NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1311/2011
ze dne 13. prosince 2011,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 177 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývale závažná světová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v několika členských státech. Zvláště některé členské státy mají závažné obtíže nebo jim takové obtíže hrozí, zejména pak problémy s hospodářským růstem, finanční stabilitou a se zhoršením schodku a zadlužením, což je kromě jiného způsobeno také mezinárodním hospodářským a finančním prostředím.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy krize, dopad finanční krize na reálnou ekonomiku, trh práce a občany je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být rychle podniknuty další kroky k jeho zmírnění, a to maximálním a optimálním využitím finančních prostředků ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti.
(3)
Na základě čl. 122 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle kterého může Unie poskytnout finanční pomoc členskému státu, jemuž z důvodu mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastaly obtíže nebo je vážně ohrožen závažnými obtížemi, byl nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (3) zaveden takový mechanismus s cílem zachovat finanční stabilitu celé Unie.
(4)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (4) a 2011/344/EU (5) poskytla Unie takovou finanční pomoc Irsku a Portugalsku.
(5)
Finanční stabilita Řecka byla postižena vážnými obtížemi již před vstupem nařízení (EU) č. 407/2010 v platnost. Finanční pomoc Řecku proto nemohla vycházet z uvedeného nařízení.
(6)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů uzavřené ve prospěch Řecka dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dnem 11. května 2010. Dokud budou v rámci dohody o mechanismu úvěrů existovat dlužné částky, má být dohoda mezi věřiteli plně platná a účinná po dobu tříletého programového období.
(7)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (6), stanoví, že Rada poskytne střednědobou finanční pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(8)
Rozhodnutími Rady 2009/102/ES (7), 2009/290/ES (8) a 2009/459/ES (9) byla taková finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, Lotyšsku a Rumunsku.
(9)
Období, během kterých je finanční pomoc Irsku, Maďarsku, Lotyšsku, Portugalsku a Rumunsku poskytována, jsou uvedena v příslušných rozhodnutích Rady. Období, během kterého byla finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, skončilo dne 4. listopadu 2010.
(10)
Období, během kterých je finanční pomoc v rámci dohody mezi věřiteli a dohody o mechanismu úvěrů poskytována Řecku, se liší v závislosti na konkrétním členském státu, který se těchto nástrojů účastní.
(11)
Dne 11. července 2011 podepsali ministři financí ze 17 členských států eurozóny Smlouvu o zřízení Evropského mechanismu stability (ESM). Podle uvedené smlouvy, jež navazuje na rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro (10), má ESM do roku 2013 převzít úkoly, které v současnosti plní evropský nástroj finanční stability (EFSF) a evropský mechanismus finanční stabilizace (EFSM). S ESM by se tedy mělo počítat již v tomto nařízení.
(12)
Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise posílit vazby mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředků z fondů Unie, aby se zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst podpořil růst a zaměstnanost. Rada také uvítala a podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy. Tato změna nařízení Rady (ES) 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (11) přispívá k takovým snahám o posílení vazeb.
(13)
S cílem usnadnit řízení finančních prostředků Unie, urychlit investice v členských státech a regionech a zlepšit dostupnost finančních prostředků k provádění politiky soudržnosti je nezbytné v odůvodněných případech dočasně umožnit zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti o částku odpovídající deseti procentním bodům nad platnou míru spolufinancování pro každou prioritní osu pro členské státy, jejichž finanční stabilita je vážně ohrožena a které požádají o účast na tomto opatření, a to aniž by to ovlivnilo programové období let 2014-2020. V důsledku toho bude požadovaný příspěvek členského státu odpovídajícím způsobem snížen. Vzhledem k dočasné povaze uvedeného zvýšení a v zájmu zachování původních měr spolufinancování, jakožto referenčního bodu pro výpočet dočasně zvýšených částek,by se změny plynoucí z uplatňování mechanismu neměly odrazit ve finančním plánu operačního programu. Operační programy však bude možná nutné aktualizovat, aby byly soustředěny fondy na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost a za účelem sladění jejich cílů se snížením celkových dostupných finančních prostředků.
