NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 461/2010
ze dne 27. května 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě (1), a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení,
po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi k tomu, aby formou nařízení použila čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) na určité kategorie vertikálních dohod a jim odpovídající jednání ve vzájemné shodě spadající pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Nařízení o blokových výjimkách se vztahují na vertikální dohody, které splňují určité podmínky, a mohou být obecná nebo specifická pro příslušná odvětví.
(2)
Komise definovala kategorii vertikálních dohod, které zpravidla splňují podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a přijala za tím účelem nařízení Komise (EU) č. 330/2010 ze dne 20. dubna 2010 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (3), které nahrazuje nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 (4).
(3)
Odvětví motorových vozidel, kam patří osobní automobily a užitková vozidla, bylo předmětem nařízení o specifických blokových výjimkách od roku 1985, z nichž nejnovější je nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (5). Nařízení (ES) č. 2790/1999 výslovně uvádělo, že se nevztahuje na vertikální dohody, jejichž předmět spadal do působnosti jiných nařízení o blokových výjimkách. Odvětví motorových vozidel proto nespadal do působnosti tohoto nařízení.
(4)
Použitelnost nařízení (ES) č. 1400/2002 končí dnem 31. května 2010. Na odvětví motorových vozidel by se však měla bloková výjimka nadále vztahovat, aby se zjednodušila administrativa, snížily náklady na dosažení souladu pro dotčené podniky a zároveň byl zajištěn účinný dozor nad trhem v souladu s čl. 103 odst. 2 písm. b) Smlouvy.
(5)
Dosavadní zkušenosti nabyté od roku 2002 ohledně prodeje nových motorových vozidel, distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby motorových vozidel umožňují definovat kategorie vertikálních dohod v odvětví motorových vozidel, o kterých je možné se domnívat, že zpravidla splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(6)
Tato kategorie zahrnuje vertikální dohody o koupi, prodeji a dalším prodeji nových motorových vozidel, vertikální dohody o koupi, prodeji a dalším prodeji náhradních dílů pro motorová vozidla a vertikální dohody o poskytování servisu oprav a údržby pro tato vozidla, pokud jsou tyto dohody uzavřeny mezi podniky, které mezi sebou nesoutěží, mezi určitými soutěžiteli nebo mezi určitými sdruženími maloobchodníků nebo servisních pracovníků. Patří sem i vertikální dohody obsahující dodatečná ustanovení o postoupení nebo užívání práv duševního vlastnictví. „Vertikální dohody“ by měly být definovány tak, aby zahrnovaly jak tyto dohody, tak odpovídající jednání ve vzájemné shodě.
(7)
Určité typy vertikálních dohod mohou zlepšit hospodářskou účinnost uvnitř výrobního a distribučního řetězce tím, že usnadní koordinaci mezi zúčastněnými podniky. Zejména mohou vést ke snížení obchodních a distribučních nákladů stran a zajistit optimální úroveň jejich prodejů a investic.
(8)
Pravděpodobnost, že účinky k povzbuzení účinnosti převáží případné účinky škodlivé pro soutěž vycházející z omezení obsažených ve vertikálních dohodách, závisí na stupni tržní síly stran dohody, a tedy i na míře konkurenceschopnosti těchto podniků vůči dalším dodavatelům zboží a poskytovatelům služeb, které jejich zákazníci považují z důvodů vlastností výrobků, jejich ceny a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné. Vertikální dohody obsahující omezení, která mohou omezovat hospodářskou soutěž a poškozovat spotřebitele nebo která nejsou nezbytná k dosažení účinků k povzbuzení účinnosti, by měly být z výhod blokové výjimky vyloučeny.
(9)
Pro definování náležité oblasti působnosti nařízení o blokových výjimkách musí Komise přihlížet ke konkurenčním podmínkám v příslušném odvětví. V tomto ohledu závěry podrobného sledování odvětví motorových vozidel obsažené v hodnotící zprávě o uplatňování nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 28. května 2008 (6) a ve sdělení Komise - Budoucí rámec soutěžního práva použitelný v odvětví motorových vozidel ze dne 22. července 2009 (7) ukázaly, že by měl být stanoven rozdíl mezi dohodami týkajícími se prodeje nových motorových vozidel a dohodami o poskytování servisu oprav a údržby a o prodeji náhradních dílů.
(10)
Pokud jde o prodej nových motorových vozidel, nezdá se, že by existovaly významné nedostatky v hospodářské soutěži, které by toto odvětví odlišovaly od jiných odvětví hospodářství a které by vyžadovaly použití odlišných pravidel, která by byla přísnější než pravidla obsažená v nařízení (EU) č. 330/2010. Prahová hodnota výše podílu na trhu, nevyloučení některých vertikálních dohod a další podmínky stanovené v uvedeném nařízení zpravidla zajistí, že vertikální dohody týkající se prodeje nových motorových vozidel splňují požadavky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Na tyto dohody by se proto měla vztahovat výjimka udělená nařízením (EU) č. 330/2010 za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky, jež jsou v něm stanoveny.
