ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. září 2010
o režimu státních podpor C 4/09 (ex N 679/97) zavedeném Francií ve prospěch rozhlasového vysílání
(oznámeno pod číslem K(2010) 6483)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/147/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (3),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 2. října 1997 oznámila Francouzská republika Komisi režim podpory N 679/97 - návrh nařízení, jehož cílem bylo pozměnit zavedený režim podpory rozhlasového vysílání (4). Komise rozhodnutím ze dne 10. listopadu 1997 (5) schválila prodloužení tohoto režimu podpory rozhlasového vysílání na dobu deseti let.
(2)
Úprava uvedeného režimu podpory byla schválena rozhodnutím Komise ze dne 28. července 2003 (6). Úprava navrhovaná francouzskými orgány se mimo jiné týkala změny pravidel pro financování režimu podpory (7). V uvedeném rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že pozměněný režim podpory je slučitelný se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato úprava nabyla účinnosti dne 1. ledna 2003 na období deseti let.
(3)
Soudní dvůr Evropské unie prohlásil dne 22. prosince 2008 rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 týkající se období 1997-2002 za neplatné. Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány (podrobný popis tohoto postupu viz část 3 „Důvody, které vedly k zahájení řízení“).
(4)
Dopisem ze dne 11. února 2009 Komise informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ve věci uvedené podpory.
(5)
Rozhodnutí Komise zahájit uvedené řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětné podpoře.
(6)
Francouzská republika podala své připomínky k tomuto opatření dopisem ze dne 23. dubna 2009.
(7)
Komise neobdržela žádné další připomínky zúčastněných stran v této věci.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(8)
Předmětné opatření je režimem podpory ve prospěch malých francouzských rozhlasových stanic zaměřených na místní posluchače, které plní roli místní sociální komunikace a jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nepřekročí 20 % obratu.
(9)
Podpora byla financována prostřednictvím parafiskálního poplatku odváděného z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
(10)
Příslušný orgán, kterým je Fond na podporu rozhlasového vysílání (Fonds de soutien à l’expression radiophonique, FSER), může poskytnout tři druhy podpor:
a)
zřizovací příspěvek ve prospěch rozhlasových stanic „radios associatives“ nově povolených Nejvyšší radou pro rozhlasové a televizní vysílání (Conseil supérieur de l’audiovisuel), který nesmí překročit tabulkově stanovenou maximální hranici;
b)
provozní příspěvek, jehož výše je určena nejprve progresivní a poté degresivní tabulkovou sazbou stanovenou výborem pro udělování dotací. Tento příspěvek se může v rámci stanovených limitů zvýšit s ohledem na úsilí, které provozovatel rozhlasového vysílání vynakládá v oblasti vnitřního řízení a při činnostech v oblasti vzdělávací, občanské a kulturní nebo v oblasti místní sociální komunikace;
c)
příspěvek na vybavení ve výši 50 % nákladů na obnovu zařízení způsobilých rozhlasových stanic, který může být poskytnut pouze jednou za pět let a nesmí přesáhnout tabulkově stanovenou maximální hranici.
(11)
Tento režim je uplatňován od roku 1989 a prodělal několik úprav, které byly všechny oznámeny Komisi a Komisí schváleny v letech 1990, 1992, 1997 a 2003.
2.1 Příjemci režimu podpory
(12)
Návrh oznámený francouzskými orgány zavádí režim podpory podle článku 80 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, ve znění článku 25 zákona 89-25 ze dne 17. ledna 1989 a článku 27 zákona 90-1170 ze dne 29. prosince 1990, který stanoví:
„Provozovatelům rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, bude za podmínek stanovených nařízením Conseil d’État (Státní rady) poskytnuta podpora.
Financování této podpory se zajišťuje výběrem poplatku z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Na úplatu, již provozovatelé rozhlasového vysílání obdrží v souvislosti s vysíláním na podporu kolektivních akcí nebo obecně prospěšných akcí, nebude při stanovení horní hranice uvedené v odstavci 1 tohoto článku brán zřetel.“
2.2 Způsob financování režimu podpory
(13)
Pokud jde o financování režimu podpor, návrh oznámený francouzskými orgány dne 2. října 1997, jenž se stal nařízením č. 97-1263 ze dne 29. prosince 1997, kterým se zavádí parafiskální poplatek ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání (9), stanoví v článku 1:
„K financování Fondu na podporu majitelů licence k provozování rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, se s účinností od 1. ledna 1998 na období pěti let zavádí parafiskální poplatek z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání (dále jen ‚poplatek z reklamní činnosti‘). Cílem uvedeného poplatku je podpora rozhlasového vysílání.“
Článek 2 téhož nařízení stanoví:
„Poplatek se vyměřuje z částek po odečtení provize agentuře a daně z přidané hodnoty, které jsou zaplaceny inzerenty za šíření jejich reklamních sdělení určených pro francouzské území.