(14)
Členský stát žádající Komisi o výjimku v souladu s čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by měl ve své žádosti jasně určit den, od něhož považuje výjimku za odůvodněnou. Ve své žádosti by měl dotyčný členský stát předložit veškeré informace potřebné k doložení nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o své makroekonomické a fiskální situaci. Měl by rovněž prokázat, že zvýšení plateb na základě výjimky je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů, a že problém se schopností využít prostředky přetrvává i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 1083/2006. Dotyčný členský stát by měl rovněž uvést odkaz na příslušné rozhodnutí Rady nebo jiný právní akt, z něhož vyplývá, že má na výjimku nárok. Komise by měla ověřit správnost předložených informací a pro vznesení námitek by měla mít lhůtu 30 dní od předložení žádosti členským státem. V zájmu účinné a funkční výjimky by měla existovat domněnka, že pokud Komise námitku nevznese, je žádost členského státu oprávněná. Komise by však měla být zmocněna přijímat prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí o námitce vůči žádosti členského státu, přičemž v takovém případě by měla uvést důvody.
(15)
Pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku pro operační programy v období, v němž členské státy dostávají finanční pomoc pro řešení závažných obtíží postihujících jejich finanční stabilitu, by měla být odpovídajícím způsobem revidována.
(16)
Je nutné zajistit odpovídající podávání zpráv o využití zvýšených částek poskytnutých členským státům, které využívají dočasného zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006.
(17)
Po skončení období, během něhož byla finanční pomoc poskytována, bude možná třeba v hodnoceních prováděných podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006 mimo jiné posoudit, zda snížení vnitrostátního spolufinancování nevede k významnému odchýlení od původně stanovených cílů. Taková hodnocení by mohla vést k revizi operačního programu.
(18)
Jelikož nebývale vážná krize, která zasáhla mezinárodní finanční trhy, a hospodářský útlum, jenž vážně poškodil finanční stabilitu v několika členských státech, vyžadují rychlou reakci zaměřenou na potlačení dopadů na hospodářství jako celek, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost co nejdříve. S ohledem na výjimečné okolnosti v dotčených členských státech by se mělo v závislosti na postavení žádajícího členského státu použít zpětně od rozpočtového roku 2010, nebo ode dne, kdy byla finanční pomoc poskytnuta, pro období, během nichž členské státy dostávaly finanční pomoc ze strany Unie nebo ostatních členských států eurozóny, jejímž účelem bylo řešit závažné obtíže postihující jejich finanční stabilitu.
(19)
Každé předpokládané dočasné zvýšení průběžných plateb nebo plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by mělo být též vzato v úvahu v souvislosti s rozpočtovými omezeními, jimž čelí všechny členské státy, což by se mělo náležitě projevit v souhrnném rozpočtu Evropské unie. Uplatňování mechanismu by dále mělo být časově omezené, neboť jeho hlavním účelem je reagovat na konkrétní současné potíže. Mechanismus by tedy měl být uplatňován od 1. ledna 2010 a jeho doba trvání by měla být omezena do 31. prosince 2013.
(20)
Nařízení (ES) č. 1083/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 77 nařízení (ES) č. 1083/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 77
Společná pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku
1. Průběžné platby a platby konečného zůstatku se vypočítávají tak, že se míra spolufinancování stanovená v rozhodnutí o daném operačním programu pro každou prioritní osu použije na způsobilé výdaje uvedené pro tuto prioritní osu v každém výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem.
2. Odchylně od čl. 53 odst. 2, čl. 53 odst. 4 druhé věty a stropů stanovených v příloze III se průběžné platby a platby konečného zůstatku zvýší o částku odpovídající deseti procentním bodům nad míru spolufinancování pro každou prioritní osu, avšak nelze přesáhnout 100 %; navýšení se použije na částku způsobilých výdajů nově vykázaných v každém certifikovaném výkazu výdajů předloženém v průběhu období, v němž členský stát splňuje jednu z těchto podmínek:
a)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (12) nebo je mu finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před vstupem uvedeného nařízení v platnost;
b)
je mu poskytnuta střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (13);
c)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu se Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability po jejím vstupu v platnost.