(11)
Pokud jde o dohody týkající se distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby motorových vozidel, je třeba přihlédnout k některým specifickým vlastnostem poprodejního trhu motorových vozidel. Zkušenosti, jež Komise nabyla při používání nařízení (ES) č. 1400/2002, svědčí o tom, že zvyšování cen za jednotlivé opravy se jen částečně odrazí ve zvýšené spolehlivosti moderních automobilů a v prodloužení intervalů mezi opravami. Tyto trendy jsou spjaty s technologickým vývojem a zvyšující se složitostí a spolehlivostí automobilových komponentů, které výrobci vozidel nakupují od dodavatelů původního vybavení Tito dodavatelé komponentů prodávají své výrobky jako náhradní díly na poprodejním trhu jak prostřednictvím schválených sítí opraven provozovaných samotnými výrobci vozidel, tak prostřednictvím nezávislých kanálů, v důsledku čehož se na poprodejních trzích s motorovými vozidly stávají významnou konkurenční silou. Náklady, které spotřebitelé v Unii v průměru platí za servis opravy a údržby motorových vozidel, představují velmi vysoký podíl celkových výdajů spotřebitelů v souvislosti s motorovými vozidly.
(12)
Konkurenční podmínky na poprodejním trhu motorových vozidel mají také přímý dopad na veřejnou bezpečnost, neboť vozidla, nejsou-li správně opravena, mohou být řízena nebezpečným způsobem, a také na veřejné zdraví a životní prostředí, jelikož emise oxidu uhličitého a dalších znečišťujících látek ovzduší mohou být vyšší z vozidel u nichž není pravidelně prováděna údržba.
(13)
Pokud je možno definovat samostatný poprodejní trh, závisí účinná hospodářská soutěž na trzích s nákupem a prodejem náhradních dílů a s poskytováním servisu oprav a údržby motorových vozidel na stupni konkurenční interakce mezi schválenými servisními pracovníky, tzn. servisními pracovníky působícími v rámci sítí servisů zřizovaných přímo či nepřímo výrobcem vozidel, a mezi schválenými a nezávislými subjekty, včetně nezávislých dodavatelů náhradních dílů a servisních pracovníků. Schopnost nezávislých subjektů obstát v konkurenci závisí na neomezeném přístupu k nezbytným vstupům, jako jsou náhradní díly a technické informace.
(14)
S ohledem na uvedené zvláštnosti jsou pravidla uvedená v nařízení (EU) č. 330/2010 včetně jednotné prahové hodnoty podílu na trhu 30 % nezbytná, ale nikoliv dostatečná k tomu, aby bylo zajištěno, že bude výhoda blokové výjimky vyhrazena pouze těm vertikálním dohodám týkajícím se distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby, o nichž lze s dostatečnou jistotou předpokládat, že splňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(15)
Na vertikální dohody týkající se distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby by se proto měla bloková výjimka vztahovat, pouze pokud kromě podmínek pro výjimku stanovených nařízení (EU) č. 330/2010 splňují přísnější požadavky ohledně některých závažných omezení hospodářské soutěže, která by mohla omezit dodávky a využití náhradních dílů na poprodejním trhu motorových vozidel.
(16)
Výhoda blokové výjimky by zejména neměla být udělena dohodám, jež omezují prodej náhradních dílů členy selektivního distribučního systému výrobce vozidel nezávislým servisním pracovníkům, kteří je používají pro poskytování servisu oprav a údržby. Bez přístupu k těmto náhradním dílům by nezávislí servisní pracovníci nebyli schopni účinně soutěžit se schválenými servisy, protože by nemohli poskytovat zákazníkům kvalitní služby, které přispívají k bezpečnému a spolehlivému fungování motorových vozidel.
(17)
V zájmu zajištění účinné hospodářské soutěže na trhu poskytování servisu oprav a údržby a s cílem umožnit servisům nabízet konečným uživatelům konkurenční náhradní díly by se bloková výjimka zároveň neměla vztahovat na vertikální dohody, které však, třebaže jsou v souladu s nařízením (EU) č. 330/2010, omezují schopnost výrobců náhradních dílů tyto díly prodávat schváleným servisním pracovníkům v rámci distribučního systému výrobce vozidel, nezávislým distributorům náhradních dílů, nezávislým servisním pracovníkům nebo konečným uživatelům. Není tím dotčena odpovědnost výrobců náhradních dílů podle občanského práva nebo schopnost výrobců vozidel požadovat od schválených servisních pracovníků v rámci jejich distribučního systému, aby používali náhradní díly, které odpovídají kvalitě komponentů použitých pro montáž určitého motorového vozidla. Navíc vzhledem k tomu, že výrobci vozidel mají přímou smluvní odpovědnost pro případ záručních oprav, servisu zdarma a svolávání vozidel, by dohody obsahující povinnost schválených servisních pracovníků používat pro tyto opravy pouze náhradní díly dodávané výrobcem vozidla měly být výjimkou pokryty.
(18)
Aby také bylo umožněno schváleným i nezávislým servisním pracovníkům a konečným uživatelům rozpoznat výrobce komponentů nebo náhradních dílů pro motorová vozidla a vybírat si mezi jinými možnými díly, bloková výjimka by se neměla vztahovat dohody, kterými výrobce motorových vozidel omezuje možnost výrobce komponentů nebo originálních náhradních dílů umisťovat účinně a čitelně svoji obchodní značku nebo logo na tyto díly.
