NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 333/2011
ze dne 31. března 2011,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy určité typy kovového šrotu přestávají být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po předložení navrhovaného opatření Evropskému parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s kovovým šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy kovový šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci kovového šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po železném, ocelovém a hliníkovém šrotu, kterého lze použít v ocelárnách, slévárnách, hliníkárnách a přetavovacích pecích jako suroviny pro výrobu kovů. Železný, ocelový a hliníkový šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy a specifikace odpovídající požadavkům průmyslu vyrábějícího kovy.
(3)
Kritéria stanovující, kdy železný, ocelový a hliníkový šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby železný, ocelový a hliníkový šrot získaný procesem využití odpadů, splňoval technické požadavky hutnického průmyslu, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí a lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i kovového šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci železného, ocelového a hliníkového šrotu, který nebude mít nebezpečné vlastnosti a nebude obsahovat nekovové příměsi.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o kovovém šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení kvality.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu se železným, ocelovým a hliníkovým šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s železným, ocelovým a hliníkovým šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že tato kritéria bude nutno přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy kovový šrot přestává být šrotem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle čl. 39 odst. 1 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, který byl předán Evropskému parlamentu.
(8)
Evropský parlament nevyjádřil s navrhovaným opatřením nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria vymezující, kdy železný, ocelový a hliníkový šrot, včetně šrotu ze slitin hliníku, přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené ve směrnici 2008/98/ES.
Kromě toho se rozumí:
a)
„železným a ocelovým šrotem“ kovový šrot, který obsahuje hlavně železo a ocel;
b)
„hliníkovým šrotem“ kovový šrot, který obsahuje hlavně hliník a slitiny hliníku;
c)
„držitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem kovového šrotu;
d)
„výrobcem“ držitel, který jako první předává kovový šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento kovový šrot přestal být odpadem;
e)
„dovozcem“ jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží kovový šrot, který přestal být odpadem, na celní území Unie;
f)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností kovového šrotu;
g)
„vizuální prohlídkou“ prohlídka všech částí dodávky kovového šrotu pomocí lidských smyslů nebo jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
h)
„dodávkou“ určité množství kovového šrotu určeného k přepravě od výrobce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro železný a ocelový šrot
Železný a ocelový šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
a)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
b)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití a zpracovaný ve shodě s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
c)
železný a ocelový šrot získaný procesem využití odpadů splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
d)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 5 a 6.
Článek 4
Kritéria pro hliníkový šrot
Hliníkový šrot, včetně šrotu ze slitin hliníku, přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
a)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy II;
b)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití a zpracovaný ve shodě s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy II;
c)
hliníkový šrot získaný procesem využití odpadů splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy II;
d)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 5 a 6.
Článek 5
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce kovového šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze III.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky kovového šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 6
Řízení kvality
1. Výrobce zavede systém řízení kvality umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článcích 3 a 4.
2. Systém řízení kvality zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
vstupní kontrola odpadu používaného jako vstupního materiálu pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I a II;
b)
monitorování postupů a technik používaných při zpracování odpadu, které jsou popsány v bodě 3.3 přílohy I a II;
c)
monitorování kvality kovového šrotu získaného procesem využití, podle ustanovení uvedených v oddílu 1 přílohy I a II (včetně odebírání a rozboru vzorků);
d)
účinnost monitorování radioaktivity podle ustanovení bodu 1.5 přílohy I a II;
e)
zpětná vazba od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu kovového šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
hodnocení a zlepšování systému řízení kvality;
h)
odborná příprava zaměstnanců.
3. Systém řízení kvality předepisuje pro každé z kritérií zvláštní požadavky na sledování kvality, které jsou uvedeny v příloze I a II.
4. Pokud některý z postupů uvedených v bodě 3.3 přílohy I nebo v bodě 3.3 přílohy II provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení kvality, který bude ve shodě s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (2), jenž získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo kterýkoliv jiný environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 ze dne 25. listopadu 2009 o dobrovolné účasti organizací v systému Společenství pro environmentální řízení podniků a audit (EMAS) (3) ověří, že systém řízení kvality je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření bude provedeno vždy jednou za tři roky.
6. Dovozce bude od svých dodavatelů požadovat, aby zavedli systém řízení kvality, který bude v souladu s požadavky odstavců 1, 2 a 3 tohoto článku a který bude ověřen nezávislým externím ověřovatelem.
7. Výrobce svůj systém řízení kvality na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 9. října 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 31. března 2011.
