselor li se aplică normele în cauză, în totalitate sau parțial.
Articolul 130
Contribuțiile financiare
Dacă, în temeiul articolului 125i din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, un stat membru decide că producătorii care nu sunt membri ai unor organizații de producători au de plătit o contribuție financiară, statul membru transmite Comisiei informațiile necesare pentru evaluarea îndeplinirii condițiilor prevăzute la respectivul articol.
Aceste informații cuprind, în special, baza de calcul a contribuției și suma unitară a acesteia, beneficiarul sau beneficiarii, precum și natura diferitelor costuri menționate la articolul 125i din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Articolul 131
Extinderile care depășesc un an de comercializare
Dacă se decide aplicarea unei extinderi pentru o perioadă care depășește un an de comercializare, statele membre se asigură, în privința fiecărui an, că se respectă în continuare condițiile de reprezentativitate prevăzute la articolul 125f alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, pe toată perioada de aplicare a extinderii.
Statele membre abrogă extinderea de îndată ce constată că nu mai sunt îndeplinite condițiile, cu efect de la începutul următorului an de comercializare.
Statele membre informează imediat Comisia cu privire la orice abrogare, iar Comisia face publică informația prin mijloacele pe care le consideră adecvate.
Articolul 132
Vânzarea produselor culese de cumpărător; cumpărătorii
1. În cazul în care un producător care nu este membru al unei organizații de producători își vinde produsele prin metoda culegerii de către cumpărător, atunci cumpărătorul, în scopul respectării normelor menționate la punctele 1(e), 1(f) și 3 din anexa XVIa la Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, este considerat producătorul produselor respective.
2. Statul membru în cauză poate decide că normele enumerate în anexa XVIa la Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, altele decât cele menționate la alineatul (1), pot deveni obligatorii pentru cumpărători în cazul în care aceștia sunt responsabili de gestionarea producției în cauză.
TITLUL IV
SCHIMBURILE COMERCIALE CU ȚĂRI TERȚE
CAPITOLUL I
Taxele la import și sistemul prețului de intrare
Secțiunea 1
Sistemul prețului de intrare
Articolul 133
Domeniu de aplicare și definiții
1. Prezenta secțiune stabilește normele de aplicare a articolului 140a din Regulamentul (CE) Nr. 1234/2007.
2. În sensul prezentei secțiuni:
(a)
prin „lot” se înțelege mărfurile prezentate într-o declarație de punere în liberă circulație, lotul cuprinzând numai mărfuri de aceeași origine clasificate la un singur cod NC și
(b)
prin „importator” se înțelege declarantul, în sensul articolului 4 alineatul (18) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului (17).
Articolul 134
Notificarea prețurilor și a cantităților produselor importate
1. Pentru fiecare produs și pentru perioadele stabilite în partea A din anexa XVI, pentru fiecare zi de comercializare și pentru fiecare origine, statele membre notifică Comisiei, până la ora 12.00 după-amiaza (ora Bruxelles-ului) a următoarei zile lucrătoare:
(a)
prețurile reprezentative medii ale produselor importate din țări terțe și comercializate pe piețele de import reprezentative menționate la articolul 135, precum și prețurile semnificative înregistrate pe alte piețe, pentru cantitățile mari de produse importate sau, atunci când nu sunt disponibile prețurile pentru piețele reprezentative, prețurile semnificative ale produselor importate înregistrate pe alte piețe și
(b)
cantitățile totale corespunzătoare prețurilor menționate la litera (a).
În cazul în care cantitățile totale menționate la litera (b) sunt mai mici de o tonă, prețurile corespunzătoare acestora nu se notifică Comisiei.
2. Prețurile menționate la alineatul (1) litera (a) se înregistrează:
(a)
pentru fiecare produs menționat în partea A a anexei XVI;
(b)
pentru toate soiurile și calibrele disponibile și
(c)
în etapa importator/angrosist sau în etapa angrosist/comerciant cu amănuntul, atunci când nu sunt disponibile prețurile pentru etapa importator/angrosist.
Acestea se reduc cu sumele următoare:
(a)
o marjă comercială de 15 % pentru centrele comerciale din Londra, Milano și Rungis și de 8 % pentru alte centre comerciale și
(b)
costurile de transport și de asigurare pe teritoriul vamal al Uniunii.