Osobami povinnými k odvádění poplatku jsou osoby, které jsou zodpovědné za uvádění těchto reklamních vysílání na trh.
Sazba poplatku bude stanovena ve společném výnosu ministrů pro rozpočet a spoje a bude odstupňovaná podle čtvrtletních příjmů provozovatelů povinných k odvádění poplatků, přičemž platí následující horní hranice:
[…].“
Článek 4 téhož nařízení stanoví, že poplatek uvedený v článku 2 nařízení je vyměřen a vybrán daňovou správou ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání podle týchž právních předpisů a s týmiž zárukami a sankcemi, jaké platí pro daň z přidané hodnoty.
(14)
Tato ustanovení byla změněna v souvislosti s úpravou režimu podpory, který byl oznámen Komisi a schválen rozhodnutím ze dne 28. července 2003 (10). Podle nových pravidel parafiskálnímu poplatku podléhají pouze provozovatelé usazení na francouzském území.
3. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(15)
Rozhodnutím N 679/97 Komise v roce 1997 schválila úpravu režimu podpory spočívajícího v systému financování prostřednictvím parafiskálního poplatku z reklamy vysílané rozhlasem nebo televizí. Toto rozhodnutí neobsahuje žádnou analýzu způsobu financování. Rozhodnutí z roku 1997 bylo účinné až do roku 2003, kdy bylo nahrazeno novým rozhodnutím o schválení NN 42/03 (11).
(16)
Dne 3. srpna 2004 Régie Networks, reklamní dceřiná společnost velké francouzské rozhlasové stanice NRJ, napadla u soudu v Lyonu poplatky odvedené v roce 2001 (152 524 EUR). Případ byl předmětem žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce k Soudnímu dvoru ohledně platnosti rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 o povolení podpory.
(17)
Soudní dvůr prohlásil rozsudkem (12) ze dne 22. prosince 2008 rozhodnutí z roku 1997 za neplatné s odůvodněním, že Komise neprovedla posouzení způsobu financování zkoumaného opatření.
(18)
V bodě 89 svého rozsudku Soudní dvůr připomíná, že přezkoumání opatření podpory Komisí musí nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory. V bodě 99 svého rozsudku Soudní dvůr uvádí, že poplatek je nedílnou součástí opatření podpory, pokud na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existuje vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem.
(19)
Poté, co Soudní dvůr ověřil, zda všechny tyto podmínky jsou v daném případě splněny, dospěl v bodě 112 svého rozsudku k závěru, že poplatek z reklamní činnosti je nedílnou součástí režimu podpor pro rozhlasové vysílání, k jejichž financování tento poplatek slouží. Komise tudíž měla povinnost zohlednit uvedený poplatek při přezkumu předmětného režimu podpory, což však v rozhodnutí NN 42/03 neučinila.
(20)
V návaznosti na rozsudek, který prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 za neplatné, Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány. V důsledku toho Komise dne 11. února 2009 zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie pod číslem řízení C4/2009 (13).
4. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(21)
Dopisem ze dne 23. dubna 2009 zaslaly francouzské orgány Komisi tyto připomínky:
a)
Průměrná výše finančních prostředků vybraných a odvedených v průběhu dotčeného období odpovídala částce 20 milionů EUR ročně, která byla rozdělena mezi více než 500 příjemců.
b)
Je nesporné, že zahraniční hospodářské subjekty poskytující rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech rovněž odváděly tento parafiskální poplatek, jejich totožnost však není možné zjistit.