3. Členský stát, který hodlá využít výjimky podle odstavce 2, předloží Komisi písemou žádost do 21. února 2012 nebo do dvou měsíců ode dne, k němuž splnil jednu z podmínek uvedených v odstavci 2.
4. V žádosti podle odstavce 3 členský stát odůvodní nutnost výjimky poskytnutím informací potřebných k doložení:
a)
nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o jeho makroekonomické a fiskální situaci;
b)
skutečnosti, že zvýšení plateb podle odstavce 2 je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů;
c)
skutečnosti, že problémy přetrvávají i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III;
d)
skutečnosti, že splňuje jednu z podmínek uvedených v odst. 2 písm. a), b) nebo c),a to uvedením odkazu na příslušné rozhodnutí Rady nebo na jiný právní akt, a konkrétního data, od něhož je tomuto členskému státu finanční pomoc poskytována.
Komise ověří, zda předložené informace odůvodňují udělení výjimky uvedené v odstavci 2. Komise vznese námitku ohledně správnosti předložených informací do 30 dní ode dne podání žádosti.
Pokud se Komise rozhodne vznést námitku vůči žádosti členského státu, přijme o tom rozhodnutí prostřednictvím prováděcího aktu, které odůvodní.
Pokud Komise vůči žádosti členského státu podle odstavce 3 námitku nevznese, považuje se žádost za odůvodněnou
5. Žádost členského státu též specifikuje zamýšlené využití výjimky podle odstavce 2 a uvede informace o předpokládaných doplňkových opatřeních k soustředění fondů na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost, včetně případné úpravy operačních programů.
6. Výjimka podle odstavce 2 se nevztahuje na výkazy výdajů předložené po 31. prosinci 2013.
7. Pro účely výpočtu průběžných plateb a plateb konečného zůstatku poté, kdy členský stát přestane využívat finanční pomoc uvedenou v odstavci 2, nebere Komise v úvahu zvýšené částky vyplacené v souladu s uvedeným odstavcem.
Tyto částky jsou však brány v úvahu pro účely čl. 79 odst. 1.
8. Zvýšené průběžné platby vyplývající z použití odstavce 2 jsou řídícímu orgánu poskytnuty co nejdříve a jsou využívány pouze k platbám v rámci provádění operačního programu.
9. V souvislosti se strategickými zprávami podle čl. 29 odst. 1 poskytnou členské státy Komisi odpovídající informace o využití výjimky uvedené v odstavci 2 tohoto článku o tom, jak zvýšená podpora přispěla v daném členském státě k posílení konkurenceschopnosti, růstu a zaměstnanosti. Komise tyto informace zohlední při vypracovávání strategických zpráv podle čl. 30 odst. 1.
10. Bez ohledu na odstavec 2 nesmí být příspěvek Unie prostřednictvím průběžných plateb a plateb konečného zůstatku vyšší než příspěvek z veřejných zdrojů a maximální výše pomoci z fondů pro každou prioritní osu stanovená v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
11. Odstavce 2 až 9 se nepoužijí na operační programy v rámci cíle „Evropská územní spolupráce“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Na tyto členské státy se však použije se zpětným účinkem: v případě Irska, Řecka a Portugalska s účinkem ode dne, k němuž byla těmto členským státům poskytnuta finanční pomoc, jak uvádí čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, a v případě Maďarska, Lotyšska a Rumunska s účinkem od 1. ledna 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1311/2011 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 13 decembrie 2011
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului în ceea ce privește anumite dispoziții referitoare la gestiunea financiară pentru anumite state membre care se confruntă cu dificultăți grave sau sunt amenințate de astfel de dificultăți cu privire la stabilitatea lor financiară
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 177,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Criza financiară mondială fără precedent și încetinirea creșterii economice au adus prejudicii grave creșterii economice și stabilității financiare și au deteriorat puternic condițiile economice, financiare și sociale în mai multe state membre. În special, anumite state membre se confruntă cu dificultăți grave sau sunt amenințate de astfel de dificultăți, în special privind probleme legate de creșterea lor economică și stabilitatea lor financiară, și cu o deteriorare a situației deficitului și datoriei lor, cauzate, de asemenea, de conjunctura economică și financiară internațională.
