ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 11. ledna 2012
o státní podpoře C 21/10 (ex E 1/10) - Finsko na základě nepřijetí příslušných opatření pro systém pojištění v odvětví rybolovu poté, co Komise přijala revidované pokyny pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury
(oznámeno pod číslem K(2011) 10065)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/287/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 1 a 2 této smlouvy,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek (1) v souladu s výše uvedenými ustanoveními,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V roce 2004 Komise přijala revidované Pokyny pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury (dále jen „pokyny“) (2). Dopisem ze dne 21. října 2004 a na základě bodu 5.2 těchto pokynů Komise požádala členské státy, mimo jiné Finsko, aby změnily své stávající režimy podpory tak, aby byly slučitelné s těmito novými pokyny nejpozději do 1. ledna 2005, a aby písemně potvrdily, že přijímají návrhy příslušných opatření, a to nejpozději do 15. listopadu 2004 (3).
(2)
V dopisech ze dne 15. listopadu 2004, 20. ledna 2005 a 14. června 2005 Finsko uvedlo, že nesouhlasí se změnou režimu podpor „systém pojištění v odvětví rybolovu“ s cílem uvést jej v soulad s těmito novými pokyny. Tento režim byl Komisi oznámen dopisem ze dne 27. dubna 1995 na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finské republiky k Evropské unii a byl následně považován za existující podporu ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní článek 108 SFEU).
(3)
Dne 11. října 2005 proběhlo setkání, jehož se zúčastnili zástupci Komise a Finska. Dopisem ze dne 24. listopadu 2005 Finsko zaslalo dodatečné informace.
(4)
Pokyny byly znovu zrevidovány v roce 2008 (4) a Komise dopisy ze dne 15. dubna 2008 rovněž požádala členské státy, aby změnily své stávající režimy nejpozději do 1. září 2008 (5).
(5)
Finsko odpovědělo dopisem ze dne 30. května 2008, že je stále připraveno změnit svůj systém pojištění v odvětví rybolovu, jak bylo navrženo v roce 2005, ale ne v rozsahu, který vyžadují příslušná opatření. Dne 6. března 2009 proběhlo nové setkání, jehož se zúčastnili zástupci Komise a Finska.
(6)
Poslední žádost o informace Komise zaslala dne 1. října 2009 a uvedla v ní, že pokud Finsko nepřijme navrhovaná příslušná opatření, bude se Komise muset řídit postupem podle čl. 19 odst. 2 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (6) a zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU. Finsko odpovědělo dopisem ze dne 18. listopadu 2009.
(7)
Jelikož Finsko nepřijalo v celém rozsahu tento návrh na změnu tohoto režimu, rozhodla Komise o zahájení uvedeného řízení. Uvedené rozhodnutí, které bylo zveřejněno v Úředním věstníku (7), bylo oznámeno dopisem ze dne 15. září 2010.
(8)
Finsko odpovědělo dopisem ze dne 15. listopadu 2010. Kromě toho po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Komise obdržela připomínky od tří zúčastněných stran: dva dopisy od dvou sdružení zastupujících finské profesionální rybáře, Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (dopis ze dne 8. listopadu 2011) a Kalatalouden Keskusliitto (dopis ze dne 16. listopadu 2010) a dopis od šesti sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu nacházejících se ve Finsku (dopis ze dne 16. listopadu 2010). Kopie těchto dopisů byly zaslány finským orgánům dne 6. prosince 2010. Později se dne 13. ledna 2011 zástupci těchto sdružení setkali se zástupci útvarů Komise a poskytli doplňující dokumenty.
(9)
Jelikož Komise potřebovala určité vyjasnění informace obsažené v dopise ze dne 15. listopadu 2010, uskutečnilo se dne 4. dubna 2011 setkání se zástupci finských orgánů v prostorách Komise. Finské orgány zaslaly rovněž doplňující informace ve zprávách ze dne 13. dubna a 13. května 2011.
(10)
Jelikož z informací, které Finsko zaslalo, vyplývá, že je připraveno změnit režim tak, aby byl slučitelný s vnitřním trhem, Komise dopisem ze dne 6. července 2011 Finsko požádala, aby potvrdilo svůj oficiální závazek změnit právní předpisy, které jsou právním základem uvedeného režimu. Finsko kladně odpovědělo dopisem ze dne 19. září 2011.
2. POPIS PODPORY
(11)
Tento režim podpory se opírá o zákon č. 331 ze dne 23. července 1958, naposledy pozměněný zákonem č. 1236 ze dne 29. ledna 1999 (8). Finsko oznámilo tento režim Komisi hned po vstupu do Evropského společenství, a to na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finska k Evropské unii. Od té doby se tento režim podpory považuje za existující podporu ve smyslu článku 88 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 1 SFEU).
(12)
Příjemci tohoto režimu pojištění jsou rybářské podniky, které se ve Finsku trvale věnují rybolovné činnosti. Pojištění poskytuje šest sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu pokrývajících celé Finsko. Každé sdružení pokrývá vymezenou zeměpisnou oblast.
(13)
Podle článku 7 uvedených předpisů se rybářským sdružením vyplácí roční státní podpory představující část nároků, které sdružení zaplatilo v rámci pojistných smluv, na které se tyto právní předpisy vztahují. Podle článku 2 se mohou nároky týkat následujících škod:
-
škody na sítích, lovných šňůrách na lososy a dlouhých lovných šňůrách a na kotvách k nim připojených, lanech a ostatních pomocných zařízeních,
-
škody na rybářských plavidlech registrovaných ve Finsku,
-
škody na dopravních a nákladních vozidlech, které se v zimě používají k rybolovu na ledě, rybářských chatách a plovoucích nebo vlečných zátahových sítích.
(14)
V právních předpisech jsou rovněž popsány podmínky, které musí nároky splňovat, mají-li být vzaty v potaz. Pro posouzení Komise jsou zvláště důležité následující podmínky: pojištěné položky musí být dostatečně kvalitně vyrobené a plně provozuschopné; na žádost musí být zařízení pojištěno na plnou hodnotu; škoda musí být spolehlivě prokázána.
(15)
Dopisem ze dne 15. listopadu 2004 Finsko vysvětlilo, jak tento režim podpory funguje v souvislosti se škodami, které rybářské podniky utrpěly. Zaprvé se jedná o franšízu spojenou s výší způsobilého nároku, která odpovídá 25 % v případě škod nepřesahujících 504,56 EUR nebo maximálně 5 % v případě škod přesahujících tuto hodnotu; po odečtení této franšízy se získá částka vyrovnávací platby, kterou podniku vyplatí příslušné sdružení pro pojištění v odvětví rybolovu. Náhrada vyplacená sdružení pro pojištění v odvětví rybolovu ze strany státu se tedy rovná 40 % vyplacených náhrad, pokud výše škody nedosahuje 504,56 EUR, a 90 %, pokud tato částka přesahuje 504,56 EUR.
(16)
Finsko v dalším dopisu ze dne 24. listopadu 2005 navrhlo, aby tento režim byl změněn tak, aby státní podpora byla vyplacena pouze na vyrovnání škod způsobených zvláštními podmínkami ve Finsku, včetně podmínky, že ke škodě došlo severně od 59. rovnoběžky.