În ceea ce privește costurile de transport și de asigurare care trebuie deduse în temeiul celui de-al doilea paragraf, statele membre pot fixa sume forfetare pentru deducere. Aceste sume forfetare și metodele de calculare a acestora se notifică fără întârziere Comisiei.
3. Când acestea sunt stabilite în etapa angrosist/comerciant cu amănuntul, prețurile înregistrate în conformitate cu alineatul (2) se reduc mai întâi cu o sumă egală cu 9%, pentru a lua în considerare marja comercială a angrosistului, și apoi cu o sumă egală cu 0,7245 EUR per 100 kilograme, pentru a lua în considerare costurile de manipulare și taxele și tarifele de piață.
4. În ceea ce privește produsele enumerate în partea A a anexei XVI care fac obiectul unui standard de comercializare specific, sunt considerate reprezentative următoarele:
(a)
prețurile produselor din categoria I, cu condiția ca produsele din această categorie să constituie cel puțin 50 % din cantitățile totale comercializate;
(b)
prețurile produselor din categoria I, plus, atunci când produsele din această categorie reprezintă mai puțin de 50 % din cantitățile totale, prețurile stabilite pentru produsele din categoria II, pentru cantitățile care permit să se acopere 50 % din cantitățile totale comercializate;
(c)
prețurile stabilite pentru produsele din categoria II, atunci când produsele din categoria I nu sunt disponibile, cu excepția cazului în care se decide aplicarea unui coeficient de ajustare a acestor prețuri atunci când, din cauza condițiilor de producție a produselor de originea respectivă, aceste produse nu sunt comercializate în mod normal și tradițional în categoria I din cauza caracteristicilor de calitate.
Coeficientul de ajustare menționat la primul paragraf litera (c) se aplică prețurilor după deducerea sumelor menționate la alineatul (2).
În ceea ce privește produsele enumerate în partea A a anexei XVI care nu fac obiectul unui standard de comercializare specific, sunt considerate reprezentative prețurile produselor care sunt conforme cu standardul de comercializare general.
Articolul 135
Piețele reprezentative
Statele membre informează Comisia cu privire la zilele de comercializare obișnuite pentru piețele enumerate în anexa XVII care sunt considerate piețe reprezentative.
Articolul 136
Valorile forfetare de import
1. Pentru fiecare produs și pentru perioadele stabilite în partea A din anexa XVI, Comisia stabilește, în fiecare zi lucrătoare și pentru fiecare origine, o valoare forfetară de import egală cu media ponderată a prețurilor reprezentative menționate la articolul 134, minus suma forfetară de 5 EUR/100 kg și taxele vamale ad valorem.
2. Atunci când se stabilește o valoare forfetară de import pentru produsele și pentru perioadele de punere în aplicare enumerate în partea A din anexa XVI, în conformitate cu prezenta secțiune, nu se aplică prețul unitar menționat la articolul 152 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei (18). Acesta se înlocuiește cu valoarea forfetară de import menționată la alineatul (1).
3. În cazul în care nu este în vigoare nicio valoare forfetară de import pentru un produs cu o anumită origine, se aplică media valorilor forfetare de import în vigoare pentru produsul respectiv.
4. În cursul perioadelor de aplicare stabilite în partea A din anexa XVI, valorile forfetare de import rămân aplicabile până sunt modificate. Totuși, acestea încetează a se mai aplica atunci când Comisiei nu îi este notificat niciun preț mediu reprezentativ timp de șapte zile de comercializare consecutive.
În cazul în care, în temeiul primului paragraf, unui anumit produs nu i se aplică nicio valoare forfetară de import, atunci valoarea forfetară de import aplicabilă respectivului produs este egală cu ultima valoare forfetară de import medie.
5. Prin derogare de la alineatul (1), începând cu prima zi a perioadelor de punere în aplicare stabilite în partea A din anexa XVI, dacă nu a fost posibil să se calculeze o valoare forfetară de import, nu este aplicabilă nicio valoare forfetară de import.
6. Prețurile reprezentative în euro se convertesc folosind cursul reprezentativ al pieței calculat pentru ziua respectivă.