(19)
Aby byl všem hospodářským subjektům poskytnut čas přizpůsobit se tomuto nařízení, bylo by vhodné prodloužit použitelnost ustanovení nařízení (ES) č. 1400/2002 týkajících se vertikálních dohod o nákupu, prodeji a dalším prodeji nových motorových vozidel do 31. května 2013. Pokud jde o vertikální dohody o prodeji náhradních dílů a o poskytování servisu oprav a údržby, mělo by se toto nařízení použít od 1. června 2010, aby byla zachována náležitá ochrana hospodářské soutěže na poprodejních trzích motorových vozidel.
(20)
Komise bude neustále sledovat vývoj v odvětví motorových vozidel a přijme vhodná nápravná opatření, pokud se objeví nedostatky v hospodářské soutěži, jež mohou na trhu distribuce nových motorových vozidel, dodávek náhradních dílů nebo poprodejního servisu motorových vozidel poškozovat spotřebitele.
(21)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (8), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(22)
Podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 může úřad pro hospodářskou soutěž členského státu odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení na celém území členského státu nebo na jeho části, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má na celém území členského státu nebo na jeho části dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(23)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam negativní účinky na hospodářskou soutěž vyplývající z existence paralelních sítí vertikálních dohod, jež mají podobné účinky omezující přístup na relevantní trh nebo hospodářskou soutěž na tomto trhu. Tyto kumulativní účinky mohou například vzniknout v případech selektivní distribuce nebo závazků zakazujících soutěž.
(24)
K posílení dohledu nad paralelními sítěmi vertikálních dohod, které mají podobné účinky omezující hospodářskou soutěž a které se týkají více než 50 % daného trhu, může Komise formou nařízení prohlásit, že se toto nařízení nevztahuje na vertikální dohody obsahující určitá omezení vztahující se k dotyčnému trhu, čímž obnoví plné použití článku 101 Smlouvy na tyto dohody.
(25)
K posouzení účinků tohoto nařízení na hospodářskou soutěž v oblasti maloobchodu s motorovými vozidly, dodávek náhradních dílů a poprodejního servisu pro motorová vozidla na vnitřním trhu je vhodné, aby byla vypracována hodnotící zpráva o provádění tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„vertikální dohodou“ dohoda nebo jednání ve vzájemné shodě, jež byly uzavřeny mezi dvěma nebo více podniky, z nichž každý pro účely dohody nebo jednání ve vzájemné shodě jedná na různé úrovni výrobního či distribučního řetězce, a které se týkají podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat určité zboží nebo služby;
b)
„vertikálním omezením“ omezení hospodářské soutěže obsažené ve vertikální dohodě spadající do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy;
c)
„schváleným servisním pracovníkem“ poskytovatel servisu oprav a údržby motorových vozidel, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel;
d)
„schváleným distributorem“ distributor náhradních dílů pro motorová vozidla, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel;
e)
„samostatným servisním pracovníkem“
i)
poskytovatel servisu oprav a údržby motorových vozidel nezačleněný do distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel, pro která poskytuje opravy nebo údržbu,
ii)
schválený servisní pracovník v rámci distribučního systému dotyčného dodavatele v tom rozsahu, ve kterém poskytuje servis oprav a údržby pro motorová vozidla jiného dodavatele, do jehož distribučního systému nenáleží;
f)
„samostatným distributorem“
i)
distributor náhradních dílů pro motorová vozidla, který nepůsobí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel pro která prodává náhradní díly,
ii)
schválený distributor v rámci distribučního systému dotyčného dodavatele v tom rozsahu, ve kterém prodává náhradní díly pro motorová vozidla jiného dodavatele, do jehož distribučního systému nenáleží;
g)
„motorovým vozidlem“ vozidlo s vlastním pohonem a třemi či více koly určené pro použití na veřejných komunikacích;
h)
„náhradními díly“ zboží, které je určené k instalaci do motorového vozidla nebo na něj, aby se nahradily komponenty uvedeného vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití motorového vozidla, s výjimkou paliva;
i)
„systémem selektivní distribuce“ distribuční systém, ve kterém se dodavatel zavazuje přímo nebo nepřímo k prodeji smluvního zboží nebo služeb pouze distributorům vybraným na základě stanovených kritérií a ve kterém se tito distributoři zavazují, že nebudou prodávat toto zboží nebo tyto služby neschváleným distributorům na území, které je dodavatelem vyhrazeno pro provoz systému.
2. Pro účely tohoto nařízení zahrnují pojmy „podnik“, „dodavatel“, „výrobce“ a „kupující“ i jejich spojené podniky.
„Propojenými podniky“ se rozumí:
a)
podniky, ve kterých jedna strana dohody přímo nebo nepřímo:
i)
má pravomoc vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
ii)
má pravomoc jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
iii)
má právo řídit záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v jedné smluvní straně vykonávat práva, uvedená v písmenu a);
c)
podniky, v nichž podnik uvedený v písmenu b) má přímo či nepřímo práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
d)
podniky, v nichž jedna strana dohody spolu s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenu a), b) nebo c), nebo v nichž dva nebo více posledně zmíněných podniků, mají společně práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
e)
podniky, ve kterých vykonávají práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a) společně:
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d), nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden nebo více spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran.