(17)
Finsko v dopise ze dne 15. listopadu 2004 popsalo, co považuje za zvláštní podmínky ve Finsku, pokud jde o rybolovné činnosti. Tyto podmínky jsou způsobené klimatickými podmínkami spolu s mimo jiné tvořením ledu, který může poškodit jak plavidla, tak i zařízení, a teplotami pod bodem mrazu, které mohou poškodit motor plavidla. Tyto zvláštní podmínky jsou ještě zesíleny faktory, jako je topografie moří Finska s mělkými vodami a nerovnoměrným mořským dnem v kompaktním souostroví; v těchto podmínkách jsou rizika ztroskotání související s bouřemi a proudy v mrazivých podmínkách spíše vysoká. Kromě toho zde žije početná populace tuleňů, kteří způsobují významné ztráty v odvětví rybolovu tím, že poškozují zařízení; škody na zařízení (tenatových sítí) mohou být také někdy způsobeny kormorány.
(18)
Od roku 2004 do roku 2009 je roční počet událostí, jež si vyžádaly vyrovnávací platbu, celková roční vyrovnávací platba vyplacená sdruženími pojišťoven pro odvětví rybolovu a zčásti uhrazená státem následující:
Rok
Dotčené podniky
Počet případů
Vyplacená vyrovnávací platba (EUR)
Úhrada od státu(EUR)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
Platby uskutečněné sdruženími se týkají přibližně z 50 % zařízení, 45 % plavidel a 5 % ostatního zařízení.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(20)
Jak je uvedeno výše (9), byl tento režim Komisi oznámen v roce 1995 na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finské republiky k Evropské unii a byl následně považován za existující podporu ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES. Pokyny, které se používaly do revize z roku 2004, obsahovaly specifické ustanovení o podpoře pro pojistné a na základě toho byl tento režim podpory považován za slučitelný s vnitřním trhem. Toto ustanovení bylo s revizí za rok 2004 vyškrtnuto.
(21)
Komise měla při zahájení tohoto řízení za to, že škody, na něž se vztahuje systém pojištění v odvětví rybolovu nelze považovat za způsobené mimořádnou událostí nebo přírodní katastrofou, ale spíše stálou a strukturální situací, tj. stálým a strukturálním kontextem, v jehož rámci je vykonávána rybolovná činnost ve finských vodách.
(22)
Z tohoto důvodu a v souladu s pokyny (10) měla Komise za to, že tato podpora je provozní podporou, která je v zásadě neslučitelná vzhledem k tomu, že má vliv na zvýšení obchodní likvidity podniků, které ji využívají, a že je poskytnuta, aniž by příjemcům ukládala jakékoli povinnosti.
(23)
Komise nepřijala argumenty finských orgánů, které tento režim podpor zdůvodňovaly tím, že jej kvalifikovaly jako službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Finsko neposkytlo žádné konkrétní argumenty zdůvodňující, že poskytnutí pojištění rybářským podnikům by mohlo být kvalifikováno jako služba uvedeného druhu, a Komise s ohledem na vlastnosti tohoto režimu neshledala důvod je takto kvalifikovat. Komise zejména zjistila, že sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu poskytují pojišťovací služby pouze určitým skupinám podniků, jejichž ekonomická činnost spočívá ve výrobě zboží prodávaného na trhu, tj. podniků, které jsou činné v odvětví rybolovu. Komise proto měla silné pochybnosti, že poskytování obchodního pojištění vybraným skupinám hospodářských subjektů může být považováno za služby obecného hospodářského zájmu.
4. PŘIPOMÍNKY FINSKÝCH ORGÁNŮ A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1 Připomínky finských orgánů
(24)
Finské orgány připomněly hlavní vlastnosti fungování tohoto systému pojištění. Poskytly rovněž podrobný popis zvláštní podmínek, s nimiž se odvětví rybolovu ve Finsku vypořádává: specifické klimatické podmínky s ledem a tmou v zimě, topografie pobřežních vod s mělkými vodami a nerovnoměrným mořským dnem, existence početné populace tuleňů.
(25)
Poskytly rovněž informace o nedostatku nabídky na pokrytí pojištění odvětví rybolovu ze soukromého pojišťovnictví se stejnou úrovní krytí pro tento druh škod. Na podporu svého postoje k odpovědi připojily dopis finské konfederace finančního odvětví - Finanssialan Keskusliitto.
(26)
Kromě toho uvedly, že hodnota dovozu odpovídá 6,8 násobku hodnoty vývozu. V roce 2009 Finsko dovezlo 95 046 tun ryb v hodnotě 244,5 milionu EUR a vyvezlo 59 905 tun v hodnotě 36 milionů EUR. Pouze 30 % spotřebovávaných ryb pochází z Finska. Roční spotřeba finských ryb se od roku 2000 do roku 2009 snížila ze 6,1 na 4,5 kg, zatímco spotřeba dovezených ryb se zvýšila ze 6,6 na 11,2 kg. Podle finských orgánů z toho vyplývá, že tato státní podpora nemůže mít žádný negativní dopad na hospodářskou soutěž.
(27)
Finské orgány připomínají, že Komise ve svém rozhodnutí zahájit řízení poznamenala, že vypuštění ustanovení o poskytování podpory na pojistné v pokynech z roku 2004 znamená, že tento druh státní podpory již není dovolen. Finské orgány s uvedeným postojem nesouhlasí. Za prvé, tento režim pojištění má nadále plné opodstatnění z důvodu klimatických a zeměpisných podmínek ve finských vodách. Kromě toho byl tento režim v roce 2000 považován za slučitelný s vnitřním trhem, přestože taková podpora nebyla uvedena mezi podporami, které mohly být považovány za slučitelné s vnitřním trhem podle tehdy používaných pokynů z roku 1997 (11), v kontextu podobném tomu, který existoval od roku 2004 s pokyny z roku 2004 a 2008.
(28)
Finsko však v těchto vyjádřeních uvádí, že je připraveno změnit svůj režim takto:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru,
-
krytí škod způsobených jen specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
(29)
Finsko se domnívá, že tato změna by se dala uskutečnit do 31. prosince 2012. Toto prodlení je nutné ze dvou důvodů: Za prvé nutností změnit stávající právní předpisy, které jsou v platnosti a tvoří právní základ tohoto režimu (zákon č. 331 ze dne 23. července 1958), a za druhé nutností ukončit stávající smlouvy v rámci stávajícího režimu. Nový systém pojištění v odvětví rybolovu by tedy vstoupil v platnost dne 1. ledna 2013.
(30)
Jak je uvedeno výše (12), finské orgány dopisem ze dne 19. září 2011 potvrdily svůj závazek změnit právní předpisy, které tvoří právní základ uvedeného režimu. Uvedly, že pokud Komise přijme své konečné rozhodnutí v rozumné lhůtě, budou moci předložit svému parlamentu návrh dostatečně brzy v roce 2012, aby zákon mohl nabýt účinnosti dne 1. ledna 2013. Zdůraznily však, že na zavedení nových pravidel bude nutné přechodné období, protože bude třeba změnit podmínky platných pojistných smluv. Pro tento účel mají za to, že by se tyto změny ve smlouvách mohly uskutečnit k 1. lednu 2014 a změněné podmínky na podporu poskytovanou pojistiteli by se mohly uplatňovat od uvedeného data.
