NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 817/2010
ze dne 16. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
(přepracování)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 170 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytování a výplata vývozní náhrady pro živý skot podléhají dodržení právních předpisů Unie týkajících dobrých životních podmínek zvířat, a zejména dodržení nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (4).
(3)
Za účelem zaručení dodržování norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat by měl být zaveden systém monitorování, který by zahrnoval povinné kontroly v místě výjezdu z celního území Společenství a rovněž po opuštění celního území Společenství, jestliže se mění dopravní prostředky a rovněž v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(4)
Pro usnadnění náležitých kontrol při výjezdu z celního území Společenství by měla být stanovena místa výjezdu.
(5)
Posouzení tělesného a zdravotního stavu zvířat vyžaduje zvláštní kvalifikaci a zkušenost. Kontroly by měl proto vykonávat veterinární lékař. Navíc by měla být vyjasněna oblast působnosti a vypracován vzor zprávy, aby byly tyto kontroly přesné a harmonizované.
(6)
Pro účely tohoto nařízení by měly být kontroly, jež se mají provádět ve třetích zemích, povinné a měly by je provádět orgány členských států nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen „kontrolní společnosti“), které jsou schváleny a kontrolovány členskými státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (5). Aby kontrolní společnosti mohly provádět kontroly pro účely tohoto nařízení, měly by zejména splňovat požadavky na schvalování a kontrolu, jak jsou stanoveny v příloze VIII nařízení (ES) č. 612/2009.
(7)
Článek 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení stanoví, že soulad s právními předpisy Unie týkajícími se dobrých životních podmínek zvířat je podmínkou pro výplatu vývozních náhrad. Proto by mělo být jasně stanoveno, aniž jsou dotčeny případy vyšší moci uznané judikaturou Soudního dvora Evropské unie, že porušení těchto ustanovení týkajících se dobrých životních podmínek zvířat nezpůsobí snížení, nýbrž ztrátu vývozní náhrady, která souvisí s počtem zvířat, u kterých nebyly dodrženy požadavky na dobré životní podmínky. Z těchto ustanovení, jakož i z pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která jsou uvedena v článcích 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedených přílohách, stejnou měrou vyplývá, že nezávisle na tělesném stavu zvířat se náhrada nevyplácí pro zvířata, u kterých nebyla dodržena pravidla týkající se dobrých životních podmínek.
(8)
Je-li zřejmé, že nařízení (ES) č. 1/2005 není dodržováno u velkého počtu zvířat, měly by se kromě toho, že se nevyplatí vývozní náhrady, použít i náležité sankce. Pokud navíc takové nedodržení vyplývá z naprostého zanedbávání požadavků na dobré životní podmínky zvířat, mělo by se rozhodnout o úplné ztrátě vývozní náhrady.
(9)
Vzhledem k rozdílům mezi různými jazykovými verzemi je nutné jasně stanovit, že náhrada má být odmítnuta pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada nevyplatí, představuje více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata nebo deset nebo více zvířat, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. b) by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10)
Členské státy by měly Komisi poskytnout údaje nezbytné pro sledování provádění tohoto nařízení a pro vypracování příslušných zpráv.
(11)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vývozní náhrada pro živý skot kódu KN 0102 (dále jen „zvířata“) vyplatí pouze tehdy, jsou-li během přepravy zvířat do prvního místa vykládky ve třetí zemi konečného určení dodrženy články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich zmíněné přílohy a toto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se při silniční přepravě „prvním místem vykládky ve třetí zemi konečného určení“ rozumí místo, kde je ze silničního vozidla definitivně vyloženo první zvíře, a tedy nikoliv místo, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat.
Článek 2
Kontroly uvnitř celního území Společenství
1. Zvířata mohou opustit celní území Společenství pouze přes tato místa výjezdu:
a)
stanoviště hraniční kontroly schválené rozhodnutím Komise pro veterinární kontroly živých kopytníků pocházejících ze třetích zemí,
nebo
b)
místo výjezdu určené členským státem.