c)
Podpora nemůže být navrácena ze dvou hlavních důvodů: za prvé, tento režim podpor byl řádně oznámen a opakovaně schválen Komisí, což vedlo ke vzniku legitimního očekávání u příjemců. Za druhé, finanční situace příjemců neumožňuje francouzským orgánům za současných okolností získat zpět vyplacené částky.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Právní základ posouzení
(22)
Posouzení předmětného režimu podpor je založeno na čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
5.2 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie
(23)
Ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví:
„Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(24)
Analýza předmětného případu s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
a) Podpora poskytnutá státem ze státních prostředků
Režim podpor je financován z prostředků pocházejících z odvodů parafiskálního poplatku, který je stanoven v právních předpisech, vybírán daňovou správou, a který se vztahuje na reklamu šířenou v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Podpory jsou tudíž poskytovány z veřejných zdrojů francouzského státu.
b) Účinek narušení nebo možnosti narušení hospodářské soutěže zvýhodněním určitých podniků nebo určitých odvětví výroby
Režim podpory zvýhodňuje pouze provozovatele služeb rozhlasového vysílání. Příjemci režimu podpory jsou provozovatelé těchto služeb, jejichž reklamní zdroje nedosahují 20 % jejich celkového obratu. Tito provozovatelé jsou konkurenty, pokud jde o příjmy z reklam a upoutání posluchačů, a to zejména vzhledem k ostatním provozovatelům rozhlasového vysílání na území Francie, jejichž podnikatelské příjmy přesahují tuto hranici a kteří nejsou příjemci veřejné podpory v rámci režimu podpor.
Předmětné podpory tudíž narušují nebo přinejmenším mohou narušit hospodářskou soutěž mezi provozovateli služeb, kteří jsou příjemci uvedených podpor a provozovateli služeb, kteří jejich příjemci nejsou.
c) Vliv na obchod mezi členskými státy
Služby rozhlasového vysílání poskytované z francouzského území, a to zejména příjemci režimu podpor, mohou být přijímány v jiných členských státech, byť jen v příhraničních oblastech. Je také zřejmé, že parafiskálnímu poplatku stanovenému oznámenými právními předpisy podléhají i reklamní zdroje provozovatelů služeb poskytovaných z jiných členských států na francouzském území.
Z toho vyplývá, že oznámený režim podpor ovlivňuje nebo může ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
d) Závěr ohledně existence státní podpory
Vzhledem k těmto okolnostem má Komise za to, že režim podpory rozhlasového vysílání oznámený francouzskými orgány spadá do působnosti ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za předpokladu, že uvedený režim představuje státní podporu, musí Komise přezkoumat jeho slučitelnost s vnitřním trhem. V souladu s výše uvedeným rozsudkem Régie Networks musí být poplatek z reklamní činnosti, ze kterého je financována předmětná podpora, zohledněn při přezkumu slučitelnosti tohoto režimu.
5.3 Slučitelnost podpory ve smyslu čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie
(25)
Oznámené opatření podpory vzhledem k svému předmětu a rozsahu působnosti zjevně nesplňuje podmínky stanovené v čl. 107 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 107 odst. 3 písm. a) a b) Smlouvy o fungování Evropské unie.
(26)
Vzhledem ke svému cíli zvýhodnit stanice poskytující rozhlasové služby na francouzském území a podpořit zejména ty, jejichž reklamní zdroje jsou nejnižší, se režim podpory zaměřuje na zabezpečení plurality sdělovacích prostředků na území Francie, což je oprávněným obecným cílem. Podpora příjemců by tak mohla být přezkoumána s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ten stanoví: „Za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány: (…) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem (…)“. V tomto případě musí Komise porovnat kladné a záporné účinky opatření.
(27)
Ve svých předchozích rozhodnutích Komise dospěla k závěru, že režim podpor má pozitivní účinky a je slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na skutečnost, že tento režim podpor přispívá k jasně stanovenému cíli obecného zájmu. Jeho cílem je totiž podporovat pluralitu stanic poskytujících rozhlasové služby na území Francie. Režim podporuje malé stanice zaměřené na místní posluchače s ohledem na sociální, kulturní a místní zájmy, což je oprávněný cíl obecného zájmu. Možnost narušení hospodářské soutěže způsobené režimem podpor zvýhodňujícím tyto místní stanice je nízká a nemění podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Vzhledem k poslání a velikosti těchto stanic je narušení hospodářské soutěže mezi těmito stanicemi a provozovateli stejných druhů služeb v jiném členském státě velmi omezená. V důsledku toho je vliv tohoto režimu na obchod mezi členskými státy velmi nízký.