4.2 Připomínky třetích stran
(31)
Své připomínky Komisi zaslala dvě rybářská sdružení: Suoman Ammattikalastajaliitto a Katatalouden Keskuliitto. Podobně jako finské orgány, obě sdružení zdůraznila specifické podmínky rybolovu ve Finsku a nedostupnost nabídek pojištění na krytí škod. Jedno z nich (Suoman Ammattikalastajaliitto) poznamenalo, že Komise neposkytla žádný důkaz o tom, že by tento režim podpory mohl narušit hospodářskou soutěž mezi členskými státy, přičemž zejména uvedlo, že profesionální rybolov je v současnosti zdrojem jen 7 % spotřebovávaných ryb v zemi a že finský rybářský průmysl a trh s rybami proto závisí na dovozu ryb. Z tohoto důvodu toto sdružení považuje předběžné závěry uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení za neopodstatněné.
(32)
Stanovisko finských orgánů podporují rovněž sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu. Poukazují na to, že rybářský průmysl ve Finsku čelí velmi specifickým klimatickým a zeměpisným podmínkám. Uvádějí, že tento systém pojištění se zavedl z nedostatku nabídky od soukromého pojistného sektoru, který nebyl ochoten krýt uvedená rizika rybolovu, jenž je činností okrajového významu. Kromě toho jsou sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu povinna pojistit všechny rybáře usazené v regionu jejich příslušnosti.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Existence státní podpory
(33)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je uvedeno, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(34)
Náhrada, kterou sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu vyplácí rybářským podnikům, zčásti pochází z peněz, které těmto sdružením poskytuje stát. Tyto peníze pocházejí ze státního rozpočtu. Jelikož tato náhrada podnikům odvětví rybolovu přináší finanční zvýhodnění, jde o odvětvové zvýhodnění prostřednictvím státních zdrojů.
(35)
V souladu s judikaturou Evropského soudního dvora už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení hospodářské soutěže (13). Kromě toho podpora podniku, který svou činnost provozuje na otevřeném trhu v rámci Unie, by mohla narušit obchod mezi členskými státy (14).
(36)
Vzhledem k tomu, že se v Evropské unii obchoduje s produkty rybolovu ve velké míře, posiluje toto opatření postavení těchto podniků na trhu Unie a mohlo by proto narušit hospodářskou soutěž nebo hrozit jejím narušením a ovlivnit obchod v rámci Unie (15). Skutečnost, že dovoz je vyšší než vývoz nebo že většina spotřebovávaných ryb pochází z jiných zemí, není relevantní. Naopak prokazuje, že trh s produkty rybolovu ve Finsku je skutečně velmi otevřený, a naznačuje tak, že podpora finským podnikům posiluje jejich postavení vůči podnikům usazeným v jiných členských státech a narušuje nebo by mohla narušit hospodářskou soutěž. I skutečnost, že množství spotřebovávaných dovezených ryb vzrostlo ve srovnání s množstvím místních spotřebovávaných ryb v tomto ohledu nic nemění; mohlo by to jen naznačovat, že finské podniky neprovedly potřebné úpravy, aby se mohly přizpůsobit vývoji ekonomických podmínek na trhu s produkty rybolovu ve Finsku. V každém případě tyto podniky mají prospěch z podpory, která posiluje jejich postavení na vnitřním trhu vůči zahraničním podnikům.
(37)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem lze dospět k závěru, že podmínky čl. 107 odst. 1 jsou splněny a že náhrada vyplácená rybářským podnikům pocházející ze státního rozpočtu představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
5.2.1 Povaha tohoto režimu podpory
(38)
Cílem systému pojištění v odvětví rybolovu je pokrýt výdaje, které jsou částečně kryty pojistným. Sám o sobě nepředstavuje podporu na pojistné; jeho cílem není krýt část pojistného, ale krýt část nároků v případě náhrad, které podniky předkládají sdružením pojišťoven pro odvětví rybolovu.
(39)
Jelikož se však tyto nároky předkládají těmto sdružením, která musí uhradit způsobilou částku utrpěných škod, má Komise za to, že tato podpora se projeví snížením pojistného, které by rybářské podniky musely zaplatit, pokud by sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu neočekávala, že finanční prostředky dostanou od státu. Má tedy stejný dopad jako režim podpory na pojistné. Tento režim může být proto posuzován jako režim podpory na pojistné.
5.2.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(40)
Komise nemůže souhlasit s názorem finských orgánů, podle nichž je situace v souvislosti s pokyny z roku 2004 a 2008 srovnatelná se situací v souvislosti s pokyny 1997, protože se ani v jedněch z nich nenacházelo ustanovení o podpoře na pojistné. Z vypuštění zvláštního ustanovení o uvedené podpoře v roce 2004, které bylo předtím zakotveno v pokynech z roku 2001 (16), vyplývá, že Komise při revizi v roce 2004 jasně usoudila, že se na takovou podporu už nemůže vztahovat výjimka ze zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem a že ji nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem od vstupu pokynů z roku 2004 v platnost. Uvedené politické rozhodnutí se další revizí, tj. v pokynech z roku 2008, nezměnilo.
(41)
Celkový rámec, podle kterého Komise posuzuje státní podporu na pojistné, se navíc změnil. Komise tento režim státní podpory v roce 2000 (17) považovala za slučitelný s vnitřním trhem v případě náhrady, která vyplývá z „výjimečných podmínek specifických pro finské počasí a pobřežní oblasti“. Při odůvodnění svého rozhodnutí Komise odkázala na situaci v zemědělském sektoru, pro který rovněž v pokynech neexistovalo žádné ustanovení vztahující se na zemědělský sektor, v souvislosti s pojištěním proti přírodním katastrofám a výjimečnými pojištěními ale Komise obvykle rozhodovala kladně případ od případu. V roce 2000 Komise objasnila svou politiku v zemědělství i rybářství a v příslušných pokynech stanovila kritéria, která se mají při posuzování (18) takového druhu podpory dodržovat. Uvedená kritéria od té doby stále existují v pokynech pro odvětví zemědělství (19), zatímco v pokynech pro odvětví rybářství již neexistují. Zatímco Komise v odvětví zemědělství tedy stanovila přesná kritéria pro považování pojistného za slučitelné s vnitřním trhem, z pokynů pro odvětví rybářství byla uvedená kritéria vypuštěna. V případě odvětví rybolovu je tedy Komise nucena se vrátit k obecné zásadě neslučitelnosti státních podpor a posuzovat slučitelnost nebo neslučitelnost uvedeného druhu režimu na základě ustanovení, která se mohou uplatňovat.
(42)
Ze současných ustanovení lze použít odstavec 4.9, ve kterém se uvádí, že v zásadě nelze považovat za slučitelné opatření podpory, pro které neexistuje použitelné ustanovení v jiných odstavcích, ve kterých jsou uvedeny jednotlivé kategorie podpor, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
(43)
Výjimečně lze režim podpory považovat za slučitelný s vnitřním trhem, pokud členský stát prokáže, že režim splňuje různé zásady uvedené v pokynech a slouží cílům společné rybářské politiky.
(44)
Finsko ve své odpovědi na zahájení řízení předložilo konkrétní návrhy na změnu režimu restriktivním způsobem (20). Kromě toho odůvodnilo pokračování režimu tím, že na pojistném trhu není k dispozici možnost krýt značnou část těchto škod.