KAPITOLA II
VERTIKÁLNÍ DOHODY TÝKAJÍCÍ SE NÁKUPU, PRODEJE NEBO DALŠÍHO PRODEJE NOVÝCH MOTOROVÝCH VOZIDEL
Článek 2
Použitelnost nařízení (ES) č. 1400/2002
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy se od 1. června 2010 do 31. května 2013 ustanovení čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na vertikální dohody týkající se podmínek, na jejichž základě mohou strany kupovat, prodávat nebo dále prodávat nová motorová vozidla a které splňují požadavky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 1400/2002, jež se vztahují konkrétně na vertikální dohody týkající se nákupu, prodeje a dalšího prodeje nových motorových vozidel.
Článek 3
Použití nařízení (EU) č. 330/2010
S účinkem ode dne 1. června 2013 se nařízení (EU) č. 330/2010 použije na vertikální dohody týkající se nákupu, prodeje a dalšího prodeje nových motorových vozidel.
KAPITOLA III
VERTIKÁLNÍ DOHODY TÝKAJÍCÍ SE POPRODEJNÍHO TRHU MOTOROVÝCH VOZIDEL
Článek 4
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije pro vertikální dohody týkající se podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat náhradní díly pro motorová vozidla nebo poskytovat servis oprav a údržby pro motorová vozidla, které splňují požadavky pro výjimku podle nařízení Komise (EU) č. 330/2010 a neobsahují žádné z tvrdých omezení uvedených v článku 5 tohoto nařízení.
Tato výjimka se použije, pokud uvedené dohody obsahují vertikální omezení.
Článek 5
Omezení, jež vedou k odebrání výhody blokové výjimky - tvrdá omezení
Výjimka podle článku 4 se nevztahuje na vertikální dohody, jejichž cílem je přímo nebo nepřímo, samostatně nebo společně s jinými faktory pod kontrolou stran:
a)
omezení prodeje náhradních dílů pro motorová vozidla členy selektivního distribučního systému nezávislým servisním pracovníkům, kteří používají tyto díly k opravám a údržbě motorových vozidel;
b)
omezení dohodnuté mezi dodavatelem náhradních dílů, nástrojů pro opravy nebo diagnostického nebo jiného zařízení a výrobcem motorových vozidel, které omezuje možnost dodavatele prodávat toto zboží schváleným nebo nezávislým distributorům nebo schváleným nebo nezávislým servisním pracovníkům nebo konečným uživatelům;
c)
omezení dohodnuté mezi výrobcem motorových vozidel, který používá komponenty pro první montáž motorových vozidel, a dodavatelem těchto komponentů, které omezuje schopnost dodavatele účinným a dobře viditelným způsobem umisťovat svoji obchodní značku nebo logo na dodávané komponenty nebo na náhradní díly.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 6
Nepoužití tohoto nařízení
Podle článku 1a nařízení č. 19/65/EHS může Komise tam, kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu, nařízením prohlásit, že se toto nařízení nepoužije na vertikální dohody obsahující specifická omezení vztahující se k uvedenému trhu.
Článek 7
Dohled a hodnotící zpráva
Komise pravidelně dohlíží na provádění tohoto nařízení a vypracuje zprávu o provádění tohoto nařízení nejpozději do dne 31. května 2021 zejména s ohledem na podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
Článek 8
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2010.
Jeho použitelnost končí dnem 31. května 2023.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. května 2010.
REGULAMENTUL (UE) NR. 461/2010 AL COMISIEI
din 27 mai 2010
privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene categoriilor de acorduri verticale și practici concertate în sectorul autovehiculelor
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul nr. 19/65/CEE al Consiliului din 2 martie 1965 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat anumitor categorii de acorduri și practici concertate (1), în special articolul 1,
după publicarea proiectului prezentului regulament,
după consultarea Comitetului consultativ privind practicile restrictive și pozițiile dominante,
întrucât:
(1)
Regulamentul nr. 19/65/CEE împuternicește Comisia să aplice articolul 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2), prin regulament, anumitor categorii de acorduri verticale și practici concertate corespunzătoare care intră sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat. Regulamentele de exceptare pe categorii se aplică în cazul acordurilor verticale care îndeplinesc anumite condiții și pot fi generale sau specifice unui sector.
(2)
Comisia a definit o categorie de acorduri verticale pe care le consideră, în mod normal, ca îndeplinind condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat și, în acest sens, a adoptat Regulamentul (UE) nr. 330/2010 al Comisiei din 20 aprilie 2010 privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (3), care înlocuiește Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei (4).
(3)
Sectorul autovehiculelor, care include atât autoturismele, cât și vehiculele comerciale, a făcut obiectul unor regulamente specifice de exceptare pe categorii începând cu 1985, cel mai recent fiind Regulamentul (CE) nr. 1400/2002 al Comisiei din 31 iulie 2002 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate în sectorul autovehiculelor (5). Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 a prevăzut în mod expres că acesta nu se aplică acordurilor verticale care intră în domeniul de aplicare al unui alt regulament de exceptare pe categorii. Prin urmare, sectorul autovehiculelor nu a intrat sub incidența acestui regulament.