(28)
Z přezkumu článků 3 a 6 nařízení č. 97-1263 nicméně vyplývá, že způsob financování režimu podpory prostřednictvím dotčeného parafiskálního poplatku je nedílnou součástí opatření, což mimo jiné uvedl Soudní dvůr v rozsudku Régie Networks (body 99 až 112).
(29)
Jak je uvedeno v bodě 89 rozsudku Régie Networks: „způsob financování podpory může činit celý režim podpor, k jehož financování slouží, neslučitelným se společným trhem. Přezkoumání podpory tudíž nemůže být odděleno od účinků jejího způsobu financování. Přezkoumání opatření podpory Komisí musí naopak nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory (viz v tomto smyslu zejména výše uvedený rozsudek van Calster a další, bod 49, jakož i rozsudek ze dne 15. července 2004, Pearle a další, C-345/02, Sb. rozh. 2004, s. I-7139, bod 29)“.
(30)
Z toho vyplývá, že Komise musí při přezkumu slučitelnosti režimu podpory s vnitřním trhem zmíněný poplatek zohlednit. V tomto ohledu se uvedený poplatek z reklamní činnosti zdá být v rozporu s obecnou zásadou, která byla pravidelně uváděna Komisí a potvrzena také Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 25. června 1970, Francie v. Komise (47/69, Sb. rozh. 1970, s. 487), podle níž musejí být dovezené výrobky nebo služby osvobozeny od jakéhokoli parafiskálního poplatku určeného k financování režimu podpor, které jsou poskytovány pouze domácím podnikům. Soudní dvůr uvedl tuto analýzu v bodě 115 svého rozsudku Régie Networks.
(31)
Komise má za to, že neosvobození rozhlasových služeb poskytovaných ve Francii ze stanic usazených v jiných členských státech, které nemohou být příjemci podpor poskytovaných v rámci oznámeného režimu, mění podmínky obchodu v míře, která je v rozporu se společným zájmem. I kdyby byl obecný cíl podpory příjemců, který oznámený režim sleduje, oprávněný a mohl být považován za slučitelný s vnitřním trhem, v případě způsobu financování uvedeného režimu tomu tak není.
6. ZÁVĚRY
(32)
Za těchto okolností Komise dospěla k závěru, že tento režim podpor může být prohlášen za slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na kritéria stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Komise však nemůže schválit způsob financování tohoto režimu.
(33)
V tomto ohledu Komise vzala na vědomí skutečnost zmíněnou v dopise francouzských orgánů ze dne 23. dubna 2009, tedy údajnou nemožnost zjistit (mezi plátci parafiskálního poplatku, ze kterého je režim financován) totožnost zahraničních hospodářských subjektů, které poskytovaly rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech v období, během nějž byl dotyčný režim podpor uplatňován. Komise připouští, že vzhledem ke staršímu datu skutkových okolností existují jisté administrativní potíže, které znemožňují zjištění jejich totožnosti. Nicméně na základě informací, které francouzské orgány poskytly, se v tomto případě nezdá, že by uplynulé časové období představovalo samo o sobě nepřekonatelnou překážku pro zjištění totožnosti osob povinných k odvádění poplatku. Francouzské orgány však uvedly, že z informací, které mají k dispozici, nelze vždy zjistit, zda osoby povinné k odvádění poplatku byly provozovatelé vysílající z francouzského území nebo z jiného členského státu. V takovém případě je jejich povinností ve lhůtě šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí individuálně informovat osobu povinnou k odvádění poplatku o jejím konkrétním právu na navrácení poplatků, pokud vysílala do Francie z jiného členského státu. Orgány musejí vynaložit veškeré prostředky, které mají k dispozici, aby zjistily totožnost osob povinných k odvádění poplatku. Jelikož však není jisté, zda francouzské orgány budou samy moci zjistit totožnost všech osob povinných k odvádění tohoto poplatku, ukládá se jim povinnost vhodným způsobem zveřejnit informace o opatření k navrácení poplatků, aby dotčené hospodářské subjekty měly možnost se samy přihlásit.