7. Prin metodele pe care le consideră adecvate, Comisia face publice valorile forfetare de import exprimate în euro.
Articolul 137
Baza prețului de intrare
1. Prețul de intrare pe baza căruia sunt clasificate în Tariful Vamal Comun produsele enumerate în partea A din anexa XVI trebuie să fie egal, la alegerea importatorului, cu:
(a)
prețul FOB al produselor în țara lor de origine, plus costurile de asigurare și de transport până la frontierele teritoriului vamal al Uniunii, dacă prețul respectiv și costurile respective sunt cunoscute la momentul la care este întocmită declarația de punere în liberă circulație a produselor. Dacă prețurile respective sunt cu peste 8 % mai mari decât valoarea forfetară aplicabilă produsului în cauză la momentul întocmirii declarației de punere în liberă circulație, importatorul trebuie să constituie garanția menționată la articolul 248 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93. În acest scop, cuantumul taxelor la import de care mărfurile pot fi în cele din urmă pasibile este cuantumul taxelor pe care le-ar fi plătit importatorul dacă produsul în cauză ar fi fost clasificat pe baza valorii forfetare în cauză sau
(b)
valoarea în vamă, calculată în conformitate cu articolul 30 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, aplicată numai produselor importate în cauză. În acest caz, taxele se deduc în conformitate cu dispozițiile articolului 136 alineatul (1) din prezentul regulament. În acest caz, importatorul trebuie să constituie garanția menționată la articolul 248 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, egală cu cuantumul taxelor pe care acesta le-ar fi plătit dacă clasificarea produselor ar fi fost făcută pe baza valorii forfetare de import aplicabile lotului respectiv sau
(c)
valoarea forfetară de import calculată în conformitate cu articolul 136 din prezentul regulament.
2. Prețul de intrare pe baza căruia sunt clasificate în Tariful Vamal Comun produsele enumerate în partea B din anexa XVI trebuie să fie egal, la alegerea importatorului, cu:
(a)
prețul FOB al produselor în țara lor de origine, plus costurile de asigurare și de transport până la frontierele teritoriului vamal al Uniunii, dacă prețul respectiv și costurile respective sunt cunoscute la momentul la care este întocmită declarația vamală. Dacă autoritățile vamale consideră că este necesară o garanție în temeiul articolului 248 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, importatorul trebuie să constituie o garanție egală cu cuantumul maxim al taxelor aplicabile produsului respectiv sau
(b)
valoarea în vamă, calculată în conformitate cu articolul 30 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, aplicată numai produselor importate în cauză. În acest caz, taxele se deduc în conformitate cu dispozițiile articolului 136 alineatul (1) din prezentul regulament. În acest caz, importatorul trebuie să constituie garanția menționată la articolul 248 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, egală cu cuantumul maxim al taxelor aplicabile produsului respectiv.
3. Dacă prețul de intrare se calculează pe baza prețului FOB al produselor în țara de origine, valoarea în vamă se calculează pe baza vânzării relevante la prețul respectiv.
Dacă prețul de intrare se calculează în conformitate cu una dintre procedurile prevăzute la alineatul (1) literele (b) sau (c) sau la alineatul (2) litera (b), valoarea în vamă se calculează pe aceeași bază ca prețul de intrare.
4. Importatorul dispune de un termen de o lună de la vânzarea produselor în cauză, în limita unui termen de patru luni de la data acceptării declarației de punere în liberă circulație, fie pentru a dovedi că lotul a fost comercializat în condiții care să confirme corectitudinea prețurilor menționate la alineatul (1) litera (a) sau la alineatul (2) litera (a), fie pentru a determina valoarea în vamă menționată la alineatul (1) litera (b) și la alineatul (2) litera (b). Fără a aduce atingere aplicării alineatului (5), nerespectarea unuia dintre aceste termene limită duce la pierderea garanției constituite.
Garanția constituită se eliberează în măsura în care se face dovada unor condiții de comercializare satisfăcătoare pentru autoritățile vamale.
În caz contrar, garanția se reține cu titlu de plată a taxelor la import.
5. Termenul limită de patru luni menționat la alineatul (4) poate fi prelungit de autoritățile competente din statul membru cu maximum trei luni, la solicitarea importatorului, solicitare care trebuie justificată în mod corespunzător.
6. Dacă, în urma unei verificări, stabilesc că nu au fost îndeplinite cerințele prevăzute de prezentul articol, autoritățile competente recuperează taxele datorate în conformitate cu articolul 220 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92. Cuantumul taxelor care trebuie recuperat sau care rămâne de recuperat include dobânda calculată de la data la care mărfurile au fost puse în liberă circulație și până la data recuperării. Rata dobânzii aplicată este cea în vigoare pentru operațiunile de recuperare în conformitate cu dreptul național.