2. U zvířat, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, úřední veterinární lékař v místě výjezdu v souladu se směrnicí Rady 96/93/ES (6) ověří, zda:
a)
byly požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy od místa odeslání, jak je stanoveno v čl. 2 písm. r) uvedeného nařízení, až do místa výjezdu
a
b)
podmínky přepravy pro zbývající část cesty odpovídají nařízení (ES) č. 1/2005 a zda byla přijata nezbytná opatření k zajištění jeho dodržení až do první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
Po provedení kontrol vyplní úřední veterinární lékař v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení zprávu, v níž potvrdí, zda jsou výsledky kontrol provedených v souladu s prvním pododstavcem uspokojivé či nikoliv.
Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová uvedenou zprávu po dobu nejméně tří let. Kopie zprávy se zašle platební agentuře.
3. Je-li úřední veterinární lékař v místě výjezdu přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí toto zjištění jednou z poznámek uvedených v příloze II a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5, nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu.
4. Úřední veterinární lékař v místě výjezdu potvrdí na dokladu uvedeném v odstavci 3 celkový počet zvířat, pro něž bylo vývozní prohlášení přijato, přičemž odečte zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala, která uhynula nebo u nichž nebyly požadavky nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy.
5. Členské státy mohou od vývozce vyžadovat, aby úředního veterinárního lékaře v místě výjezdu předem upozornil na příjezd zásilky do místa výjezdu.
6. Odchylně od odstavce 1, pokud se pro přepravu po železnici nebo ve velkých kontejnerech použije zjednodušený tranzitní režim Společenství uvedený v článku 11 nařízení (ES) č. 612/2009, úřední veterinární lékař provede kontroly u úřadu, v němž jsou zvířata do takového režimu zařazována.
Osvědčení a poznámky uvedené v odstavcích 3 a 4 tohoto článku se připojí na doklady používané pro účely vyplácení náhrady nebo, v případě popsaném v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 612/2009, na kontrolní výtisk T5.
Článek 3
Kontroly ve třetích zemích
1. Vývozce zajistí, že jsou zvířata po opuštění celního území Společenství podrobena kontrole:
a)
všude, kde se mění dopravní prostředky, vyjma případů, kdy tato změna nebyla plánována a je důsledkem výjimečných a nepředvídaných okolností;
b)
v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
2. Prováděním kontrol stanovených v odstavci 1 je pověřena mezinárodní kontrolní a dozorčí společnost schválená a kontrolovaná za tímto účelem členským státem v souladu s články 18 až 23 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo úřední agentura členského státu.
Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař s diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře podle článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (7). Členské státy, které schválily mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, by však měly ověřit, že uvedené společnosti kontrolují, zda veterinární lékař s kvalifikací, na niž se nevztahuje uvedená směrnice, má znalosti vyžadované podle nařízení (ES) č. 1/2005. Uvedené kontroly jsou prováděny odpovídajícím, objektivním a nestranným způsobem prostřednictvím vhodných postupů.
Pro každou kontrolu provedenou podle odstavce 1 vyplní veterinární lékař, který kontrolu provedl, zprávu v souladu se vzory uvedenými v přílohách III a IV tohoto nařízení.
Článek 4
Postup pro výplatu vývozních náhrad
1. Vývozce poskytne příslušným orgánům členského státu, v němž je vývozní prohlášení přijato, nejpozději při podání vývozního prohlášení veškeré nezbytné údaje týkající se cesty.
Současně nebo ihned, jakmile se o tom dozví, informuje vývozce příslušný orgán o všech případných změnách dopravních prostředků.
2. Žádosti o platbu vývozních náhrad vypracované v souladu s článkem 46 nařízení (ES) č. 612/2009 by měly být ve lhůtě stanovené v uvedeném článku doplněny:
a)
řádně vyplněným dokladem uvedeným v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení
a
b)
zprávami stanovenými v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci tohoto nařízení.