REGULAMENTUL (UE) NR. 333/2011 AL CONSILIULUI
din 31 martie 2011
de stabilire a criteriilor de determinare a condițiilor în care anumite tipuri de deșeuri metalice nu mai constituie deșeuri în temeiul Directivei 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (1), în special articolul 6 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea măsurilor propuse Parlamentului European,
întrucât:
(1)
Dintr-o evaluare a mai multor fluxuri de deșeuri reiese că piețele de reciclare a deșeurilor metalice ar beneficia de pe urma elaborării unor criterii specifice de determinare a condițiilor în care deșeurile metalice obținute din deșeuri nu mai constituie deșeuri. Aceste criterii ar trebui să asigure un nivel ridicat de protecție a mediului. Acestea nu ar trebui să aducă atingere clasificării deșeurilor metalice ca deșeuri de către țări terțe.
(2)
Rapoarte ale Centrului Comun de Cercetare al Comisiei Europene au demonstrat că există o piață și o cerere pentru utilizarea deșeurilor de fier, oțel și aluminiu ca materie primă în oțelării, topitorii, rafinării de aluminiu și unități de retopire pentru producția de metale. Prin urmare, deșeurile de fier, oțel și aluminiu ar trebui să fie suficient de pure și să respecte standardele relevante aplicabile deșeurilor sau specificațiile formulate de industria metalurgică.
(3)
Criteriile de determinare a condițiilor în care deșeurile de fier, oțel și aluminiu nu mai constituie deșeuri ar trebui să asigure că deșeurile de fier, oțel și aluminiu care rezultă dintr-o operațiune de recuperare respectă cerințele tehnice ale industriei metalurgice, respectă legislația și standardele aplicabile produselor și nu generează un impact global negativ asupra mediului și sănătății umane. Rapoartele Centrului Comun de Cercetare al Comisiei Europene au demonstrat că criteriile propuse pentru deșeurile utilizate ca input în operațiunea de recuperare, pentru procesele și tehnicile de tratare, precum și pentru deșeurile metalice care rezultă din operațiunea de recuperare îndeplinesc obiectivele respective, pentru că ar trebui să ducă la producția de deșeuri de fier, oțel și aluminiu fără proprietăți periculoase și cu cât mai puțini compuși nemetalici.
(4)
Pentru a asigura respectarea criteriilor, este oportun să se prevadă comunicarea informațiilor despre deșeurile metalice care nu mai constituie deșeuri și punerea în aplicare a unui sistem de management al calității.
(5)
Se poate dovedi necesară o revizuire a criteriilor dacă, pe baza monitorizării evoluției condițiilor de piață pentru deșeurile de fier, oțel și aluminiu, se constată existența unor efecte negative asupra piețelor de reciclare a deșeurilor de fier, oțel și aluminiu, în special în ceea ce privește disponibilitatea acestor deșeuri și accesul la acestea.
(6)
Pentru a permite operatorilor să se adapteze la criteriile de determinare a condițiilor în care deșeurile metalice nu mai constituie deșeuri, este oportun să se prevadă o perioadă rezonabilă de tranziție înainte de aplicarea prezentului regulament.
(7)
Comitetul instituit prin articolul 39 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE nu a emis un aviz privind măsurile prevăzute de prezentul regulament și, prin urmare, Comisia a transmis Consiliului o propunere cu privire la măsurile respective, pe care a înaintat-o, de asemenea, Parlamentului European.
(8)
Parlamentul European nu s-a opus măsurilor propuse,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește criteriile de determinare a condițiilor în care deșeurile de fier, oțel și aluminiu, inclusiv deșeurile de aliaje de aluminiu, nu mai constituie deșeuri.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile prevăzute în Directiva 2008/98/CE.
De asemenea, se aplică următoarele definiții:
(a)
„deșeuri de fier și oțel” înseamnă deșeuri metalice care constau în principal în fier și oțel;
(b)
„deșeuri de aluminiu” înseamnă deșeuri metalice care constau în principal în aluminiu și aliaje de aluminiu;
(c)
„deținător” înseamnă persoana fizică sau juridică aflată în posesia deșeurilor metalice;
(d)
„producător” înseamnă deținătorul care transferă deșeurile metalice altui deținător pentru prima dată ca deșeuri metalice care nu mai constituie deșeuri;
(e)
„importator” înseamnă orice persoană fizică sau juridică stabilită pe teritoriul Uniunii, care introduce pe teritoriul vamal al Uniunii deșeuri metalice care nu mai constituie deșeuri;
(f)
„personal calificat” înseamnă personalul care este calificat, în virtutea experienței ori a pregătirii sale, să monitorizeze și să evalueze proprietățile deșeurilor metalice;
(g)
„inspecție vizuală” înseamnă inspectarea deșeurilor metalice din toate componentele unui transport, cu ajutorul simțurilor umane sau al oricăror echipamente nespecializate;
(h)
„transport” înseamnă un lot de deșeuri metalice care urmează a fi livrate de la un producător la un alt deținător și care poate fi prezent într-una sau mai multe unități de transport, precum containerele.