Secțiunea 2
Taxe suplimentare la import
Articolul 138
Domeniu de aplicare și definiții
1. O taxă suplimentară la import, astfel cum este menționată la articolul 141 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, denumită în continuare „taxă suplimentară”, poate fi aplicată produselor și în timpul perioadelor enumerate în anexa XVIII, în condițiile stabilite în prezenta secțiune.
2. Nivelurile de declanșare a taxelor suplimentare sunt prezentate în anexa XVIII.
Articolul 139
Notificarea volumelor
1. Pentru fiecare dintre produsele enumerate în anexa XVIII și în perioadele indicate, statele membre notifică Comisiei detaliile privind volumele puse în liberă circulație, utilizând modalitatea de supraveghere a importurilor preferențiale prevăzută la articolul 308d din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93.
Aceste notificări se efectuează cel târziu la ora 12 după-amiaza (ora Bruxelles-ului) în fiecare miercuri pentru volumele puse în liberă circulație în săptămâna precedentă.
2. Declarațiile de punere în liberă circulație a produselor care fac obiectul prezentei secțiuni și pe care autoritățile vamale le pot accepta la solicitarea importatorului, fără ca în ele să figureze anumite informații menționate în anexa 37 la Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, trebuie să conțină, pe lângă informațiile menționate la articolul 254 din regulamentul respectiv, indicarea masei nete (în kg) a produselor în cauză.
Dacă pentru punerea în liberă circulație a produselor care fac obiectul prezentei secțiuni se utilizează procedura de declarare simplificată menționată la articolul 260 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, declarațiile simplificate conțin, pe lângă celelalte informații necesare, indicarea masei nete (în kg) a produselor în cauză.
Dacă pentru punerea în liberă circulație a produselor care fac obiectul prezentei secțiuni se utilizează procedura de vămuire la domiciliu menționată la articolul 263 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, notificarea către autoritățile vamale menționată la articolul 266 alineatul (1) din regulamentul menționat trebuie să conțină toate informațiile necesare identificării mărfurilor, precum și indicarea masei nete (în kg) a produselor în cauză.
Articolul 266 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 nu se aplică importului produselor care fac obiectul prezentei secțiuni.
Articolul 140
Perceperea taxei suplimentare
1. Dacă se constată că, în cazul unuia dintre produsele și al uneia dintre perioadele enumerate în anexa XVIII, cantitatea pusă în liberă circulație depășește volumul de declanșare corespunzător, Comisia percepe o taxă suplimentară, cu excepția cazului în care importurile nu riscă să perturbe piața Uniunii sau dacă efectele ar fi disproporționate față de obiectivul urmărit.
2. Taxa suplimentară se percepe pentru cantitățile puse în liberă circulație după data de aplicare a taxei respective, cu condiția ca:
(a)
încadrarea lor tarifară stabilită în conformitate cu articolul 137 să atragă după sine aplicarea celor mai ridicate taxe specifice aplicabile importurilor de originea în cauză;
(b)
importul să se realizeze în perioada de aplicare a taxei suplimentare.
Articolul 141
Cuantumul taxei suplimentare
Taxa suplimentară impusă în temeiul articolului 140 este egală cu o treime din taxa vamală aplicabilă produsului în cauză în conformitate cu Tariful Vamal Comun.
Cu toate acestea, în cazul importurilor care beneficiază de o preferință tarifară cu privire la taxa ad valorem, taxa suplimentară este egală cu o treime din taxa specifică aplicabilă produsului, în măsura în care se aplică articolul 140 alineatul (2).
Articolul 142
Exceptările de la taxa suplimentară
1. Sunt exceptate de la taxa suplimentară următoarele mărfuri:
(a)
mărfurile importate în temeiul contingentelor tarifare enumerate în anexa 7 la Regulamentul (CE) nr. 2658/87 al Consiliului (19) (denumit în continuare „Nomenclatura Combinată”);
(b)
mărfurile în curs de transport spre Uniune, astfel cum sunt definite la alineatul (2).
2. Sunt considerate în curs de transport spre Uniune mărfurile care:
(a)
au părăsit țara de origine înaintea luării deciziei de impunere a taxei suplimentare și
(b)
sunt transportate de la locul de încărcare din țara de origine către locul de descărcare din Uniune, pe baza unui document de transport valabil, întocmit înaintea impunerii taxei suplimentare.