3. Nemohou-li být kontroly uvedené v čl. 3 odst. 1 provedeny v důsledku okolností, které nelze přičíst vývozci, příslušný orgán může na základě odůvodněné žádosti vývozce přijmout jiné doklady, které k jeho spokojenosti potvrzují, že nařízení (ES) č. 1/2005 bylo dodrženo.
Článek 5
Nevyplacení vývozní náhrady
1. Celková částka vývozní náhrady na zvíře vypočtená podle druhého pododstavce se nevyplatí pro:
a)
zvířata, která během přepravy uhynula, vyjma za okolností stanovených v odstavci 2;
b)
zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení;
c)
zvířata, v jejichž případě se příslušný orgán na základě dokladů uvedených v čl. 4 odst. 2 a/nebo všech dalších dostupných údajů o dodržování tohoto nařízení domnívá, že články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedené přílohy nebyly dodrženy.
Hmotnost zvířete, pro které se náhrada nevyplatí, se stanoví paušálně tak, že se celková hmotnost v kilogramech uvedená ve vývozním prohlášení vydělí celkovým počtem zvířat, který je uveden v tomtéž prohlášení.
2. Uhynou-li zvířata během přepravy v důsledku vyšší moci poté, co opustila celní území Společenství:
a)
v případě nerozlišené náhrady se vyplatí celá částka náhrada,
b)
v případě rozlišené náhrady se vyplatí část náhrady vypočítané v souladu s čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 6
Sankce
1. Náhrada se dále sníží o částku, jež se rovná částce náhrady, která nebyla vyplacena v souladu čl. 5 odst. 1, pokud počet zvířat, pro něž se vývozní náhrada nevyplatí, představuje:
a)
více než 1 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně dvě zvířata,
nebo
b)
více než pět zvířat.
2. Náhrada se odmítne pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada podle čl. 5 odst. 1 nevyplatí, představuje:
a)
více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata,
nebo
b)
deset zvířat nebo více, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se nezohlední zvířata, jež během přepravy uhynula, a zvířata, jež porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení, u nichž vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu prokáže, že úhyn nebo porod nebo zmetání nelze přičítat nedodržení nařízení (ES) č. 1/2005.
4. Sankce uvedená v článku 48 nařízení (ES) č. 612/2009 se nevztahuje na částku nevyplacenou a na částku snížení uvedenou v článku 5 tohoto nařízení a v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 7
Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek
Pokud se po vyplacení náhrady zjistí, že nařízení (ES) č. 1/2005 nebylo dodrženo, musí být příslušná část náhrady, včetně případné sankce podle článku 6 tohoto nařízení, považována za neoprávněně vyplacenou a musí být vrácena v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 8
Sdělování údajů
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března každého roku následující údaje o používání tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce:
a)
počet vývozních prohlášení pro zvířata, pro která byla vyplacena náhrada a počet zvířat, pro která byla vyplacena náhrada;
b)
počet vývozních prohlášení, pro něž žádná náhrada vyplacena nebyla nebo byla vyplacena částečně, jakož i počet zvířat, pro něž náhrada vyplacena nebyla;
c)
počet vývozních prohlášení, pro která byla náhrada částečně nebo úplně vrácena, a počet zvířat, pro která byla náhrada vrácena, včetně zvířat, u nichž se vrácení náhrady vztahuje na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
d)
důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písmenech b) a c), jakož i počet těchto zvířat zapsaných v kategoriích B, C a D uvedených v přílohách I, III a IV;
e)
počet sankcí za každou kategorii stanovenou v čl. 6 odst. 1 a 2 s uvedením odpovídajícího počtu zvířat a částek nevyplacené náhrady;
f)
částky náhrad v eurech, které nebyly vyplaceny, a částky, které byly vráceny, včetně vrácených částek vztahujících se na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
g)
počet vývozních prohlášení a částky, u nichž proces zpětného získávání probíhá;
h)
všechny ostatní údaje, které členské státy uznají za vhodné, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 639/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. září 2010.