(34)
Nic nebrání tomu, aby Francie umožnila těmto neznámým subjektům uplatnit právo na navrácení poplatků, které byly neoprávněně odvedeny v období let 1997-2002. Francie může napravit neslučitelnost způsobu financování režimu podpor navrácením částky poplatků, které jsou v rozporu s vnitřním trhem za těchto podmínek:
-
Francie osloví dotčené hospodářské subjekty formou individuálního oznámení jejich konkrétního práva na navrácení poplatků ve všech případech, ve kterých jsou francouzské orgány schopny zjistit jejich totožnost, a formou vhodného zveřejnění informací zejména prostřednictvím inzerce v odborných časopisech v celé Evropské unii (14),
-
pro podání žádosti o navrácení bude osobám povinným k odvádění poplatku poskytnuta lhůta tří let (15) od odpovídajícího zveřejnění,
-
navrácení poplatku se uskuteční nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti (16),
-
navrácené částky budou navýšeny o skutečné úroky naběhlé za období ode dne jejich odvedení do dne jejich skutečného navrácení, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (17),
-
francouzské orgány přijmou veškeré rozumné důkazy o zaplacení poplatku, které jim dotčené hospodářské subjekty poskytnou,
-
právo na navrácení nesmí podléhat dalším podmínkám,
-
každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zašlou francouzské orgány Komisi pravidelně zprávy o stavu postupu navrácení poplatků,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim podpor zavedený Francií je slučitelný s vnitřním trhem za podmínek stanovených v článku 2.
Článek 2
K odstranění diskriminace vůči zahraničním provozovatelům rozhlasového vysílání, kteří francouzskému státu odvedli poplatky z reklamní činnosti, aniž by byli příjemci režimu podpor, francouzské orgány navrátí parafiskální poplatky vybrané od zahraničních subjektů v období let 1997-2002. Ve lhůtě šesti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informují všechny hospodářské subjekty povinné k odvádění poplatků, které mají být navráceny, o jejich právu na navrácení, a to ve všech případech, kdy budou moci zjistit jejich totožnost a prostřednictvím odpovídajícího zveřejnění je vyzvat, a tak jim umožnit, aby se přihlásily, přičemž jim poskytnou tříletou lhůtu k podání žádosti o navrácení poplatků (18). Po této výzvě a na základě důkazů předložených dotčenými hospodářskými subjekty Francie nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti o navrácení navrátí poplatky neslučitelné s vnitřním trhem navýšené o naběhlé skutečné úroky, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie informuje Komisi o opatřeních přijatých za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie zašle Komisi pravidelnou zprávu o stavu postupu navrácení poplatků uvedeného v článku 2, a to do uplynutí lhůty tří let ode dne posledního opatření odpovídajícího zveřejnění uvedeného v článku 2.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 29. září 2010.
DECIZIA COMISIEI
din 29 septembrie 2010
privind schema de ajutor C 4/09 (ex N 679/97) pe care Franța a pus-o în aplicare în favoarea radiodifuziunii
[notificată cu numărul C(2010) 6483]
(Numai textul în limba franceză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/147/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf (1),
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a) (2),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolele menționate anterior (3),
întrucât:
1. PROCEDURA
(1)
Prin scrisoarea din 2 octombrie 1997, Republica Franceză a notificat Comisiei schema de ajutor N 679/97 - un proiect de decret privind modificarea unei scheme de ajutor deja existente, destinată radiodifuziunii (4). Prin decizia din 10 noiembrie 1997 (5), Comisia a aprobat prelungirea acestei scheme de sprijin destinate radiodifuziunii pentru o durată de zece ani.
(2)
O modificare a schemei de ajutor menționate a fost autorizată prin decizia Comisiei din 28 iulie 2003 (6). Modificarea propusă de autoritățile franceze viza, între altele, o schimbare în modalitățile de finanțare ale schemei de ajutor (7). În decizia menționată, Comisia a concluzionat că schema de ajutor astfel modificată este compatibilă cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”). Această modificare a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2003, pentru o perioadă de zece ani.
(3)
La 22 decembrie 2008, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a declarat nevalidă decizia Comisiei din 10 noiembrie 1997 privind perioada 1997-2002. Prin urmare, Comisia a luat toate măsurile necesare pentru a remedia ilegalitatea constatată și a reexaminat informațiile furnizate de autoritățile franceze (pentru o descriere detaliată a acestei proceduri, a se vedea secțiunea 3 „Motive care au condus la inițierea procedurii”).