(2)
Cu toate că s-au luat deja măsuri importante pentru a contracara efectele negative ale crizei, inclusiv prin modificarea cadrului legislativ, impactul crizei financiare asupra economiei reale, asupra pieței muncii și a cetățenilor este resimțit pe scară largă. Presiunea la care sunt supuse resursele financiare naționale crește tot mai mult, fiind necesară luarea rapidă a unor măsuri suplimentare pentru a atenua această presiune prin utilizarea optimă și la maximum a finanțării din fondurile structurale și din Fondul de coeziune.
(3)
În temeiul articolului 122 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care oferă posibilitatea de a acorda asistență financiară din partea Uniunii unui stat membru care se confruntă cu dificultăți sau care este serios amenințat de dificultăți grave, cauzate de evenimente excepționale situate în afara controlului său, Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară (3) a instituit un mecanism european de stabilizare financiară în vederea menținerii stabilității financiare a Uniunii.
(4)
Prin Deciziile de punere în aplicare 2011/77/UE a Consiliului (4) și 2011/344/UE a Consiliului (5), Irlanda și respectiv Portugalia au beneficiat de acest tip de asistență financiară din partea Uniunii.
(5)
Grecia se confrunta deja cu dificultăți majore în ceea ce privește stabilitatea sa financiară înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 407/2010. Prin urmare, asistența financiară pentru Grecia nu putea avea ca temei juridic respectivul regulament.
(6)
Acordul între creditori și acordul de împrumut (Loan Facility Agreement) pentru Grecia, încheiat la 8 mai 2010, au intrat în vigoare la 11 mai 2010. Se dispune ca acordul între creditori să rămână vigoare în întregime pe o perioadă de programare de trei ani, atât timp cât există sume neachitate în temeiul acordului de împrumut.
(7)
Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre (6) dispune acordarea de asistență financiară pe termen mediu de către Consiliu în cazul în care un stat membru care nu a adoptat moneda euro este afectat sau este serios amenințat de dificultăți în ceea ce privește balanța sa de plăți.
(8)
Prin Deciziile 2009/102/CE a Consiliului (7), 2009/290/CE a Consiliului (8) și 2009/459/CE a Consiliului (9), Ungaria, Letonia și respectiv România au beneficiat de astfel de asistență financiară.
(9)
Perioada în care asistența financiară este disponibilă pentru Irlanda, Ungaria, Letonia, Portugalia și România este prevăzută în deciziile relevante ale Consiliului. Perioada în care asistența financiară a fost pusă la dispoziția Ungariei a expirat la 4 noiembrie 2010.
(10)
Perioada în care asistența financiară în temeiul acordului între creditori și al acordului de împrumut este disponibilă pentru Grecia este diferită în ceea ce privește fiecare stat membru care participă la instrumentele respective.
(11)
La 11 iulie 2011, miniștrii de finanțe ai celor 17 state membre din zona euro au semnat Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate (MES). Conform tratatului respectiv, care decurge din Decizia Consiliului European 2011/199/UE din 25 martie 2011 de modificare a articolului 136 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la un mecanism de stabilitate pentru statele membre a căror monedă este euro (10), MES își va asuma sarcinile care în prezent sunt îndeplinite de Fondul european de stabilitate financiară (FESF) și de Mecanismul european de stabilizare financiară (MESF) până în 2013. Prin urmare, MES ar trebui luat deja în considerare în prezentul regulament.
