NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 264/2012
ze dne 23. března 2012,
kterým se mění nařízení Rady (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, zejména na čl. 215 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (1), a zejména na čl. 1 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2) zakazuje prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet z Unie do Íránu vybavení, které může být použito k vnitřní represi.
(2)
Opatření stanovená v nařízení (EU) č. 961/2010 odrážejí obavy Rady ohledně povahy íránského jaderného programu, zatímco opatření stanovená v nařízení (EU) č. 359/2011 (3) odrážejí její obavy ohledně zhoršování situace v oblasti lidských práv v Íránu.
(3)
Zákaz prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet do Íránu vybavení, které může být použito k vnitřní represi, je opatřením přijatým v první řadě s ohledem na obavy Rady, pokud jde o zhoršování situace v oblasti lidských práv v Íránu, a jako takové by mělo být začleněno do nařízení (EU) č. 359/2011. Nařízení (EU) č. 359/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4)
Zároveň bude nařízení (EU) č. 961/2010 nahrazeno novým konsolidovaným nařízením, které nezahrnuje uvedené opatření k předcházení vnitřní represi.
(5)
Vzhledem k závažnosti situace v oblasti lidských práv v Íránu stanoví rozhodnutí 2012/168/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (4), další opatření, konkrétně zákaz vývozu vybavení pro monitorování telekomunikací, jež by mohl využívat íránský režim.
(6)
Toto opatření spadá do oblasti působnosti Smlouvy, a proto - především z důvodu zajištění jeho jednotného uplatňování hospodářskými subjekty ve všech členských státech - je k jeho provádění nezbytné regulační opatření na úrovni Unie.
(7)
Vzhledem k závažnosti situace v oblasti lidských práv v Íránu a v souladu s rozhodnutím 2011/235/SZBP by na seznam na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze I nařízení (EU) č. 359/2011, měly být zařazeny další osoby.
(8)
Příloha II nařízení (ES) č. 359/2011, která obsahuje seznam příslušných orgánů, jimž jsou svěřeny konkrétní funkce související s prováděním uvedeného nařízení, by rovněž měla být aktualizována na základě informací nedávno poskytnutých členskými státy ohledně identifikace příslušných orgánů.
(9)
K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení vstoupit v platnost dnem vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 359/2011 se mění takto:
1)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 1a
Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zěmi, ať již toto vybavení pochází z Unie či nikoli;
b)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc nebo zprostředkovatelské služby související s vybavením, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
přímo či nepřímo poskytovat financování nebo finanční pomoc v souvislosti s vybavením, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, což zahrnuje zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz tohoto vybavení, anebo v souvislosti s poskytováním příslušné technické pomoci jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
d)
vědomě a úmyslně se podílet na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a), b) a c).
Článek 1b
1. Zakazuje se přímo či nepřímo prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet zařízení, technologie nebo software stanovené v příloze IV, ať již pochází z Unie či nikoli, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi, pokud k tomu příslušný orgán daného členského státu určený na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, nedal předchozí povolení.
2. Příslušné orgány členských států určené na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, neudělí povolení podle odstavce 1, pokud mají dostatečné důvody se domnívat, že by dané zařízení, technologie nebo software byly íránskou vládou, veřejnými orgány, podniky a institucemi nebo jakoukoliv osobou či subjektem jednajícím jejich jménem nebo pod jejích vedením využíváno k monitorování nebo odposlechu internetu nebo telefonické komunikace v Íránu.
3. Příloha IV zahrnuje pouze zařízení, technologie nebo software, které mohou být používány k monitorování nebo odposlechu internetu nebo telefonické komunikace.