REGULAMENTUL (UE) NR. 817/2010 AL COMISIEI
din 16 septembrie 2010
de stabilire a normelor de aplicare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește cerințele privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului pentru acordarea restituirilor la export
(reformare)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (1), în special articolul 170 coroborat cu articolul 4,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 639/2003 al Comisiei din 9 aprilie 2003 de stabilire a normelor de aplicare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului în ceea ce privește cerințele privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului pentru acordarea restituirilor la export (2) a fost modificat de mai multe ori și în mod substanțial (3). Din motive de claritate, ar trebui, cu ocazia noilor modificări, să se procedeze la reformarea regulamentului menționat.
(2)
În conformitate cu articolul 168 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, acordarea și plata restituirilor la exportul de animale vii din specia bovină sunt supuse respectării legislației Uniunii privind bunăstarea animalelor și, în special, a Regulamentului (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe (4).
(3)
În vederea asigurării respectării normelor privind bunăstarea animalelor, ar trebui introdus un sistem de supraveghere bazat pe controale obligatorii efectuate la punctele de ieșire din teritoriul vamal al Comunității, după ce animalele au părăsit teritoriul vamal al Comunității, în caz de schimbare a mijlocului de transport, precum și la locul primei descărcări în țara terță de destinație finală.
(4)
Este necesar să se autorizeze puncte de ieșire în scopul facilitării bunei desfășurări a controalelor la ieșirea din teritoriul vamal al Comunității.
(5)
Evaluarea stării fizice și de sănătate a animalelor necesită o expertiză și o experiență specifice. Prin urmare, ar trebui efectuate controalele de un medic veterinar. În plus, pentru ca aceste controale să fie precise și armonizate, ar trebui să se precizeze clar domeniul de aplicare al acestora și să se stabilească un model de raport.
(6)
Controalele efectuate în țări terțe în sensul prezentului regulament ar trebui să fie obligatorii și efectuate de agențiile statelor membre sau de agenții internaționale de control și supraveghere (denumite în continuare „agenții de supraveghere”), autorizate și controlate de statele membre în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 612/2009 al Comisiei din 7 iulie 2009 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (5). În vederea efectuării controalelor în sensul prezentului regulament, agențiile de supraveghere ar trebui, în special, să respecte cerințele privind autorizarea și controlul, stabilite în anexa VIII la Regulamentul (CE) nr. 612/2009.
(7)
Articolul 168 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și prezentul regulament prevăd că respectarea legislației Uniunii cu privire la bunăstarea animalelor este o condiție pentru plata restituirilor la export. Prin urmare, ar trebui specificat clar că, fără a aduce atingere cazurilor de forță majoră recunoscute de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, încălcarea acestor dispoziții privind bunăstarea animalelor nu duce la reducerea, ci la pierderea restituirii la export, corespunzător cu numărul animalelor în cazul cărora nu au fost respectate cerințele privind bunăstarea. Din aceste dispoziții, precum și din normele privind bunăstarea animalelor cuprinse la articolele 3-9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 și în anexele menționate la aceste articole rezultă, de asemenea, că se pierde restituirea pentru animalele în cazul cărora nu au fost respectate aceste norme privind bunăstarea, indiferent de starea fizică efectivă a animalelor.
(8)
În cazul în care se dovedește că Regulamentul (CE) nr. 1/2005 nu este respectat pentru un număr mare de animale, ar trebui să se aplice sancțiuni corespunzătoare, în afară de neplata restituirilor la export. În afară de aceasta, în cazul în care nerespectarea rezultă dintr-un dispreț total față de cerințele privind bunăstarea animalelor, ar trebui să se decidă pierderea totală a restituirii.