3. Părțile interesate furnizează autorităților vamale dovezi satisfăcătoare cu privire la îndeplinirea cerințelor prevăzute la alineatul (2).
Cu toate acestea, autoritățile vamale pot considera că mărfurile au părăsit țara de origine înaintea datei impunerii taxei suplimentare, dacă este furnizat unul dintre următoarele documente:
(a)
în cazul transportului maritim, conosamentul care indică faptul că încărcarea a avut loc înaintea datei respective;
(b)
în cazul transportului feroviar, scrisoarea de trăsură acceptată de autoritățile feroviare ale țării de origine înaintea datei respective;
(c)
în cazul transportului rutier, contractul de transport rutier (CTR) sau un alt document de tranzit întocmit în țara de origine înaintea datei respective, dacă sunt îndeplinite condițiile stabilite prin acordurile bilaterale sau multilaterale încheiate în contextul tranzitului prin Uniune sau al tranzitului comun;
(d)
în cazul transportului aerian, scrisoarea de transport aerian care arată că mărfurile au fost acceptate de compania aeriană înaintea datei respective.
TITLUL V
DISPOZIȚII GENERALE, TRANZITORII ȘI FINALE
Articolul 143
Controalele
Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice ale prezentului regulament sau ale altor acte legislative ale Uniunii, statele membre introduc măsuri și controale în măsura în care acestea sunt necesare pentru a asigura aplicarea corespunzătoare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 și a prezentului regulament. Acestea trebuie să fie eficace, proporționale și disuasive, astfel încât să ofere o protecție adecvată a intereselor financiare ale Uniunii.
În special, statele membre trebuie să se asigure că:
(a)
toate criteriile de eligibilitate stabilite de Uniune, de legislația națională, de cadrul național sau de strategia națională pot fi verificate;
(b)
autoritățile competente din statul membru responsabile cu efectuarea controalelor au un număr suficient de angajați cu calificare și experiență adecvate pentru efectuarea cu eficacitate a controalelor și
(c)
sunt prevăzute controale prin care să se evite dubla finanțare neregulamentară a măsurilor în temeiul prezentului regulament și al altor scheme ale Uniunii sau naționale.
Articolul 144
Sancțiunile naționale
Fără a aduce atingere sancțiunilor stabilite în prezentul regulament sau în Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, statele membre prevăd aplicarea unor sancțiuni la nivel național în legătură cu neregulile comise în ceea ce privește cerințele prezentului regulament și ale Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, sancțiuni care sunt eficace, proporționale și disuasive, astfel încât să ofere o protecție adecvată a intereselor financiare ale Uniunii.
Articolul 145
Situațiile create în mod artificial
Fără a aduce atingere măsurilor specifice stabilite în prezentul regulament sau în Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, nu se face nicio plată în favoarea beneficiarilor despre care s-a stabilit că au creat în mod artificial condițiile impuse pentru acordarea unor astfel de plăți, în scopul obținerii unui avantaj care contravine obiectivelor schemei de sprijin în cauză.
Articolul 146
Notificările
1. Statele membre desemnează un unic organism sau o unică autoritate competentă care să răspundă de îndeplinirea obligațiilor de notificare referitoare la fiecare dintre următoarele subiecte:
(a)
organizații de producători, asociații de organizații de producători și grupuri de producători, conform dispozițiilor articolului 97 din prezentul regulament;
(b)
prețurile de producător ale fructelor și legumelor pe piața internă, conform dispozițiilor articolului 98 din prezentul regulament;
(c)
cantitățile de produse importate din țări terțe și vândute pe piețele de import reprezentative, precum și prețurile acestor produse, conform dispozițiilor articolului 134 din prezentul regulament;
(d)
volumele importurilor puse în liberă circulație, conform dispozițiilor articolului 139 din prezentul regulament.
2. Statele membre notifică Comisiei faptul că au desemnat autoritatea sau organismul în cauză, datele de contact aferente și fiecare modificare a acestor informații.
Lista autorităților sau organismelor desemnate, conținând denumirile și adresele acestora, este pusă la dispoziția statelor membre și a publicului prin toate mijloacele adecvate, prin intermediul sistemelor de informații înființate de Comisie, inclusiv prin publicarea pe internet.
3. Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice ale prezentului regulament, toate notificările pe care statele membre trebuie să le adreseze Comisiei în temeiul prezentului regulament trebuie efectuate prin mijloacele electronice ale sistemului de informații pus de Comisie la dispoziția autorităților și organismelor competente din statele membre și în formatul specificat de Comisie.