4. Dotčený členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto článku do čtyř týdnů po jeho udělení.
Článek 1c
1. Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc nebo zprostředkovatelské služby související se zařízením, technologiemi a softwarem uvedenými v příloze IV nebo s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním zařízení a technologií uvedených v příloze IV nebo s poskytováním, provozem, údržbou nebo aktualizací softwaru uvedeného v příloze V jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
b)
přímo či nepřímo poskytovat financování nebo finanční pomoc v souvislosti se zařízením, technologiemi a softwarem uvedenými v příloze IV jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
poskytovat jakékoli služby související s monitorováním nebo odposlechem telekomunikací nebo internetu íránské vládě, veřejným orgánům, podnikům a institucím nebo jakékoli osobě nebo subjektu jednajícím jejich jménem nebo pod jejich vedením, či v jejich přímý či nepřímý prospěch, a
d)
vědomě a úmyslně se účastnit jakékoli činnosti, jejímž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a), b) nebo c),
pokud k tomu příslušný orgán daného členského státu určený na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, nedal předchozí povolení podle čl. 1b odst. 2.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) se „službami souvisejícími s monitorováním nebo odposlechem telekomunikací nebo internetu“ rozumí ty služby, které zejména za použití zařízení, technologií nebo softwaru uvedených v příloze IV poskytují přístup k příchozí a odchozí telekomunikaci subjektu a k údajům souvisejícím s voláním a jejich poskytování pro účely jejich extrakce, dekódování, záznamu, zpracování, analýzy a ukládání, nebo jakékoli jiné související činnosti.“
2)
Osoby uvedené v příloze I tohoto nařízení se zařazují na seznam uvedený v příloze I.
3)
Znění v příloze II tohoto nařízení se přikládá jako příloha III.
4)
Znění v příloze II tohoto nařízení se přikládá jako příloha IV.
5)
Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské Unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 23. března 2012.
REGULAMENTUL (UE) NR. 264/2012 AL CONSILIULUI
din 23 martie 2012
de modificare a Regulamentului (UE) nr. 359/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 215 alineatul (2),
având în vedere Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (1), în special articolul 1,
având în vedere propunerea comună a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și a Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (2) interzice vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul din Uniune către Iran de echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne.
(2)
Măsurile adoptate prin Regulamentul (UE) nr. 961/2010 reflectă preocupările Consiliului cu privire la natura programului nuclear al Iranului, în timp ce măsurile adoptate prin Regulamentul (UE) nr. 359/2011 al Consiliului din 12 aprilie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran (3) reflectă preocupările acestuia în legătură cu degradarea situației drepturilor omului în Iran.
(3)
Interdicția privind vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul de echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne este o măsură luată în primul rând în lumina preocupărilor Consiliului privind degradarea situației drepturilor omului în Iran și, prin urmare, această interdicție ar trebui inclusă în Regulamentul (UE) nr. 359/2011.
(4)
Prin urmare, Regulamentul (UE) nr. 359/2011 ar trebui modificat în consecință. În același timp, Regulamentul (UE) nr. 961/2010 va fi înlocuit cu un regulament nou și consolidat care nu cuprinde măsura de împiedicare a represiunii interne menționată anterior.
(5)
Având în vedere gravitatea situației drepturilor omului în Iran, Decizia 2012/168/PESC din 23 martie 2012 de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran (4) prevede o măsură suplimentară, și anume o interdicție a exportului de echipamente de monitorizare a telecomunicațiilor pentru utilizarea de către regimul iranian.
(6)
Această măsură intră în domeniul de aplicare a tratatului și, în consecință, în special pentru a se asigura aplicarea sa uniformă de către operatorii economici din toate statele membre, este necesară o reglementare la nivelul Uniunii pentru punerea sa în aplicare.
(7)
Având în vedere gravitatea situației în domeniul drepturilor omului în Iran și în conformitate cu Decizia 2011/235/PESC, persoane suplimentare ar trebui incluse pe lista persoanelor fizice și juridice, a entităților și organismelor supuse măsurilor restrictive prevăzute în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 359/2011.
(8)
Anexa II la Regulamentul (UE) nr. 359/2011, care conține lista autorităților competente cărora le-au fost atribuite funcții specifice legate de punerea în aplicare a regulamentului respectiv, ar trebui actualizată, de asemenea, pe baza celor mai recente informații furnizate de statele membre privind identificarea autorităților competente.
(9)
Pentru a garanta eficacitatea măsurilor prevăzute de prezentul regulament, acesta trebuie să intre în vigoare la data publicării sale,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Regulamentul (UE) nr. 359/2011 se modifică după cum urmează:
1.