(9)
Având în vedere diferențele dintre diferite versiuni lingvistice, este necesar să se clarifice faptul că restituirea pentru toate animalele menționate în declarația de export nu se acordă în cazul în care numărul de animale pentru care nu se plătește nicio restituire ajunge la peste 5 % din numărul menționat în declarația de export acceptată, cu un minim de trei animale, sau la zece sau mai multe animale, cu un minim de 2 % din numărul menționat în declarația de export acceptată. Articolul 6 alineatul (2) litera (b) ar trebui modificat în consecință.
(10)
Statele membre ar trebui să furnizeze Comisiei informațiile necesare pentru supravegherea punerii în aplicare a prezentului regulament și pentru stabilirea rapoartelor corespunzătoare.
(11)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului de gestionare a organizării comune a piețelor agricole,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Domeniul de aplicare
În sensul articolului 168 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, plata restituirilor la exportul animalelor vii din specia bovină încadrate la codul NC 0102 (denumite în continuare „animalele”) depinde de respectarea articolelor 3-9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 și a anexelor menționate la aceste articole, precum și a prezentului regulament, în timpul transportului animalelor până la primul loc de descărcare în țara terță de destinație finală.
În sensul prezentului regulament, în cazul unui transport rutier, „primul loc de descărcare în țara terță de destinație finală” este locul în care primul animal este descărcat pentru ultima dată dintr-un vehicul rutier, excluzându-se astfel locurile în care traseul este întrerupt pentru odihna, hrănirea sau adăparea animalelor.
Articolul 2
Controalele pe teritoriul vamal al Comunității
(1) Animalele nu pot părăsi teritoriul vamal al Comunității decât prin următoarele puncte de ieșire:
(a)
un punct de control la frontieră autorizat printr-o decizie a Comisiei pentru controalele sanitar-veterinare a ungulatelor vii provenite din țări terțe;
sau
(b)
un punct de ieșire autorizat de statul membru.
(2) În ceea ce privește animalele pentru care se acceptă o declarație de export, medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire verifică, în conformitate cu Directiva 96/93/CE a Consiliului (6) dacă:
(a)
cerințele stabilite de Regulamentul (CE) nr. 1/2005 au fost respectate de la locul de plecare, astfel cum este definit la articolul 2 litera (r) din regulamentul respectiv, până la punctul de ieșire;
și
(b)
condițiile de transport pentru restul călătoriei sunt conforme cu Regulamentul (CE) nr. 1/2005 și dacă s-au luat măsurile necesare pentru asigurarea respectării acestuia până la prima descărcare în țara terță de destinație finală.
Medicul veterinar oficial care a efectuat controalele completează un raport conform cu modelul din anexa I la prezentul regulament, certificând dacă rezultatele controalelor efectuate în conformitate cu primul paragraf sunt satisfăcătoare sau nu.
Autoritatea veterinară răspunzătoare de la punctul de ieșire păstrează raportul respectiv timp de cel puțin trei ani. O copie a raportului se transmite agenției de plată.
(3) În cazul în care medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire consideră că sunt îndeplinite condițiile menționate la alineatul (2), certifică acest lucru prin una dintre mențiunile prevăzute în anexa II și prin ștampilarea și semnarea documentului care atestă ieșirea de pe teritoriul vamal al Comunității, fie în căsuța J a exemplarului de control T5, fie în locul cel mai potrivit al documentului național.
(4) Medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire vizează, pe documentul menționat la alineatul (3), numărul total de animale pentru care a fost acceptată o declarație de export, minus numărul de animale care au fătat sau avortat în timpul transportului, care au murit sau pentru care nu au fost respectate cerințele Regulamentului (CE) nr. 1/2005.
(5) Statele membre pot solicita ca exportatorul să avertizeze în prealabil medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire în legătură cu sosirea lotului.
(6) Prin derogare de la alineatul (1), în caz de aplicare a regimului de tranzit comunitar simplificat pentru transportul feroviar sau containere mari prevăzut la articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 612/2009, medicul veterinar oficial efectuează controalele pe lângă biroul la care animalele sunt plasate sub regimul menționat anterior.