(45)
Finská konfederace finančního odvětví Finanssialan Keskusliitto ve svém dopise přiloženém k této odpovědi uznává, že by nemohla krýt všechny škody, jako je tomu momentálně v případě sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu. Šlo by jen o velmi částečné krytí a v některých případech, například při poškození zařízení, by nebylo možné vůbec. Pojišťovny nemohou tyto škody považovat za pojistitelné, nebo, pokud by je za pojistitelné považovaly, pojistné by převyšovalo rozumnou míru.
(46)
Z toho vyplývá, že sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu nemohou narušit hospodářskou soutěž, pokud jde o soukromé pojišťovny. Znamená to, že pokud jde o krytí těchto škod soukromými firmami ve Finsku, trh selhal.
(47)
Komise se domnívá, že opatření státní podpory, kterým se napravuje selhání trhu, lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem, pokud splňuje cíle společného zájmu. Jsou tak splněny požadavky, které jsou zmíněny v bodě 4.9 pokynů týkajících se dodržování zásad uvedených v pokynech a cílech společné rybářské politiky.
(48)
Cílem společné rybářské politiky je zajistit takové využívání živých vodních zdrojů, které zajistí udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky (21). Komise se domnívá, že režim pozměněný v souladu se změnami, které Finsko popsalo, by k zajištění takových podmínek přispěl. Při využívání těchto zdrojů by to spolu s uplatňováním pravidel ochrany a řízení umožnilo dále lovit za podmínek, které jsou specifické pro pobřežní vody Finska, včetně škod způsobených na vybavení (rybolovné sítě) tuleni a někdy kormorány. Přispělo by to k zajištění zdravých ekonomických, environmentálních a sociálních podmínek rybářským podnikům vypořádávajícím se při lovu v těchto vodách se zvláštními omezeními. Rovněž by to přispělo k zachování sociálně-ekonomické struktury dotyčných pobřežních společenství.
(49)
Komise kromě toho poznamenává, že pokud bude tento režim podpory změněn, v žádném případě nenabídne plnou náhradu dotčených škod. Současný systém, ve kterém se nejprve uplatní franšíza a pak jen částečná úhrada náhrady (22), zůstane zachován. Zůstává požadavek protihodnoty od příjemců tohoto režimu podpory podle bodu 3.3 pokynů.
(50)
Komise se konečně domnívá, že období, které Finsko považuje za nezbytné pro změnu režimu (23), je přijatelné. S ohledem na nezbytný legislativní postup je 1. leden 2013 rozumnou lhůtou po nabytí účinnosti právního předpisu, kterým se mění současný právní základ režimu. Kromě toho budou v té době platné pojistné smlouvy mezi rybářskými podniky a sdruženími pojišťoven pro odvětví rybolovu během roku 2012 obnoveny za podmínek, které platí k uvedenému datu, s uplynutím platnosti během roku 2013. Je namístě umožnit, aby tyto smlouvy platily až do uplynutí jejich platnosti na základě dohodnutých podmínek. V roce 2013 budou obnoveny v souladu s novými podmínkami, které se v té době budou uplatňovat. Konečná lhůta 31. prosince 2013 a nabytí účinnosti těchto upravených smluv následující den, tj. 1. ledna 2014, je proto oprávněná.
6. ZÁVĚR
(51)
Vzhledem k výše uvedené analýze dospěla Komise k závěru, že „systém pojištění v odvětví rybolovu“ lze považovat za slučitelný s vnitřním trhem, pokud bude změněn v souladu s těmito zásadami:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru,
-
pouze krytí škod způsobených specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
(52)
Komise bere na vědomí závazek finských orgánů změnit právní základ uvedeného režimu podpory nejpozději do 1. ledna 2013, aby se podmínky pojistných smluv změnily nejpozději do 1. ledna 2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Stávající režim podpory „systém pojištění v odvětví rybolovu“, který byl předmětem návrhu vhodných opatření po revizi pokynů pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury, je slučitelný s vnitřním trhem, pokud se změní v souladu s těmito závazky Finska:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru
-
pouze krytí škod způsobených specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
2. Právní předpisy, kterými se tento režim mění, vstoupí v platnost nejpozději do dne 1. ledna 2013 a příslušné pojistné smlouvy uzavřené na jejich základě vstoupí v platnost nejpozději do dne 1. ledna 2014.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 11. ledna 2012.
DECIZIA COMISIEI
din 11 ianuarie 2012
privind ajutorul de stat C 21/10 (ex E 1/10) - Finlanda ca urmare a neacceptării măsurilor corespunzătoare privind schema de asigurări în sectorul pescuitului după adoptarea de către Comisie a orientărilor revizuite pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură
[notificată cu numărul C(2011) 10065]
(Numai textele în limbile finlandeză și suedeză sunt autentice)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2012/287/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”), în special articolul 108 alineatele (1) și (2),
în urma invitației adresate părților interesate de a-și prezenta observațiile (1) în conformitate cu dispozițiile citate mai sus,
întrucât:
1. PROCEDURĂ
(1)
În 2004, Comisia a adoptat orientările revizuite pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură (denumite în continuare „orientările”) (2). Prin scrisoarea din 21 octombrie 2004, în conformitate cu punctul 5.2 din aceste orientări, Comisia le-a adresat statelor membre, printre altele și Finlandei, solicitarea de a-și modifica schemele de ajutoare existente pentru a le face compatibile cu noile orientări cel târziu până la 1 ianuarie 2005 și de a confirma în scris că acceptă aceste propuneri de măsuri corespunzătoare până cel târziu la 15 noiembrie 2004 (3).
(2)
Prin scrisorile din 15 noiembrie 2004, 20 ianuarie 2005 și 14 iunie 2005, Finlanda a indicat că nu acceptă să modifice schema de ajutoare intitulată „schema de asigurări în sectorul pescuitului” pentru a o face compatibilă cu aceste noi orientări. Respectiva schemă a fost notificată Comisiei la 27 aprilie 1995 în temeiul articolului 144 litera (a) din Tratatul privind aderarea Republicii Finlanda la Uniunea Europeană, iar ulterior a fost considerată drept ajutor existent în înțelesul articolului 88 alineatul (1) din Tratatul CE [în prezent articolul 108 din TFUE].
(3)
La 11 octombrie 2005, a avut loc o reuniune între Comisie și Finlanda. Finlanda a transmis informații suplimentare prin scrisoarea din 24 noiembrie 2005.
(4)
Orientările au fost revizuite din nou în 2008 (4), iar Comisia le-a adresat statelor membre, prin scrisoarea din 15 aprilie 2008, solicitarea de a-și modifica schemele existente cel târziu până la 1 septembrie 2008 (5).
(5)
Prin scrisoarea din 30 mai 2008, Finlanda a răspuns că este încă dispusă să își modifice schema de asigurări în sectorul pescuitului, conform propunerilor din 2005, însă nu în măsura impusă de măsurile corespunzătoare. La 6 martie 2009, a avut loc o nouă reuniune între Comisie și Finlanda.
(6)
La 1 octombrie 2009, Comisia a transmis o ultimă solicitare de informații, prin care se indica faptul că, în cazul în care Finlanda nu acceptă măsurile adecvate propuse, Comisia se va vedea obligată să respecte procedura prevăzută la articolul 19 alineatul (2) și la articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (6) și, prin urmare, să inițieze procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE. Finlanda a răspuns prin scrisoarea din 18 noiembrie 2009.