Se introduc următoarele articole:
„Articolul 1a
Se interzice:
(a)
vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul, în mod direct sau indirect, de echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne, astfel cum sunt enumerate în anexa III, indiferent dacă provin sau nu din Uniune, către orice persoană, entitate sau organism din Iran sau în scopul utilizării în Iran;
(b)
furnizarea, în mod direct sau indirect, de asistență tehnică sau de servicii de brokeraj pentru echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne, astfel cum sunt enumerate în anexa III, către orice persoană, entitate sau organism din Iran sau în scopul utilizării în Iran;
(c)
furnizarea, în mod direct sau indirect, de finanțare sau de asistență financiară pentru echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne, astfel cum sunt enumerate în anexa III, inclusiv, în special, granturi, împrumuturi sau asigurări ale creditelor de export, pentru vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul acestor produse sau pentru furnizarea de asistență tehnică aferentă către orice persoană, entitate sau organism din Iran sau în scopul utilizării în Iran;
(d)
participarea, cu bună știință și intenționată, la activități care au drept scop sau efect eludarea interdicțiilor menționate la literele (a), (b) și (c).
Articolul 1b
(1) Se interzic vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul, direct sau indirect, al echipamentelor, al tehnologiei sau al produselor software identificate în anexa IV, indiferent dacă provin sau nu din Uniune, către orice persoană, entitate sau organism din Iran ori în scopul utilizării în Iran, cu excepția cazului în care autoritatea competentă a statului membru relevant, astfel cum este identificată pe site-urile internet menționate în anexa II, a acordat o autorizație prealabilă în acest sens.
(2) Autoritățile competente ale statelor membre, astfel cum sunt identificate pe site-urile de internet menționate în anexa II, nu acordă nicio autorizație în temeiul alineatului (1) în cazul în care au motive întemeiate pentru a stabili că echipamentele, tehnologia sau produsele software în cauză ar fi utilizate pentru monitorizarea sau interceptarea, de către guvernul, organismele publice, societățile și agențiile din Iran ori de către orice persoană sau entitate care acționează în numele sau sub comanda acestora, a comunicațiilor prin internet sau telefon în Iran.
(3) Anexa IV include numai echipamentele, tehnologia sau produsele software care ar putea fi utilizate pentru monitorizarea sau interceptarea comunicațiilor prin internet sau telefon.
(4) Statul membru respectiv informează celelalte state membre și Comisia cu privire la orice autorizație acordată în temeiul prezentului articol, în termen de patru săptămâni de la autorizare.
Articolul 1c
(1) Se interzice:
(a)
furnizarea, în mod direct sau indirect, de asistență tehnică sau de servicii de brokeraj în legătură cu echipamentele, tehnologia sau produsele software identificate în anexa IV ori în legătură cu furnizarea, fabricarea, întreținerea și utilizarea echipamentelor și a tehnologiei identificate în anexa IV sau cu furnizarea, instalarea, operarea sau modernizarea oricărui produs software identificat în anexa IV, către orice persoană, entitate sau organism din Iran sau în scopul utilizării în Iran;
(b)
furnizarea, în mod direct sau indirect, de finanțare sau de asistență financiară în legătură cu echipamentele, tehnologia și produsele software identificate în anexa IV, către orice persoană, entitate sau organism din Iran sau în scopul utilizării în Iran;
(c)
furnizarea oricărui serviciu de monitorizare sau de interceptare a telecomunicațiilor sau a internetului, de orice natură, către sau în beneficiul direct sau indirect al guvernului, al organismelor publice, al societăților și agențiilor din Iran sau al oricărei persoane sau entități care acționează în nume propriu sau sub comanda acestora; și
(d)
participarea, cu bună știință și intenționată, la activități care au drept scop sau efect eludarea interdicțiilor prevăzute la literele (a), (b) sau (c) de mai sus;
cu excepția cazului în care autoritatea competentă a statului membru relevant, astfel cum este identificată pe site-urile internet menționate în anexa II, a acordat o autorizație prealabilă în acest sens, în baza articolului 1b alineatul (2).
(2) În sensul alineatului (1) litera (c), «servicii de monitorizare sau de interceptare a telecomunicațiilor sau a internetului» înseamnă servicii care asigură, utilizând în special echipamentele, tehnologia sau produsele software identificate în anexa IV, acces la telecomunicațiile primite sau efectuate de o anumită persoană și la datele asociate convorbirilor, precum și transmiterea acestora, în scopul extragerii, decodării, înregistrării, prelucrării, analizării și stocării acestora sau al oricărei alte activități conexe.”
2.
Persoanele enumerate în anexa I la prezentul regulament se adaugă pe lista prevăzută în anexa I.
3.
Textul anexei II la prezentul regulament se adaugă ca anexa III.
4.
Textul anexei III la prezentul regulament se adaugă ca anexa IV.
5
Anexa II se înlocuiește cu textul prevăzut în anexa IV la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 23 martie 2012.