(12)
În concluziile sale din 23 și 24 iunie 2011, Consiliul European a salutat intenția Comisiei de a consolida sinergiile între programul de împrumut pentru Grecia și fondurile Uniunii și au sprijinit eforturile de creștere a capacității Greciei de a absorbi fonduri ale Uniunii pentru a stimula creșterea și ocuparea forței de muncă prin concentrarea asupra îmbunătățirii competitivității și a creării de locuri de muncă. În plus, concluziile au salutat și au susținut elaborarea de către Comisie, împreună cu statele membre, a unui program global de asistență tehnică pentru Grecia. Prezenta modificare la Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune (11) contribuie la astfel de eforturi în materie de sinergie.
(13)
Pentru a facilita gestionarea finanțării din partea Uniunii, pentru a sprijini accelerarea investițiilor în statele membre și în regiuni, precum și pentru a îmbunătăți disponibilitatea de fonduri pentru a pune în aplicare politica de coeziune, este necesar să se permită, în cazuri justificate, în mod temporar și fără a aduce atingere perioadei de programare 2014-2020, o majorare a plăților intermediare și a plăților soldului final din fondurile structurale și din Fondul de coeziune, cu o sumă echivalentă cu zece puncte procentuale în plus față de rata de cofinanțare aplicabilă pentru fiecare axă prioritară în cazul statelor membre care se confruntă cu dificultăți grave cu privire la stabilitatea lor financiară și care au solicitat să beneficieze de măsura respectivă. În consecință, contrapartida națională necesară va fi redusă în mod corespunzător. Dat fiind caracterul temporar al majorării respective și pentru a menține ratele inițiale de cofinanțare ca punct de referință pentru calculul sumelor majorate temporar, modificările care rezultă din aplicarea mecanismului nu ar trebui să fie reflectate în planul financiar inclus în programul operațional. Cu toate acestea, ar putea fi necesar ca programele operaționale să fie actualizate pentru a concentra fondurile pentru competitivitate, creștere și ocuparea forței de muncă și pentru a ajusta țintele și obiectivele acestora în funcție de diminuarea finanțării totale disponibile.
(14)
Statul membru care adresează Comisiei o solicitare pentru a beneficia de derogare în temeiul articolului 77 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1053/2006 ar trebui să specifice în mod clar în solicitare data de la care consideră că este justificată derogarea. În cererea sa, statul membru în cauză ar trebui să transmită toate informațiile necesare pentru a dovedi, prin intermediul datelor privind situația sa macroeconomică și bugetară, lipsa resurselor pentru contrapartida națională. Ar trebui, de asemenea, să arate că este necesară o majorare a plăților din cadrul derogării pentru a asigura continuarea punerii în aplicare a programelor operaționale și că problema de capacitate de absorbție persistă chiar dacă sunt folosite plafoanele maxime aplicabile ratelor de cofinanțare prevăzute în anexa III la Regulamentul (CE) nr. 1083/2006. Statul membru în cauză ar trebui să transmită, de asemenea, referința deciziei relevante a Consiliului sau a oricărui alt act legislativ conform căruia statul membru devine eligibil pentru aplicarea derogării. Comisia ar trebui să verifice corectitudinea informațiilor transmise și ar trebui să dispună de o perioadă de 30 de zile de la data depunerii solicitării pentru a ridica obiecții. Pentru ca derogarea să devină efectivă și operațională, ar trebui să existe prezumția că solicitarea statului membru este justificată dacă Comisia nu ridică nicio obiecție. Cu toate acestea, Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte, prin intermediul uni act de punere în aplicare, o decizie în legătură cu orice obiecție față de solicitarea statului membru și, în acest caz, Comisia ar trebui să prezinte motivele sale.
(15)
Este oportun ca normele privind calcularea plăților intermediare și a plăților soldului final pentru programele operaționale pe perioada în care statele membre primesc asistență financiară pentru remedierea dificultăților grave cu privire la stabilitatea lor financiară să fie revizuite în consecință.