(7)
Dat fiind că Finlanda nu a acceptat în întregime propunerea de modificare referitoare la această schemă, Comisia a decis să inițieze procedura în cauză. Decizia respectivă a fost notificată prin scrisoarea din 15 septembrie 2010, publicată în Jurnalul Oficial (7).
(8)
Finlanda a răspuns prin scrisoarea din 15 noiembrie 2010. Mai mult, de la publicarea deciziei în Jurnalul Oficial, Comisia a primit observații din partea a trei părți interesate: două scrisori trimise de două asociații reprezentând pe pescarii profesioniști din Finlanda, Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (scrisoarea din 8 noiembrie 2011) și Kalatalouden Keskusliitto (scrisoarea din 16 noiembrie 2010) și o scrisoare trimisă de cele șase asociații de asigurare în sectorul pescuitului existente în Finlanda (scrisoarea din 16 noiembrie 2010). Copii ale acestor scrisori au fost trimise autorităților finlandeze la 6 decembrie 2010. Reprezentanți ai acestor asociații au avut ulterior o întrevedere cu serviciile Comisiei la 13 ianuarie 2011 și au furnizat documente complementare.
(9)
Având în vedere că Comisia a avut nevoie de unele clarificări cu privire la informațiile cuprinse în scrisoarea trimisă la 15 noiembrie 2010, în data de 4 aprilie 2011 a avut loc o reuniune cu autoritățile finlandeze la sediul Comisiei. Autoritățile finlandeze au trimis, de asemenea, informații suplimentare prin mesajele din 13 aprilie și 13 mai 2011.
(10)
În cele din urmă, astfel cum a rezultat din informațiile trimise de Finlanda, conform cărora această țară este dispusă să își modifice schema astfel încât să fie compatibilă cu piața internă, Comisia i-a adresat Finlandei, prin scrisoarea din 6 iulie 2011, solicitarea de a confirma angajamentul său oficial de modificare a legislației care constituie temeiul juridic al schemei respective. Finlanda a răspuns pozitiv prin scrisoarea din 19 septembrie 2011.
2. DESCRIEREA AJUTORULUI
(11)
Această schemă de ajutoare are la bază Legea nr. 331 din 23 iulie 1958, modificată ultima dată prin Legea nr. 1236 din 29 ianuarie 1999 (8). Finlanda a informat Comisia în legătură cu această schemă imediat după aderarea la Comunitatea Europeană, în temeiul articolului 144 litera (a) din Tratatul privind aderarea Republicii Finlanda la Uniunea Europeană. Între timp, această schemă de ajutoare a fost considerată ca ajutor existent în sensul articolului 88 din Tratatul CE [în prezent articolul 108 alineatul (1) din TFUE].
(12)
Beneficiarii acestei scheme de asigurări sunt întreprinderile de pescuit care își exercită permanent activitatea în Finlanda. Aceste asigurări sunt furnizate de șase asociații de asigurare în sectorul pescuitului care acoperă întregul teritoriu al Finlandei. Fiecare asociație acoperă o zonă geografică determinată.
(13)
În conformitate cu articolul 7 din legea menționată anterior, asociației de pescuit i se acordă un ajutor de stat anual reprezentând o parte din cererile pe care le-a onorat în temeiul contractelor de asigurări vizate de legea respectivă. În conformitate cu articolul 2, cererile pot viza următoarele daune:
-
daune care afectează plasele, firele pentru pescuitul de somon, paragatele și ancorele aferente, funiile și alte unelte de pescuit auxiliare;
-
daune care afectează navele de pescuit înregistrate în Finlanda;
-
daune care afectează vehiculele de transport și de transport de mărfuri utilizate pentru pescuitul invernal pe gheață, cabanele de pescuit și năvoadele sau traulele de fund.
(14)
De asemenea, legea în cauză descrie condițiile necesare pentru ca cererile ca să fie luate în considerare. Următoarele condiții sunt deosebit de relevante pentru evaluarea Comisiei: articolele asigurate trebuie să fie suficient de bine făcute și în perfectă stare de funcționare; echipamentul trebuie să fi fost asigurat la valoarea sa integrală în momentul depunerii cererii; daunele trebuie să fie indicate într-un mod fiabil.
(15)
În scrisoarea sa din 15 noiembrie 2004, Finlanda a explicat modul de funcționare a acestei scheme de ajutoare în raport cu daunele suferite de întreprinderile de pescuit. În primul rând, există o franciză legată de valoarea cererii eligibile, reprezentând 25 % din daunele care nu depășesc 504,56 EUR sau maximum 5 % în cazul daunelor care depășesc această cifră; scăzând această franciză se ajunge la valoarea compensației acordate întreprinderii de către asociația de asigurare în sectorul pescuitului în cauză. Rambursarea acordată asociației de asigurare în sectorul pescuitului de către stat este apoi egală cu 40 % din compensația plătită, în cazul în care valoarea daunelor este de până la 504,56 EUR și 90 %, în cazul în care ea depășește 504,56 EUR.
(16)
În scrisoarea sa ulterioară din 24 noiembrie 2005, Finlanda a propus ca această schemă să fie modificată astfel încât ajutorul de stat să se acorde doar în vederea compensării pentru daunele provocate de condiții specifice Finlandei, inclusiv de condiția ca dauna să se producă la nord de paralela 59.
(17)
În scrisoarea sa din 15 noiembrie 2004, Finlanda a descris ceea ce ea consideră drept condiții de desfășurare a activității de pescuit specifice Finlandei. Aceste condiții sunt cauzate în special de condițiile climatice deosebite, printre care se numără formarea de gheață care poate aduce daune atât navelor, cât și uneltelor de pescuit, precum și temperaturile foarte scăzute care pot afecta motoarele navelor. Aceste condiții specifice sunt agravate de factori precum relieful marin al Finlandei, constând din ape de mică adâncime și dintr-un fund marin inegal situat într-un arhipelag dens; în aceste condiții, riscul de naufragiu provocat de furtuni și curenți în condiții de îngheț este destul de ridicat. În plus, există o mare populație de foci care provoacă pierderi semnificative pentru industria de pescuit, prin deteriorarea uneltelor de pescuit; de asemenea, unele unelte (plasele cu ochiuri mari) pot suferi și daune cauzate de cormorani.
(18)
În perioada 2004-2009, numărul anual al evenimentelor care au necesitat despăgubiri, compensațiile anuale plătite de asociațiile de asigurări din sectorul pescuitului și partea rambursată de stat sunt prezentate în tabelul următor:
An
Întreprinderi vizate
Numărul de cazuri
Compensația plătită (EUR)
Rambursare de către stat (EUR)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
Plățile efectuate de asociații sunt legate în proporție de aproximativ 50 % de uneltele de pescuit, în proporție de 45 % de nave și în proporție de 5 % de alte echipamente.
3. MOTIVELE INVOCATE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE
(20)
Conform celor indicate mai sus (9), această schemă de ajutoare a fost notificată Comisiei în 1995 în temeiul articolului 144 litera (a) din Tratatul privind aderarea Republicii Finlanda la Uniunea Europeană, iar ulterior a fost considerată drept ajutor existent, în înțelesul articolului 88 alineatul (1) din Tratatul CE. Orientările aplicabile până la revizuirea din 2004 includeau o dispoziție specifică privind ajutoarele pentru primele de asigurare, care de altfel a stat la baza deciziei ca această schemă de ajutoare să fie considerată compatibilă cu piața internă. Dispoziția respectivă a fost eliminată odată cu revizuirea din 2004.