Certificarea și mențiunile prevăzute la alineatele (3) și (4) din prezentul articol sunt trecute pe documentul utilizat pentru plata restituirii sau pe exemplarul de control T5, în cazul descris la articolul 11 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 612/2009.
Articolul 3
Controalele în țările terțe
(1) Exportatorul se asigură ca animalele să facă obiectul unui control după ce au părăsit teritoriul vamal al Comunității:
(a)
peste tot unde are loc o schimbare a mijlocului de transport, mai puțin în cazul în care schimbarea nu a fost planificată și ține de circumstanțe excepționale și neprevăzute;
(b)
la locul primei descărcări în țara terță de destinație finală.
(2) O agenție internațională de control și supraveghere, autorizată și controlată în acest scop de un stat membru în conformitate cu articolele 18-23 din Regulamentul (CE) nr. 612/2009 sau o agenție oficială dint-un stat membru este însărcinată cu efectuarea controalelor prevăzute la alineatul (1).
Controalele prevăzute la alineatul (1) sunt efectuate de un medic veterinar care posedă o diplomă, un certificat sau un alt titlu oficial de calificare veterinară menționat la articolul 21 din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului (7). Cu toate acestea, statele membre care au autorizat agențiile internaționale de control și supraveghere menționate la primul paragraf al prezentului alineat se asigură că agențiile respective verifică dacă medicii veterinari care posedă un titlu oficial de calificare veterinară neprevăzut de acea directivă cunosc cerințele impuse de Regulamentului (CE) nr. 1/2005. Verificările respective se realizează în mod rezonabil, obiectiv și imparțial, pe baza unor proceduri adecvate.
Pentru fiecare control efectuat în temeiul alineatului (1), medicul veterinar care a efectuat controlul completează un raport conform cu modelele care figurează în anexele III și IV la prezentul regulament.
Articolul 4
Procedura de plată a restituirilor la export
(1) Exportatorul furnizează autorităților competente ale statului membru în care este acceptată declarația de export toate informațiile necesare privind călătoria, până la data depunerii declarației de export.
În același timp sau cel târziu atunci când are cunoștință de acest fapt, exportatorul informează autoritățile competente cu privire la orice posibilă schimbare a mijlocului de transport.
(2) Cererile de plată a restituirilor la export, stabilite în conformitate cu articolul 46 din Regulamentul (CE) nr. 612/2009 sunt completate, în termenul prevăzut la articolul menționat anterior, cu:
(a)
documentul menționat la articolul 2 alineatul (3) din prezentul regulament, completat corespunzător;
și
(b)
rapoartele prevăzute la articolul 3 alineatul (2) al treilea paragraf din prezentul regulament.
(3) În cazul în care, ca urmare a unor circumstanțe de care exportatorul nu se face vinovat, controalele menționate la articolul 3 alineatul (1) nu au putut fi efectuate, autoritatea competentă, la cererea motivată a exportatorului, poate accepta alte documente care atestă respectarea Regulamentului (CE) nr. 1/2005.
Articolul 5
Neplata restituirilor la export
(1) Valoarea totală a restituirii la export per animal, calculată în conformitate cu al doilea paragraf, nu se plătește pentru:
(a)
animalele moarte în timpul transportului, cu excepția circumstanțelor prevăzute la alineatul (2);
(b)
animalele care au fătat sau au avortat în timpul transportului, înainte de prima descărcare în țara terță de destinație finală;
(c)
animale în cazul cărora, având în vedere documentele menționate la articolul 4 alineatul (2) și/sau orice alt element de care dispune cu privire la respectarea prezentului regulament, autoritatea competentă consideră că articolele 3-9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 și anexele menționate la aceste articole nu au fost respectate.
Greutatea unui animal pentru care nu se plătește restituirea este determinată, în mod forfetar, prin împărțirea greutății totale în kilograme care figurează pe declarația de export la numărul total de animale indicat în declarația menționată.