(4)
Regulamentul (CE) nr. 1400/2002 expiră la data de 31 mai 2010. Cu toate acestea, sectorul autovehiculelor ar trebui să continue să beneficieze de o exceptare pe categorii pentru a se simplifica procedurile administrative și a se diminua costurile de conformitate pentru întreprinderile în cauză, asigurând în același timp supravegherea eficace a piețelor, în conformitate cu articolul 103 alineatul (2) litera (b) din tratat.
(5)
Experiența dobândită din 2002 în ceea ce privește distribuția de autovehicule noi, distribuția de piese de schimb și furnizarea de servicii de reparație și întreținere pentru autovehicule permite definirea unei categorii de acorduri verticale în sectorul autovehiculelor care pot fi considerate ca îndeplinind în mod normal condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat.
(6)
Această categorie include acorduri verticale pentru cumpărarea, vânzarea sau revânzarea de autovehicule noi, acorduri verticale pentru cumpărarea, vânzarea sau revânzarea de piese de schimb pentru autovehicule și acorduri verticale pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere pentru astfel de vehicule, atunci când acele acorduri sunt încheiate între întreprinderi neconcurente, între anumiți concurenți ori de către anumite asociații de comercianți cu amănuntul sau reparatori. De asemenea, include acorduri verticale care conțin dispoziții auxiliare privind cesionarea sau utilizarea drepturilor de proprietate intelectuală. Termenul de „acorduri verticale” trebuie definit în consecință, pentru a include atât astfel de acorduri, cât și practicile concertate corespunzătoare.
(7)
Anumite tipuri de acorduri verticale pot îmbunătăți eficiența economică în cadrul unui proces de producție sau de distribuție prin facilitarea unei mai bune coordonări între întreprinderile participante. În special, aceste acorduri pot duce la o reducere a costurilor de tranzacție și distribuție suportate de părți și la o optimizare a vânzărilor lor și a nivelurilor de investiții.
(8)
Probabilitatea ca astfel de efecte de creștere a eficienței să compenseze orice efecte anticoncurențiale cauzate de restricțiile cuprinse în acordurile verticale depinde de puterea de piață a părților la acord și, prin urmare, de măsura în care aceste întreprinderi se confruntă cu concurența din partea altor furnizori de bunuri sau servicii considerate de către clienții lor ca fiind interschimbabile sau substituibile între ele, datorită caracteristicilor produselor, prețurilor și utilizării căreia acestea îi sunt destinate. Acordurile verticale care conțin restricții care sunt susceptibile de a restrânge concurența și a aduce prejudicii consumatorilor ori care nu sunt indispensabile pentru creșterea eficienței ar trebui să fie excluse de la beneficiul exceptării pe categorii.
(9)
În scopul de a defini domeniul de aplicare adecvat al unui regulament de exceptare pe categorii, Comisia trebuie să țină seama de condițiile de concurență din sectorul respectiv. În acest sens, monitorizarea în profunzime a sectorului autovehiculelor prevăzută de Raportul de evaluare cu privire la funcționarea Regulamentului (CE) nr. 1400/2002 al Comisiei din 28 mai 2008 (6) și de Comunicarea Comisiei privind viitorul cadru legislativ în domeniul concurenței aplicabil sectorului autovehiculelor din 22 iulie 2009 (7) a arătat că trebuie făcută o distincție între acordurile pentru distribuția de autovehicule noi și acordurile pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere și pentru distribuția de piese de schimb.
(10)
În ceea ce privește distribuția de autovehicule noi, nu pare să existe nicio deficiență semnificativă în domeniul concurenței care ar diferenția acest sector de alte sectoare economice și care ar putea necesita aplicarea unor norme diferite și mai stricte decât cele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 330/2010. Pragul privind cota de piață, excluderea anumitor acorduri verticale de la exceptare și celelalte condiții prevăzute în acest regulament asigură, în general, că acordurile verticale pentru distribuția autovehiculelor respectă dispozițiile de la articolul 101 alineatul (3) din tratat. Prin urmare, astfel de acorduri ar trebui să beneficieze de exceptarea acordată prin Regulamentul (UE) nr. 330/2010, sub rezerva respectării tuturor condițiilor prevăzute de acesta.
(11)
În ceea ce privește acordurile pentru distribuția de piese de schimb și pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere, ar trebui luate în considerare anumite caracteristici specifice ale pieței serviciilor postvânzare pentru autovehicule. În special, experiența acumulată de Comisie în aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1400/2002 arată că majorările de prețuri pentru lucrări de reparație individuale sunt doar parțial reflectate în fiabilitatea sporită a mașinilor moderne și în prelungirea intervalelor între operațiunile de service. Aceste din urmă tendințe sunt legate de evoluția tehnologică, de complexitatea în creștere și de fiabilitatea componentelor auto pe care producătorii de vehicule le achiziționează de la furnizorii de echipamente originale. Astfel de furnizori de componente își vând produsele ca piese de schimb pe piața serviciilor postvânzare, atât prin intermediul rețelelor de reparatori autorizați ale producătorilor de vehicule, cât și prin canale independente, reprezentând astfel o forță concurențială importantă pe piața auto a serviciilor postvânzare. Costurile suportate, în medie, de consumatorii din Uniune în legătură cu serviciile de reparație și întreținere pentru autovehicule reprezintă o proporție foarte mare din totalul cheltuielilor în materie de autovehicule ale consumatorilor.