(21)
În inițierea acestei proceduri, Comisia a considerat că daunele acoperite de schema de asigurări în sectorul pescuitului nu pot fi considerate ca fiind cauzate de un eveniment extraordinar sau de un dezastru natural, ci mai degrabă de o situație permanentă și structurală, cu alte cuvinte de contextul permanent și structural în care se exercită activitatea de pescuit din apele teritoriale finlandeze.
(22)
Din acest motiv, în conformitate cu orientările (10), Comisia a considerat că acest ajutor a constituit un ajutor de exploatare care este în principiu incompatibil, deoarece are efectul de a spori lichiditățile întreprinderilor care beneficiază de acesta și a fost acordat fără a le impune nicio obligație beneficiarilor.
(23)
Comisia nu a fost de acord cu argumentația autorităților finlandeze care au justificat această schemă de ajutoare incluzând-o în categoria serviciilor de interes economic general în sensul articolului 106 alineatul (2) din TFUE. Finlanda nu a furnizat niciun argument precis prin care să justifice faptul că furnizarea de servicii de asigurare întreprinderilor din sectorul pescuitului ar putea fi calificată drept un serviciu de acest tip, iar Comisia nu a constatat, în ceea ce privește caracteristicile acestei scheme, că ar putea fi considerată ca atare. În special, Comisia a observat că asociațiile de asigurare în sectorul pescuitului furnizează servicii de asigurări numai unui anumit grup de întreprinderi care desfășoară o activitate economică ce constă în producerea de bunuri vândute pe piață, respectiv cele active în sectorul pescuitului. Prin urmare, Comisia și-a exprimat îndoiala puternică privind faptul că furnizarea de servicii de asigurare comercială unui grup specific de întreprinderi cu profil economic ar putea fi considerată drept un serviciu de interes economic general.
4. OBSERVAȚII PREZENTATE DE AUTORITĂȚILE FINLANDEZE ȘI DE PĂRȚILE TERȚE INTERESATE
4.1. Observații prezentate de autoritățile finlandeze
(24)
Autoritățile finlandeze au reamintit principalele caracteristici de funcționare a acestui sistem de asigurare. De asemenea, ele au prezentat o descriere detaliată a condițiilor specifice cu care se confruntă industria de pescuit din Finlanda: este vorba de condiții climatice specifice, cu gheață și întuneric în timpul iernii, cu relief marin constând din ape de coastă de mică adâncime și dintr-un fund marin inegal, existența unei mari populații de foci.
(25)
Autoritățile finlandeze au furnizat totodată informații cu privire la lipsa de oferte privind acoperirea acordată de sectorul asigurărilor private industriei de pescuit aflate la același nivel de acoperire pentru acest tip de daune. În sprijinul poziției adoptate, acestea au anexat la răspuns o scrisoare din partea Confederației finlandeze a sectorului financiar (Finanssialan Keskusliitto).
(26)
În plus, acestea au indicat că valoarea importurilor este de 6,8 ori mai mare decât valoarea exporturilor. În 2009, Finlanda a importat 95 046 de tone de pește pentru o valoare de 244,5 milioane EUR și a exportat 59 905 tone pentru o valoare de 36 milioane EUR. Numai 30 % din peștele consumat este originar din Finlanda. Consumul anual de pește finlandez a scăzut în perioada 2000-2009 de la 6,1 la 4,5 kg, în timp ce consumul anual de pește de import a crescut de la 6,6 la 11,2 kg Conform autorităților finlandeze, acest fapt demonstrează că această schemă de ajutoare de stat nu poate avea un efect negativ asupra concurenței.
(27)
Autoritățile finlandeze reamintesc faptul că, în decizia sa de inițiere a procedurii, Comisia a observat că eliminarea din orientările din 2004 a dispoziției privind ajutoarele pentru primele de asigurare însemna că acest tip de ajutor de stat nu mai este permis. Autoritățile finlandeze nu sunt de acord cu această poziție. În primul rând, respectiva schemă de asigurări rămâne pe deplin justificată de condițiile climatice și geografice specifice care caracterizează apele finlandeze. Mai mult, această schemă a fost considerată compatibilă în 2000, deși aceste ajutoare nu s-au numărat printre cele enumerate ca fiind autorizate să fie considerate compatibile cu orientările din 1997 (11) care erau aplicabile la acea dată, într-un context similar cu cel începând din 2004 cu orientările din 2004 și 2008.
(28)
Cu toate acestea, în cadrul acestor observații, Finlanda precizează că este gata să își modifice schema după cum urmează:
-
excluderea navelor care desfășoară activități de pescuit în largul mării, ceea ce înseamnă, în practică, excluderea navelor cu o lungime de peste 12 de metri;
-
eligibilitate doar pentru daunele suferite în apele teritoriale ale Finlandei sau în zona sa economică exclusivă;
-
acoperirea daunelor cauzate doar de condițiile specifice din Finlanda și, prin urmare, de condițiile geografice sau climatice nefavorabile (gheață, zăpadă, furtuni puternice, recifele din apele de mică adâncime) sau de foci și cormorani, și suferite de nave și unelte de pescuit, precum și de vehiculele de transport și de transport mărfuri și de alte echipamente specifice pescuitului pe timp de iarnă.
(29)
Finlanda este de părere că prezenta modificare ar putea fi adoptată până la 31 decembrie 2012. Această întârziere este necesar din două motive: în primul rând, de necesitatea de a modifica legislația actuală în vigoare și care constituie temeiul juridic al prezentei scheme (Legea nr. 331 din 23 iulie 1958) și, în al doilea rând, de necesitatea de a rezilia contractele în curs în cadrul actualei scheme. Noua schemă de asigurări în sectorul pescuitului ar urma să intre în vigoare la 1 ianuarie 2013.
(30)
Conform celor indicate anterior (12), autoritățile finlandeze au confirmat, prin scrisoarea din 19 septembrie 2011, că se angajează să modifice legislația care constituie temeiul juridic al respectivei scheme. Acestea au indicat că, în cazul în care Comisia ia decizia finală într-o perioadă de timp rezonabilă, vor fi în măsură să prezinte o propunere parlamentului finlandez la începutul anului 2012, pentru ca legea să intre în vigoare la 1 ianuarie 2013. Cu toate acestea, autoritățile finlandeze au subliniat că este nevoie de o perioadă de tranziție pentru introducerea noilor dispoziții, deoarece va fi necesar să se efectueze modificări ale termenilor contractelor de asigurare în vigoare. În acest scop, acestea consideră că aceste modificări ale contractelor respective ar putea fi efectuate până la 1 ianuarie 2014, urmând ca respectivele condiții modificate să poată fi aplicate începând de la acea dată ajutoarelor acordate celor asigurați.
4.2. Observații prezentate de părțile terțe
(31)
Două asociații ale pescarilor au transmis observații Comisiei: Suoman Ammattikalastajaliitto și Katatalouden Keskuliitto. Asemenea autorităților finlandeze, ambele asociații au pus accentul pe condițiile specifice de pescuit din Finlanda și pe indisponibilitatea ofertei de asigurare pentru daunele acoperite. Unul dintre acestea (Suoman Ammattikalastajaliitto) a observat că Comisia nu a furnizat nicio dovadă conform căreia această schemă de ajutoare ar fi de natură să afecteze concurența dintre statele membre, remarcând în special faptul că pescuitul profesional reprezintă în prezent sursa a numai 7 % din peștele consumat în țară și că, prin urmare, industria de pescuit și piața peștelui din Finlanda sunt dependente de peștele din import. Din acest motiv, această asociație consideră ca neîntemeiată concluzia preliminară exprimată odată cu inițierea procedurii.