(16)
Este necesar să se asigure existența unor raportări adecvate cu privire la utilizarea sumelor majorate puse la dispoziția statelor membre care beneficiază de majorarea temporară a plăților intermediare și a plăților soldului final în conformitate cu derogarea prevăzută la articolul 77 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006.
(17)
După încheierea perioadei în cursul căreia a fost pusă la dispoziție asistența financiară, ar putea fi nevoie ca evaluările efectuate în conformitate cu articolul 48 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, între altele, să analizeze dacă reducerea cofinanțării naționale conduce la o îndepărtare semnificativă de obiectivele prevăzute inițial. O astfel de evaluare ar putea conduce la revizuirea programului operațional.
(18)
Deoarece criza fără precedent care afectează piețele financiare internaționale și încetinirea creșterii economice care au cauzat prejudicii grave stabilității financiare a mai multor state membre necesită o reacție rapidă pentru a contracara efectele asupra economiei în ansamblul său, prezentul regulament ar trebui să intre în vigoare cât mai curând posibil. Date fiind circumstanțele excepționale în care se află statele membre în cauză, acesta ar trebui să se aplice retroactiv, începând fie cu exercițiul financiar 2010, fie cu data de la care a fost pusă la dispoziție asistența financiară, în funcție de situația în care se află statul membru solicitant, pentru perioadele în cursul cărora statele membre au primit asistență financiară din partea Uniunii sau a altor state membre din zona euro pentru a face față dificultăților grave cu privire la stabilitatea lor financiară.
(19)
În cazul în care este prevăzută o majorare temporară a plăților intermediare sau a plăților soldului final în conformitate cu derogarea prevăzută la articolul 77 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, ar trebui avută în vedere în contextul constrângerilor bugetare cu care se confruntă toate statele membre, aspect care ar trebui reflectat în mod corespunzător în bugetul general al Uniunii Europene. În plus, deoarece principalul obiectiv al acestui mecanism este acela de a aborda dificultățile specifice actuale, aplicarea sa ar trebui să fie limitată în timp. În consecință, mecanismul ar trebui să fie aplicat începând cu 1 ianuarie 2010, iar durata sa ar trebui să fie limitată la 31 decembrie 2013.
(20)
Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 ar trebui modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Articolul 77 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 77
Norme comune în materie de calculare a plăților intermediare și a soldului final
(1) Plățile intermediare și plata soldului final se calculează prin aplicarea ratei de cofinanțare stabilite în decizia privind programul operațional în cauză pentru fiecare axă prioritară, la cheltuielile eligibile menționate în cadrul axei prioritare respective, în fiecare declarație de cheltuieli certificată de autoritatea de certificare.
(2) Prin derogare de la articolul 53 alineatul (2), de la articolul 53 alineatul (4) a doua teză și de la plafoanele stabilite în anexa III, plățile intermediare și plățile soldului final se majorează cu o sumă echivalentă cu zece puncte procentuale în plus față de rata de cofinanțare aplicabilă fiecărei axe prioritare, dar care nu poate depăși 100 %, care trebuie aplicată valorii cheltuielilor eligibile recent declarate în fiecare declarație de cheltuieli certificată, prezentată în perioada în care un stat membru îndeplinește oricare dintre următoarele condiții:
(a)
se pune la dispoziția acestuia asistență financiară în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 10 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară (12) sau se pune la dispoziția acestuia asistență financiară din partea altor state membre ale zonei euro, înainte de intrarea în vigoare a regulamentului menționat;
(b)
se pune la dispoziția acestuia asistență financiară pe termen mediu în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre (13);
(c)
se pune la dispoziția acestuia asistență financiară în conformitate cu Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate în urma intrării în vigoare a acestuia.
(3) Statul membru care dorește să beneficieze de o derogare în temeiul alineatului (2), înaintează în scris Comisiei o cerere până la 21 februarie 2012 sau în termen de două luni de la data începând cu care statul membru îndeplinește una dintre condițiile menționate la alineatul (2).