Fără a aduce atingere alineatului (5), notificările efectuate prin alte mijloace și în alt format decât cele menționate la primul paragraf pot fi considerate neefectuate.
4. Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice ale prezentului regulament, statele membre iau toate măsurile necesare pentru se asigura că pot respecta termenele limită de notificare stabilite în prezentul regulament.
5. Dacă un stat membru nu își îndeplinește obligația de a efectua o notificare impusă în temeiul prezentului regulament sau al Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 sau dacă notificarea se dovedește a fi incorectă în lumina informațiilor obiective pe care le deține Comisia, Comisia poate suspenda parțial sau total plățile lunare menționate la articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului (20) în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor, până la momentul efectuării unei notificări corecte.
Articolul 147
Erorile evidente
Orice notificare, solicitare sau cerere adresată unui stat membru în temeiul prezentului regulament sau al Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, inclusiv o cerere de ajutor, poate fi corectată oricând după depunerea sa în cazurile de eroare evidentă recunoscute de autoritatea competentă din statul membru.
Articolul 148
Forța majoră și circumstanțele excepționale
Dacă, în temeiul prezentului regulament sau al Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, trebuie să se impună o sancțiune sau o penalitate sau trebuie să se retragă un beneficiu sau o recunoaștere, nu se impune sancțiunea au penalitatea sau nu se efectuează retragerea în cazuri de forță majoră sau în circumstanțe excepționale în sensul articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009.
Totuși, cazul de forță majoră trebuie notificat autorității statului membru în termen de zece zile lucrătoare de la data la care persoana respectivă este în măsură să facă acest lucru, cu dovezi pe care autoritatea în cauză să le considere satisfăcătoare.
Articolul 149
Abrogare
Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 se abrogă.
Totuși, articolul 134 din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 se aplică în continuare până la 31 august 2011.
Trimiterile la regulamentul abrogat se înțeleg ca trimiteri la prezentul regulament și, după caz, se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa XIX.
Articolul 150
Dispoziții tranzitorii
1. Programele operaționale care beneficiază de articolul 203a alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 pot continua până la încheierea lor, cu condiția să respecte normele aplicabile înaintea datei de 1 ianuarie 2008.
2. În sensul articolului 203a alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, normele referitoare la caracteristicile minime ale materiei prime livrate în vederea prelucrării și la cerințele minime privind calitatea produselor finite, norme care rămân aplicabile în ceea ce privește materiile prime recoltate pe teritoriul statelor membre care utilizează măsura tranzitorie menționată la alineatul respectiv, sunt, pe lângă standardele de comercializare relevante menționate în titlul II din prezentul regulament, cele cuprinse în regulamentele Comisiei enumerate în anexa XX.
3. Planurile de recunoaștere acceptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2200/96 care beneficiază în continuare de acceptare în temeiul articolului 203a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, în cazul grupurilor de producători care nu se află în statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau după această dată, nici în regiunile ultraperiferice ale Uniunii menționate la articolul 349 din tratat și nici în insulele mici din Marea Egee, astfel cum sunt definite la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1405/2006 al Consiliului (21), sunt finanțate în conformitate cu procentajele stabilite la articolul 103a alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
Planurile de recunoaștere acceptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2200/96 care au beneficiat de dispozițiile articolului 14 alineatul (7) din regulamentul respectiv și beneficiază în continuare de acceptare în temeiul articolului 203a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 sunt finanțate în conformitate cu procentajele stabilite la articolul 103a alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.
4. Dacă este necesar, statele membre își modifică strategiile naționale până cel târziu la 15 septembrie 2011, pentru:
(a)
a justifica în mod corespunzător distanța considerată semnificativă menționată la articolul 50 alineatul (7) litera (b);
(b)
a stabili un procentaj maxim al cheltuielilor anuale în temeiul unui program operațional, de cheltuit pe acțiunile legate de gestionarea ecologică a ambalajelor menționate la articolul 60 alineatul (4) al doilea paragraf.
5. Programele operaționale aprobate înaintea datei intrării în vigoare a prezentului regulament pot să se desfășoare în continuare până la încheierea lor, fără respectarea procentajului maxim prevăzut la articolul 60 alineatul (4) al doilea paragraf.
Articolul 151
Intrare în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 7 iunie 2011.