(12)
Condițiile concurențiale de pe piața serviciilor postvânzare pentru autovehicule au, de asemenea, un impact direct asupra siguranței publice, în sensul că vehiculele pot fi conduse într-un mod nesigur dacă au fost reparate incorect, precum și asupra sănătății publice și a mediului, având în vedere că emisiile de dioxid de carbon și de alți poluanți ai aerului pot fi mai ridicate în cazul autovehiculelor care nu au făcut obiectul unor lucrări de întreținere periodice.
(13)
În măsura în care o piață separată a serviciilor postvânzare poate fi definită, concurența efectivă pe piețele pentru cumpărarea și vânzarea de piese de schimb, precum și pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere pentru autovehicule depinde de gradul de interacțiune concurențială între reparatorii autorizați, și anume cei care operează în cadrul rețelelor de reparații stabilite direct sau indirect de către producătorii de vehicule, precum și între operatorii autorizați și operatorii independenți, inclusiv furnizorii independenți de piese de schimb și reparatorii. Capacitatea acestora din urmă de a exercita o concurență depinde de accesul fără restricții la elemente esențiale precum piese de schimb și informații tehnice.
(14)
Având în vedere aceste caracteristici specifice, normele din Regulamentul (UE) nr. 330/2010, inclusiv pragul uniform de 30 % privind cota de piață, sunt necesare, dar nu sunt suficiente pentru a asigura că beneficiul de pe urma exceptării pe categorii este rezervat numai acelor acorduri verticale pentru distribuția de piese de schimb și pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere pentru care se poate presupune cu suficientă certitudine că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat.
(15)
Prin urmare, acordurile verticale pentru distribuția de piese de schimb și pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere ar trebui să beneficieze de exceptarea pe categorii numai în cazul în care, în plus față de condițiile de exceptare prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 330/2010, acestea sunt conforme cu cerințe mai stricte privind anumite tipuri de restricții severe ale concurenței care ar putea limita furnizarea și utilizarea de piese de schimb pe piața auto a serviciilor postvânzare.
(16)
În special, dreptul de a beneficia de exceptarea pe categorii nu ar trebui să fie acordat acordurilor care restricționează vânzarea de piese de schimb de către membrii sistemului de distribuție selectivă al unui producător de vehicule către reparatorii independenți, care le folosesc pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere. Fără acces la astfel de piese de schimb, acești reparatori independenți nu ar putea concura în mod eficace cu reparatori autorizați, din moment ce nu ar putea oferi consumatorilor servicii de bună calitate care să contribuie la funcționarea sigură și fiabilă a autovehiculelor.
(17)
Mai mult decât atât, în scopul de a asigura o concurență efectivă pe piețele serviciilor de reparație și întreținere și pentru a permite reparatorilor să ofere utilizatorilor finali piese de schimb concurente, exceptarea pe categorii nu ar trebui să acopere acordurile verticale care, deși respectă Regulamentul (UE) nr. 330/2010, limitează totuși capacitatea unui producător de piese de schimb de a vinde astfel de piese reparatorilor autorizați din cadrul sistemului de distribuție al unui producător de vehicule, distribuitorilor independenți de piese de schimb, reparatorilor independenți sau utilizatorilor finali. Acest lucru nu afectează răspunderea producătorilor de piese de schimb în temeiul dreptului civil ori capacitatea producătorilor de vehicule de a solicita reparatorilor autorizați din cadrul sistemului lor de distribuție să folosească numai piese de schimb care se potrivesc cu calitatea componentelor folosite la asamblarea anumitor autovehicule. Mai mult, având în vedere implicarea contractuală directă a producătorilor de vehicule în ceea ce privește reparațiile în garanție, service-ul gratuit și operațiunile de rechemare în service, exceptarea ar trebui să fie aplicată acordurilor care conțin obligații ale reparatorilor autorizați de a folosi numai piese de schimb furnizate de producătorul de vehicule pentru aceste reparații.
(18)
În cele din urmă, pentru a permite reparatorilor autorizați și independenți și utilizatorilor finali să identifice producătorul de componente sau piese de schimb pentru autovehicule și să aleagă dintre piese de schimb alternative, exceptarea pe categorii nu ar trebui să acopere acordurile în temeiul cărora un producător de autovehicule limitează capacitatea unui producător de componente sau de piese de schimb originale de a își plasa efectiv și în mod vizibil marca sau sigla pe piesele de schimb în cauză.
(19)
În scopul de a oferi tuturor operatorilor timpul necesar pentru a se adapta la prezentul regulament, este oportun să se prelungească perioada de aplicare a dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1400/2002 cu privire la acordurile verticale pentru cumpărarea, vânzarea și revânzarea de autovehicule noi până la 31 mai 2013. În ceea ce privește acordurile verticale pentru distribuția de piese de schimb și pentru furnizarea de servicii de reparație și întreținere, prezentul regulament ar trebui să se aplice începând cu 1 iunie 2010, astfel încât să continue să asigure protecția adecvată a concurenței pe piața serviciilor postvânzare pentru autovehicule.