(4) În cererea sa întocmită în temeiul alineatului (3), statul membru justifică necesitatea derogării punând la dispoziție următoarele informații necesare pentru a dovedi:
(a)
prin intermediul datelor privind situația sa macroeconomică și bugetară, lipsa resurselor necesare pentru contrapartida națională;
(b)
că o majorare a plăților, astfel cum este menționat la alineatul (2), este necesară pentru a asigura continuarea punerii în aplicare a programelor operaționale;
(c)
că problemele persistă chiar dacă sunt folosite plafoanele maxime aplicabile ratelor de cofinanțare stabilite la anexa III;
(d)
că îndeplinește cel puțin una dintre condițiile menționate la alineatul (2) literele (a), (b) sau (c), prin furnizarea unei referințe către o decizie a Consiliului sau alt act juridic, precum și data concretă de la care s-a pus la dispoziția statului membru asistența financiară.
Comisia verifică dacă informațiile transmise justifică acordarea unei derogări în temeiul alineatului (2). Comisa are la dispoziție un termen de 30 de zile de la data depunerii cererii pentru a formula obiecții în legătură cu corectitudinea informațiilor transmise.
Dacă Comisia decide să ridice o obiecție față de solicitarea statului membru, Comisia adoptă o decizie în acest sens, prin intermediul unui act de punere în aplicare, prezentând motivele sale.
Dacă Comisia nu ridică nicio obiecție la solicitarea statului membru de aplicare a derogării prevăzute la alineatul (3), cererea se consideră justificată.
(5) În solicitarea statului membru trebuie să se detalieze în ce scop va fi folosită derogarea prevăzută la alineatul (2) și să se ofere informații în legătură cu măsurile complementare prevăzute pentru a concentra fondurile pentru competitivitate, creștere și ocuparea forței de muncă, inclusiv, acolo unde este necesar, în legătură cu modificarea programelor operaționale.
(6) Derogarea prevăzută la alineatul (2) nu se aplică pentru declarațiile de cheltuieli depuse după 31 decembrie 2013.
(7) Pentru a calcula plățile intermediare și plățile soldului final după ce statul membru încetează să beneficieze de asistența financiară menționată la alineatul (2), Comisia nu ia în considerare sumele majorate plătite în conformitate cu alineatul respectiv.
Cu toate acestea, sumele respective sunt luate în considerare în scopul aplicării articolului 79 alineatul (1).
(8) Plățile intermediare majorate ca urmare a aplicării alineatului (2) se pun la dispoziția autorității de gestionare în cel mai scurt termen cu putință și se utilizează doar pentru efectuarea plăților în contextul punerii în aplicare a programului operațional.
(9) În contextul raportului strategic în temeiul articolului 29 alineatul (1), statele membre pun la dispoziția Comisiei informațiile corespunzătoare în legătură cu utilizarea derogării prevăzute la alineatul (2) de la prezentul articol, demonstrând modul în care valoarea majorată a sprijinului acordat a contribuit la stimularea competitivității, a creșterii și a ocupării forței de muncă în statul membru în cauză. Informațiile respective sunt luate în considerare de către Comisie la întocmirea raportului strategic menționat la articolul 30 alineatul (1).
(10) Fără a se aduce atingere dispozițiilor de la alineatul (2), contribuția Uniunii prin intermediul plăților intermediare și al plății soldului final nu poate depăși contribuția publică și suma maximă a intervenției din partea fondurilor pentru fiecare axă prioritară, astfel cum se prevede în decizia Comisiei de aprobare a programului operațional.
(11) Alineatele (2)-(9) nu se aplică programelor operaționale în temeiul obiectivului de cooperare teritorială europeană.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Cu toate acestea, prezentul regulament se aplică retroactiv pentru următoarele state membre: în cazul Irlandei, Greciei și Portugaliei cu efect din data de la care li s-a pus la dispoziție asistență financiară acelor state membre menționate la articolul 77 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, iar în cazul Ungariei, Letoniei și României, cu efect de la 1 ianuarie 2010.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 13 decembrie 2011.