(2) În cazul în care animalele au murit în timpul transportului din motive de forță majoră după ce au părăsit teritoriul vamal al Comunității:
(a)
în caz de restituire nediferențiată, se plătește integral suma restituirii;
(b)
în caz de restituire diferențiată, se plătește suma părții din restituire calculată în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 612/2009.
Articolul 6
Sancțiunile
(1) Restituirea se reduce în plus cu o sumă egală cu suma restituirii care nu este achitată în conformitate cu articolul 5 alineatul (1), în cazul în care numărul de animale pentru care nu se plătește nicio restituire ajunge la:
(a)
peste 1 % din numărul menționat în declarația de export acceptată, cu un minim de două animale;
sau
(b)
peste cinci animale.
(2) Restituirea nu se acordă pentru toate animalele menționate în declarația de export, în cazul în care numărul de animale pentru care nu se plătește nicio restituire în temeiul articolului 5 alineatul (1) ajunge la:
(a)
peste 5 % din numărul menționat în declarația de export acceptată, cu un minim de trei animale;
sau
(b)
10 sau mai multe animale, cu un minim de 2 % din numărul menționat în declarația de export acceptată.
(3) În sensul alineatelor (1) și (2), nu se iau în considerare animalele moarte în timpul transportului și animalele care au fătat sau avortat înainte de prima descărcare în țara terță de destinație finală, pentru care exportatorul face dovada, într-un mod considerat satisfăcător de către autoritatea competentă, că moartea sau fătarea nu se datorează nerespectării Regulamentului (CE) nr. 1/2005.
(4) Sancțiunea menționată la articolul 48 din Regulamentul (CE) nr. 612/2009 nu se aplică nici sumei neplătite, nici sumei reducerii menționate la articolul 5 din prezentul regulament și la alineatele (1) și (2) din prezentul articol.
Articolul 7
Recuperarea sumelor plătite nejustificat
În cazul în care, după plata restituirii, se stabilește că Regulamentul (CE) nr. 1/2005 nu a fost respectat, partea corespunzătoare din restituire, inclusiv, după caz, sancțiunea menționată la articolul 6 din prezentul regulament, se consideră plătită nejustificat și se recuperează în conformitate articolul 49 din Regulamentul (CE) nr. 612/2009.
Articolul 8
Comunicarea informațiilor
Anual, până la 31 martie, Comisiei îi sunt comunicate, de către statele membre, următoarele informații privind aplicarea prezentului regulament pentru anul calendaristic încheiat:
(a)
numărul de declarații de export pentru animalele pentru care restituirea a fost plătită și numărul de animale pentru care restituirea a fost plătită;
(b)
numărul de declarații de export pentru care restituirea nu a fost plătită sau nu a fost plătită decât parțial și numărul de animale pentru care restituirea nu a fost plătită;
(c)
numărul de declarații de export pentru care restituirea a fost recuperată total sau parțial și numărul de animale pentru care restituirea a fost recuperată, inclusiv cele pentru care recuperarea restituirilor se referă la operațiuni de export anterioare perioadei în cauză;
(d)
motivele care stau la baza neachitării și recuperării restituirii pentru animalele prevăzute la literele (b) și (c), precum și numărul acestor animale înregistrate la categoriile B, C și, respectiv, D prevăzute în anexele I, III și IV;
(e)
numărul sancțiunilor pentru fiecare categorie prevăzută la articolul 6 alineatele (1) și (2) cu numărul de animale și valorile restituirilor neachitate corespunzătoare;
(f)
sumele în euro ale restituirilor neplătite și sumele recuperate, inclusiv sumele recuperate care corespund unor operațiuni de export anterioare perioadei în cauză;
(g)
numărul de declarații de export și sumele pentru care procedura de recuperare este în curs;
(h)
orice altă informație pe care statele membre o consideră pertinentă pentru punerea în aplicare a prezentului regulament.
Articolul 9
Abrogarea
Regulamentul (CE) nr. 639/2003 se abrogă.
Trimiterile la regulamentul abrogat se înțeleg ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa VI.
Articolul 10
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 16 septembrie 2010.