(20)
Comisia va continua să monitorizeze, în mod continuu, evoluțiile din sectorul autovehiculelor și va lua măsuri de remediere adecvate în cazul în care apar deficiențe în domeniul concurenței care ar putea duce la prejudicii pentru consumatori pe piața pentru distribuția de autovehicule noi, pe piața pentru furnizarea de piese de schimb sau pe piața de servicii postvânzare pentru autovehicule.
(21)
Comisia poate retrage beneficiul aplicării prezentului regulament, în temeiul articolului 29 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (8), în cazul în care constată, într-un anumit caz, că un acord căruia i se aplică exceptarea prevăzută în acest sens în prezentul regulament are totuși efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat.
(22)
Autoritatea de concurență a unui stat membru poate retrage beneficiul aplicării prezentului regulament în temeiul articolului 29 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 în ceea ce privește teritoriul respectivului stat membru sau o parte a acestuia în cazul în care, într-un anumit caz, un acord căruia i se aplică exceptarea prevăzută în acest sens în prezentul regulament are totuși efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat pe teritoriul respectivului stat membru sau pe o parte a acestuia și în cazul în care un astfel de teritoriu are toate caracteristicile unei piețe geografice distincte.
(23)
Atunci când se stabilește dacă beneficiul aplicării prezentului regulament ar trebui retras, în temeiul articolului 29 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, sunt deosebit de importante efectele anticoncurențiale care decurg din existența unor rețele paralele de acorduri verticale care au efecte similare care restrâng într-un mod semnificativ accesul pe o piață sau la concurența în cadrul acesteia. Asemenea efecte cumulative pot apărea, de exemplu, în cazul distribuției selective sau al obligațiilor de neconcurență.
(24)
Pentru a întări controlul rețelelor paralele de acorduri verticale care au efecte anticoncurențiale similare și care acoperă peste 50 % dintr-o piață dată, Comisia poate, prin regulament, declara prezentul regulament inaplicabil în cazul acordurilor verticale care conțin restricții specifice privind piața respectivă, restabilind, în acest fel, aplicarea deplină a articolului 101 din tratat pentru acest tip de acorduri.
(25)
Pentru a evalua efectele prezentului regulament asupra concurenței în domeniul vânzării cu amănuntul de autovehicule, al furnizării de piese de schimb și al serviciului postvânzare pentru autovehicule pe piața internă, este necesar să se redacteze un raport de evaluare privind funcționarea prezentului regulament,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII COMUNE
Articolul 1
Definiții
(1) În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
„acord vertical” înseamnă un acord sau o practică concertată convenite între două sau mai multe întreprinderi, care acționează fiecare, în sensul acordului sau al practicii concertate, la niveluri diferite ale procesului de producție sau de distribuție și care se referă la condițiile în care părțile pot cumpăra, vinde sau revinde anumite bunuri sau servicii;
(b)
„restricție verticală” înseamnă restricționarea concurenței într-un acord vertical care intră sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat;
(c)
„reparator autorizat” înseamnă un prestator de servicii de reparație și întreținere pentru autovehicule care funcționează în cadrul sistemului de distribuție creat de un furnizor de autovehicule;
(d)
„distribuitor autorizat” înseamnă un distribuitor de piese de schimb pentru autovehicule care funcționează în cadrul sistemului de distribuție creat de un furnizor de autovehicule;
(e)
„reparator independent” înseamnă:
(i)
un prestator de servicii de reparație și întreținere pentru autovehicule care nu funcționează în cadrul unui sistem de distribuție creat de furnizorul autovehiculelor pentru care furnizează reparații sau întreținere;
(ii)
un reparator autorizat din cadrul sistemului de distribuție al unui furnizor dat, în măsura în care acesta asigură servicii de reparație sau întreținere pentru autovehicule în raport cu care nu este membru al respectivului sistem de distribuție al furnizorului;
(f)
„distribuitor independent” înseamnă:
(i)
un distribuitor de piese de schimb pentru autovehicule care nu funcționează în cadrul unui sistem de distribuție creat de furnizorul autovehiculelor pentru care distribuie piesele de schimb;
(ii)
un distribuitor autorizat din cadrul sistemului de distribuție al unui furnizor dat, în măsura în care acesta distribuie piese de schimb pentru autovehicule în raport cu care nu este membru al respectivului sistem de distribuție al furnizorului;
(g)
„autovehicul” înseamnă un vehicul autopropulsat destinat utilizării pe drumurile publice și care are trei sau mai multe roți;
(h)
„piese de schimb” înseamnă bunuri care urmează să fie instalate în sau pe un autovehicul pentru a înlocui componente ale respectivului autovehicul, inclusiv bunuri cum ar fi lubrifianții necesari la funcționarea autovehiculului, cu excepția combustibilului;
(i)
„sistem de distribuție selectivă” înseamnă un sistem de distribuție prin care furnizorul se obligă să vândă bunurile sau serviciile contractuale, direct sau indirect, numai anumitor distribuitori selectați pe baza unor criterii stabilite și prin care acești distribuitori se obligă să nu vândă aceste bunuri sau servicii unor distribuitori neagreați, pe teritoriul rezervat de către furnizor pentru aplicarea acestui sistem.