(32)
Asociațiile de asigurare în sectorul pescuitului sprijină, de asemenea, poziția exprimată de autoritățile finlandeze. Ele subliniază faptul că industria de pescuit din apele finlandeze se confruntă cu condiții climatice și geografice foarte specifice. Ele sugerează că această schemă de asigurare a fost stabilită din cauza lipsei de oferte din partea sectorului asigurărilor private, care nu era pregătit să acopere astfel de riscuri pentru activitatea de pescuit, care reprezintă o activitate de importanță marginală. În plus, asociațiile de asigurare în sectorul pescuitului sunt obligate să ofere asigurare tuturor pescarilor stabiliți în regiune lor de competență.
5. EVALUAREA AJUTORULUI
5.1. Existența ajutorului de stat
(33)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede următoarele: „Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”.
(34)
Compensațiile acordate întreprinderilor de pescuit de către asociațiile de asigurare în sectorul pescuitului provin parțial din fonduri acordate acestor asociații de către stat. Aceste fonduri provin de la bugetul de stat. Dat fiind că această compensare oferă un avantaj financiar întreprinderilor din sectorul pescuitului, se acordă un avantaj sectorial prin intermediul resurselor de la stat.
(35)
Conform jurisprudenței Curții de Justiție, simplul fapt că este consolidată competitivitatea unei întreprinderi în raport cu alte întreprinderi concurente prin oferirea unui avantaj economic pe care aceasta nu l-ar fi primit dacă și-ar fi exercitat în mod normal activitatea, arată că există riscul de denaturare a concurenței (13). Mai mult, ajutorul pentru o întreprindere care își desfășoară activitatea pe o piață deschisă comerțului în interiorul Uniunii este susceptibilă să afecteze schimburile comerciale între statele membre (14).
(36)
Având în vedere că există un comerț substanțial cu produse pescărești în interiorul Uniunii Europene, această măsură consolidează poziția întreprinderilor în cauză pe piața Uniunii și, prin urmare, este de natură să denatureze sau amenință să denatureze concurența și afectează schimburile comerciale în interiorul Uniunii (15). Faptul că importurile sunt mai mari decât exporturile sau că cea mai mare parte din peștele consumat provine din alte țări nu este relevant. Dimpotrivă, acest lucru arată că piața produselor pescărești din Finlanda este într-adevăr foarte deschisă și sugerează apoi că ajutorul acordat întreprinderilor finlandeze vine în sprijinul poziției lor cu privire la întreprinderile cu sediul în alte state membre și denaturează sau amenință să denatureze concurența. Chiar și faptul că respectiva cantitate de pește consumat provenit din import pare să fi crescut în comparație cu cantitatea de pește consumat neprovenit din import nu schimbă nimic; aceasta nu ar putea să însemne decât că întreprinderile finlandeze nu au efectuat modificările necesare pentru a se ține seama de evoluția condițiilor economice referitoare la piața produselor pescărești în Finlanda. În orice caz, aceste întreprinderi beneficiază de un ajutor care favorizează poziția lor pe piața internă în raport cu întreprinderile străine.
(37)
Având în vedere cele de mai sus, se poate concluziona că acele condiții stabilite la articolul 107 alineatul (1) sunt îndeplinite și că toate compensațiile plătite întreprinderilor piscicole și provenind de la bugetul de stat reprezintă un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
5.2. Compatibilitatea cu piața internă
5.2.1. Caracteristicile acestei scheme de ajutor
(38)
Schema de asigurări în sectorul pescuitului este menit să acopere cheltuielile care sunt parțial acoperite de primele de asigurare. El nu reprezintă un ajutor propriu-zis pentru primele de asigurare; nu este menit să acopere o parte din primele de asigurare, ci o parte din cererile de compensare înaintate de întreprinderi asociațiilor de asigurare în sectorul pescuitului.
(39)
Cu toate acestea, având în vedere că cererile sunt înaintate acestor asociații care trebuie să plătească suma eligibilă pentru daunele suferite, Comisia consideră că obiectivul ajutorului este de a reduce primele pe care întreprinderile de pescuit ar fi trebuit să le plătească dacă asociațiile de asigurare în sectorul pescuitului în cauză nu ar fi obținut sume de bani din partea statului. Astfel, această schemă are un efect similar cu cel al unei scheme de ajutoare pentru primele de asigurare. Prin urmare, această schemă poate fi considerată drept o schemă de ajutoare pentru primele de asigurare.
5.2.2. Compatibilitatea cu piața internă
(40)
Comisia nu împărtășește punctul de vedere al autorităților finlandeze atunci când acestea declară că situația în raport cu orientările din 2004 și 2008 este comparabilă cu situația în raport cu orientările din 1997 considerând că nicio dispoziție referitoare la ajutoarele în favoarea primelor de asigurare nu a fost prevăzută în niciuna dintre aceste orientări. Eliminarea, în 2004, a dispoziției specifice privind aceste ajutoare, care era anterior înscrisă în orientările 2001 (16), demonstrează că Comisia a considerat, cu ocazia revizuirii din 2004, că aceste ajutoare nu mai pot beneficia de o derogare de la principiul incompatibilității ajutoarelor de stat cu piața internă și că nici nu mai pot fi considerate compatibile cu aceasta începând cu data intrării în vigoare a orientărilor din 2004. Respectiva decizie de politică a rămas neschimbată ca urmare a revizuirii ulterioare, adică orientările din 2008.
(41)
Mai mult, cadrul general în care Comisia evaluează ajutoarele de stat pentru primele de asigurare s-a modificat. În 2000, această schemă de ajutoare de stat a fost considerată compatibilă de către Comisie (17) pentru compensările acordate ca urmare a „condițiilor excepționale specifice zonelor meteorologice și costiere din Finlanda”. Pentru a lua această decizie, Comisia a făcut trimitere, în raționamentul său, la situația din sectorul agricol pentru care orientările privind sectorul agricol nu prevedeau nicio dispoziție, însă în cazul căruia Comisia obișnuia să ia decizii pozitive, de la caz la caz, privind măsurile de ajutor aferente asigurării împotriva dezastrelor naturale și asigurărilor cu caracter excepțional. În 2000, atât pentru sectorul agricol, cât și pentru sectorul pescuitului, Comisia și-a clarificat politica prin stabilirea unor criterii de urmat pentru evaluarea (18) acestui tip de ajutor în orientările respective. De atunci, astfel de criterii se mai regăsesc în orientările privind agricultura (19), însă nu și în orientările privind sectorul pescuitului. Astfel, deși Comisia a stabilit criterii precise în sectorul agricol pentru examinarea ajutoarelor acordate în favoarea primelor de asigurare compatibile cu piața internă, aceste criterii au fost eliminate din orientările în sectorul pescuitului. În ceea ce privește sectorul pescuitului, Comisia este așadar obligată să revină la principiul general de incompatibilitate a ajutoarelor de stat și să evalueze gradul de compatibilitate sau incompatibilitate a unei scheme de acest tip în conformitate cu dispozițiile care se pot aplica.