Articolul 3
Criterii pentru deșeurile de fier și deșeurile de oțel
Deșeurile de fier și deșeurile de oțel nu mai constituie deșeuri dacă, la transferul de la producător la alt deținător, sunt îndeplinite toate condițiile următoare:
(a)
deșeurile folosite ca input pentru operațiunea de recuperare respectă criteriile stabilite în anexa I secțiunea 2;
(b)
deșeurile folosite ca input pentru operațiunea de recuperare au fost tratate în conformitate cu criteriile stabilite în anexa I secțiunea 3;
(c)
deșeurile de fier și oțel care rezultă din operațiunea de recuperare respectă criteriile stabilite în anexa I secțiunea 1;
(d)
producătorul îndeplinește cerințele prevăzute la articolele 5 și 6.
Articolul 4
Criterii pentru deșeurile de aluminiu
Deșeurile de aluminiu, inclusiv deșeurile de aliaje de aluminiu, nu mai constituie deșeuri dacă, la transferul de la producător la alt deținător, sunt îndeplinite toate condițiile următoare:
(a)
deșeurile folosite ca input pentru operațiunea de recuperare respectă criteriile stabilite în anexa II secțiunea 2;
(b)
deșeurile folosite ca input pentru operațiunea de recuperare au fost tratate în conformitate cu criteriile stabilite în anexa II secțiunea 3;
(c)
deșeurile de aluminiu care rezultă din operațiunea de recuperare respectă criteriile stabilite în anexa II secțiunea 1;
(d)
producătorul îndeplinește cerințele prevăzute la articolele 5 și 6.
Articolul 5
Declarația de conformitate
(1) Producătorul sau importatorul emite, pentru fiecare transport de deșeuri metalice, o declarație de conformitate potrivit modelului prevăzut în anexa III.
(2) Producătorul sau importatorul transmite declarația de conformitate următorului deținător al transportului de deșeuri metalice. Producătorul sau importatorul păstrează o copie a declarației de conformitate timp de cel puțin un an de la data emiterii sale și o pune la dispoziția autorităților competente la cererea acestora.
(3) Declarația de conformitate poate să fie și în format electronic.
Articolul 6
Managementul calității
(1) Producătorul pune în aplicare un sistem de management al calității adecvat care să poată demonstra conformitatea cu criteriile menționate la articolele 3 și 4.
(2) Sistemul de management al calității include un set de proceduri documentate referitoare la fiecare dintre următoarele aspecte:
(a)
controlul de acceptare a deșeurilor utilizate ca input pentru operațiunea de recuperare, conform secțiunii 2 a anexelor I și II;
(b)
monitorizarea proceselor și tehnicilor de tratare prezentate în secțiunea 3.3 a anexelor I și II;
(c)
monitorizarea calității deșeurilor metalice care rezultă din operațiunea de recuperare, conform secțiunii 1 a anexelor I și II (inclusiv prelevarea și analiza probelor);
(d)
eficacitatea monitorizării radiațiilor, conform secțiunii 1.5 a anexelor I și II;
(e)
opiniile clienților referitoare la conformitatea cu calitatea deșeurilor metalice;
(f)
înregistrarea rezultatelor monitorizării realizate în temeiul literelor (a)-(d);
(g)
revizuirea și îmbunătățirea sistemului de management al calității;
(h)
formarea personalului.
(3) Sistemul de management al calității stabilește în egală măsură cerințele specifice de monitorizare prevăzute în anexele I și II pentru fiecare criteriu.
(4) Dacă tratamentele menționate în secțiunea 3.3 a anexei I sau în secțiunea 3.3 a anexei II sunt efectuate de un deținător anterior, producătorul se asigură că furnizorul pune în aplicare un sistem de management al calității care respectă cerințele din prezentul articol.
(5) Un organism de evaluare a conformității, astfel cum este definit în Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor (2), care a obținut acreditarea în conformitate cu respectivul regulament, sau orice alt verificator de mediu, astfel cum este definit la articolul 2 punctul 20 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1221/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind participarea voluntară a organizațiilor la un sistem comunitar de management de mediu și audit (EMAS) (3) verifică dacă sistemul de management al calității respectă cerințele din prezentul articol. Verificarea ar trebui efectuată o dată la trei ani.
(6) Importatorul solicită furnizorilor săi să pună în aplicare un sistem de management al calității care să respecte cerințele alineatelor (1), (2) și (3) din prezentul articol și care a fost verificat de un verificator extern independent.
(7) Producătorul permite accesul autorităților competente la sistemul de management al calității la cererea acestora.
Articolul 7
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 9 octombrie 2011.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 31 martie 2011.