(2) În sensul prezentului regulament, termenii „întreprindere”, „furnizor”, „producător” și „cumpărător” includ întreprinderile asociate respective.
„Întreprinderi asociate” înseamnă:
(a)
întreprinderi în care o parte la acord dispune, în mod direct sau indirect, de:
(i)
mai mult de jumătate din drepturile de vot; ori
(ii)
competența de a numi mai mult de jumătate din membrii consiliului de supraveghere, ai consiliului de administrație sau ai organismelor care asigură reprezentarea legală a întreprinderii; ori
(iii)
dreptul de a gestiona activitățile întreprinderii;
(b)
întreprinderi care dispun, în mod direct sau indirect, într-o întreprindere parte la acord, de drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(c)
întreprinderi în care o întreprindere menționată la litera (b) dispune, în mod direct sau indirect, de drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(d)
întreprinderi în care o parte la acord, împreună cu una sau mai multe dintre întreprinderile menționate la literele (a), (b) sau (c), ori în care două sau mai multe dintre acestea din urmă dispun în comun de drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(e)
întreprinderi în care drepturile sau competențele enumerate la litera (a) sunt deținute în comun de:
(i)
părțile la acord sau întreprinderile asociate respective ale acestora menționate la literele (a)-(d); sau
(ii)
una sau mai multe dintre părțile la acord sau una sau mai multe dintre întreprinderile asociate ale acestora menționate la literele (a)-(d) și una sau mai multe părți terțe.
CAPITOLUL II
ACORDURI VERTICALE CU PRIVIRE LA CUMPĂRAREA, VÂNZAREA SAU REVÂNZAREA DE AUTOVEHICULE NOI
Articolul 2
Aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1400/2002
În temeiul articolului 101 alineatul (3) din tratat, în perioada 1 iunie 2010-31 mai 2013, articolul 101 alineatul (1) din tratat nu se aplică acordurilor verticale care se referă la condițiile în care părțile pot cumpăra, vinde sau revinde autovehicule noi, care îndeplinesc cerințele pentru o exceptare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1400/2002, cu privire în mod specific la acorduri verticale pentru cumpărarea, vânzarea sau revânzarea de autovehicule noi.
Articolul 3
Aplicarea Regulamentului (UE) nr. 330/2010
De la 1 iunie 2013, Regulamentul (UE) nr. 330/2010 se aplică acordurilor verticale cu privire la cumpărarea, vânzarea sau revânzarea de autovehicule noi.
CAPITOLUL III
ACORDURI VERTICALE CU PRIVIRE LA PIAȚA AUTO A SERVICIILOR POSTVÂNZARE
Articolul 4
Exceptare
În temeiul articolului 101 alineatul (3) din tratat și sub rezerva dispozițiilor prezentului regulament, articolul 101 alineatul (1) din tratat nu se aplică acordurilor verticale care se referă la condițiile în care părțile pot cumpăra, vinde sau revinde piese de schimb pentru autovehicule sau pot furniza servicii de reparație și întreținere pentru autovehicule, care îndeplinesc cerințele pentru o exceptare în temeiul Regulamentului (UE) nr. 330/2010 și nu conțin niciuna dintre clauzele în materie de restricții grave enumerate la articolul 5 din prezentul regulament.
Această exceptare se aplică în măsura în care asemenea acorduri conțin restricții verticale.
Articolul 5
Restricții care retrag beneficiul aplicării exceptării pe categorii - restricții grave
Exceptarea prevăzută la articolul 4 nu se aplică acordurilor verticale care, direct sau indirect, separat sau în combinație cu alți factori aflați sub controlul părților, au ca obiect:
(a)
restricționarea vânzărilor de piese de schimb pentru autovehicule de către membrii unui sistem de distribuție selectivă către reparatori independenți care folosesc aceste piese pentru repararea și întreținerea unui autovehicul;
(b)
restricția, convenită între un furnizor de piese de schimb, instrumente de reparații sau de diagnostic sau de alte echipamente și un producător de autovehicule, care limitează capacitatea furnizorului de a vinde aceste bunuri către distribuitori autorizați sau independenți sau către reparatori autorizați sau independenți sau utilizatori finali;
(c)
restricția, convenită între un producător de autovehicule care utilizează componente pentru asamblarea inițială a autovehiculelor și furnizorul de astfel de componente, care limitează capacitatea furnizorului de a-și plasa marca sau sigla în mod efectiv și ușor vizibil pe componentele furnizate sau pe piesele de schimb.
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 6
Neaplicarea prezentului regulament
În temeiul articolului 1a din Regulamentul nr. 19/65/CEE, Comisia poate declara, prin regulament, că, în cazul în care rețele paralele de restricții verticale similare acoperă mai mult de 50 % din piața relevantă, prezentul regulament nu se aplică acordurilor verticale care cuprind restricții specifice cu privire la acea piață.
Articolul 7
Monitorizare și raport de evaluare
Comisia va monitoriza funcționarea prezentului regulament și va elabora un raport privind funcționarea acestuia până la 31 mai 2021, având în vedere în special condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat.
Articolul 8
Perioada de valabilitate
Prezentul regulament intră în vigoare la 1 iunie 2010.
Prezentul regulament expiră la 31 mai 2023.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 27 mai 2010.