(42)
Dispoziția din orientările actuale care s-ar putea aplica este punctul 4.9, care precizează faptul că măsurile de ajutor pentru care nu există dispoziții aplicabile la alte puncte la care sunt enumerate diferitele categorii de ajutoare ce pot fi considerate compatibile cu piața internă nu pot, în principiu, să fie considerate compatibile.
(43)
Cu titlu excepțional, o schemă de ajutoare poate fi totuși considerată compatibilă în cazul în care statul membru demonstrează că respectă diversele principii stabilite în orientările respective și că răspunde obiectivelor politicii comune în sectorul pescuitului.
(44)
În răspunsul său la inițierea procedurii, Finlanda a făcut propuneri concrete de modificare a schemei în mod restrictiv (20). Mai mult, Finlanda a justificat continuarea sa prin existența unui disfuncționalități pe piața asigurărilor în ceea ce privește acoperirea unei părți semnificative din aceste daune.
(45)
În scrisoarea atașată la răspunsul de mai sus, Confederația finlandeză a sectorului financiar (Finanssialan Keskusliitto) recunoaște faptul că nu ar fi în măsură să acopere toate daunele astfel cum se întâmplă acum datorită asociațiilor de asigurare în sectorul pescuitului. Ar fi vorba de o acoperire mai mult decât parțială sau chiar deloc în unele cazuri, de exemplu pentru daunele suferite de unelte. Societățile de asigurări nu pot considera astfel de daune ca eligibile pentru asigurare; pentru a le considera astfel, ele ar antrena prime de asigurare dincolo de orice valoare rezonabilă.
(46)
Acest fapt demonstrează că asociațiile de asigurare în sectorul pescuitului nu sunt în măsură să distorsioneze concurența în ceea ce privește societățile private de asigurări. Aceasta caracterizează existența unei disfuncționalități a pieței în Finlanda în ceea ce privește acoperirea acestor daune de către societățile private.
(47)
Comisia este de părere că o măsură de ajutor de stat care vizează o disfuncționalitate a pieței poate fi considerată compatibilă cu piața internă în cazul în care îndeplinește obiectivele de interes comun. Această condiție respectă cerințele de la punctul 4.9 din orientările privind conformitatea cu principiile prevăzute în orientări și cu obiectivele politicii comune în sectorul pescuitului.
(48)
Obiectivul politicii comune în domeniul pescuitului este de a asigura exploatarea resurselor acvatice vii care oferă condiții economice, de mediu și sociale durabile (21). Comisia consideră că această schemă, astfel cum a fost modificată în conformitate cu modificările prezentate de Finlanda, ar urma să contribuie la furnizarea de astfel de condiții. Alături de aplicarea normelor de conservare și de gestionare pentru exploatarea acestor resurse, schema în cauză va permite continuarea pescuitului în condiții specifice apelor costiere ale Finlandei, inclusiv în condiții de deteriorare a echipamentului (plase de pescuit) de foci și, uneori, de cormorani. Acest fapt ar contribui la îmbunătățirea condițiilor economice, de mediu și sociale pentru întreprinderile de pescuit care se confruntă cu constrângerile specifice activităților de pescuit exercitate în aceste ape. De asemenea, s-ar aduce o contribuție importantă la menținerea structurii economico-sociale a comunităților costiere în cauză.
(49)
Comisia constată în plus că prezenta schemă de ajutoare, odată modificată, nu va mai oferi în niciun caz compensarea integrală pentru daunele în cauză. Actuala schemă, care constă, în primul rând, dintr-o franciză și, în al doilea rând, dintr-o rambursare parțială a compensării plătite (22), va rămâne în vigoare. Astfel, rămâne valabilă existența unei contrapartide din partea beneficiarilor acestei scheme de ajutoare, astfel cum prevede punctul 3.3 din orientări.
(50)
În fine, Comisia consideră ca acceptabilă perioada pe care Finlanda o consideră necesară pentru a modifica schema (23). Ținând seama de procedura legislativă necesară, termenul limită de 1 ianuarie 2013 pentru intrarea în vigoare a legislației de modificare a temeiului juridic actual al acestei scheme este rezonabil. În plus, la momentul respectiv, contractele de asigurare în vigoare între întreprinderile și asociațiile de asigurare în sectorul pescuitului vor fi fost reînnoite în timpul anului 2012 în condițiile aplicabile la data respectivă, cu termen de expirare în cursul anului 2013. Este rezonabil să se permită ca aceste contracte să curgă până la expirarea lor în temeiul condițiilor convenite. Ele vor fi ulterior reînnoite în 2013, în conformitate cu noile condiții aplicabile la momentul respectiv. Prin urmare, termenul final de 31 decembrie 2013 cu intrarea în vigoare a respectivelor contracte modificate, respectiv 1 ianuarie 2014, este justificat.
6. CONCLUZIE
(51)
Având în vedere analiza de mai sus, Comisia concluzionează că „schema de asigurări în sectorul pescuitului” poate fi considerată compatibilă cu piața internă dacă este modificată în conformitate cu următoarele principii:
-
excluderea navelor care exercită activități de pescuit în largul mării, ceea ce înseamnă, în practică, excluderea navelor cu o lungime de peste 12 de metri;
-
eligibilitate doar pentru daunele suferite în apele teritoriale ale Finlandei sau în zona sa economică exclusivă;
-
doar acoperirea daunelor cauzate de condițiile specifice din Finlanda și, prin urmare, de condițiile geografice sau climatice nefavorabile (gheață, zăpadă, furtuni puternice, recifele din apele de mică adâncime) sau de foci și cormorani, și suferite de nave și unelte de pescuit, precum și de vehiculele de transport și de transport mărfuri și de alte echipamente specifice pescuitului pe timp de iarnă.
(52)
Comisia ia notă de angajamentul luat de autoritățile finlandeze de a modifica temeiul juridic al scheme de ajutoare respective până cel târziu la 1 ianuarie 2013, astfel încât termenii contractelor de asigurare să poată fi schimbați cel târziu până la 1 ianuarie 2014,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) Schema de ajutoare existentă intitulată „schema de asigurări în sectorul pescuitului”, care a făcut obiectul unei propuneri de măsuri adecvate după revizuirea orientărilor pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură, este compatibilă cu piața internă dacă este modificată în conformitate cu următoarele angajamente luate de Finlanda:
-
excluderea navelor care exercită activități de pescuit în largul mării, ceea ce înseamnă, în practică, excluderea navelor cu o lungime de peste 12 de metri;
-
eligibilitate doar pentru daunele suferite în apele teritoriale ale Finlandei sau în zona sa economică exclusivă;
-
doar acoperirea daunelor cauzate de condițiile specifice din Finlanda și, prin urmare, de condițiile geografice sau climatice nefavorabile (gheață, zăpadă, furtuni puternice, recifele din apele de mică adâncime) sau de foci și cormorani, și suferite de nave și unelte de pescuit, precum și de vehiculele de transport și de transport mărfuri și de alte echipamente specifice pescuitului pe timp de iarnă.
(2) Dispozițiile legale de modificare a acestei scheme intră în vigoare cel târziu la 1 ianuarie 2013, iar contractele de asigurare relevante încheiate pe baza lor intră în vigoare cel târziu la 1 ianuarie 2014.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Finlanda.
Adoptată la Bruxelles, 11 ianuarie 2012.