(4)
Prin scrisoarea din 11 februarie 2009, Comisia a informat Republica Franceză cu privire la decizia sa de a iniția, pentru ajutorul în cauză, procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE.
(5)
Decizia Comisiei de inițiere a procedurii menționate a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (8). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile privind ajutorul în cauză.
(6)
Prin scrisoarea din 23 aprilie 2009, Republica Franceză a transmis observațiile sale privind măsura.
(7)
Comisia nu a primit alte observații în acest sens din partea terților interesați.
2. DESCRIEREA DETALIATĂ A AJUTORULUI
(8)
Măsura în cauză constă într-o schemă de ajutor pentru sprijinirea micilor posturi de radio locale franceze care îndeplinesc un rol de comunicare socială de proximitate și ale căror venituri comerciale publicitare și din sponsorizare nu depășesc 20 % din cifra de afaceri.
(9)
Ajutorul era finanțat din încasările unei taxe parafiscale percepute asupra resurselor provenind din publicitatea difuzată prin radiodifuziune sonoră și prin televiziune.
(10)
Autoritatea competentă, și anume Fondul de susținere pentru radiodifuziune (FSER), poate acorda trei tipuri de ajutoare:
(a)
un grant pentru instalare acordat posturilor de radiodifuziune asociativă nou autorizate de Consiliul Superior al Audiovizualului, care nu poate depăși un plafon fixat în cadrul unui barem;
(b)
un grant de funcționare cu o valoare fixată de un barem progresiv, apoi degresiv, determinat de comisia însărcinată cu atribuirea granturilor și pe care aceasta o poate majora în limite definite, ținând seama de eforturile realizate de serviciul respectiv în materie de gestiune internă și de acțiuni angajate în domeniul educativ, asociativ, cultural sau al comunicării sociale de proximitate;
(c)
un ajutor pentru echipamente în valoare de 50 % din finanțarea pentru reînnoirea echipamentelor posturilor de radio eligibile, care nu poate fi atribuit decât o dată la cinci ani și care nu poate depăși un plafon fixat în cadrul unui barem.
(11)
Schema există din 1989 și a făcut obiectul unei serii de modificări, toate notificate Comisiei și aprobate de aceasta în 1990, 1992, 1997 și 2003.
2.1. Beneficiarii schemei de ajutor
(12)
Proiectul notificat de autoritățile franceze pune în aplicare schema de ajutor menționată la articolul 80 din Legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 privind libertatea de comunicare, astfel cum a fost modificat prin articolul 25 din Legea nr. 89-25 din 17 ianuarie 1989 și prin articolul 27 din Legea nr. 90-1170 din 29 decembrie 1990, care prevede:
„Serviciile de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene ale căror resurse comerciale care provin din mesaje difuzate pe post și care prezintă un caracter de publicitate pentru o marcă sau de sponsorizare sunt mai mici de 20 % din cifra lor de afaceri totală beneficiază de un ajutor în funcție de modalitățile stabilite prin decret al Consiliului de Stat.
Finanțarea acestui ajutor este asigurată de o taxă percepută asupra resurselor provenind din publicitatea difuzată prin radiodifuziune sonoră și prin televiziune.
Remunerația percepută de serviciile de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene pentru difuzarea de mesaje destinate să sprijine acțiuni colective sau de interes general nu este luată în calcul pentru determinarea pragului vizat la alineatul (1) din prezentul articol.”
2.2. Modalitatea de finanțare a schemei de ajutor
(13)
În ceea ce privește componenta finanțare a schemei de ajutor, proiectul notificat de autoritățile franceze, la 2 octombrie 1997, devenit Decretul nr. 97-1263 din 29 decembrie 1997, de instituire a unei taxe parafiscale în favoarea unui fond de sprijinire a radiodifuziunii (9), prevede la articolul 1:
„Se instituie, începând cu 1 ianuarie 1998 și pentru o durată de cinci ani, o taxă parafiscală asupra publicității difuzate prin radiodifuziune sonoră și prin televiziune [(denumită în continuare «taxa pe regiile publicitare»)] destinată finanțării unei scheme de ajutor pentru titularii unei autorizații de servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene, ale căror resurse comerciale provenind din mesaje difuzate pe post și care prezintă un caracter de publicitate pentru o marcă sau de sponsorizare sunt mai mici de 20 % din cifra lor de afaceri totală. Această taxă are ca obiect favorizarea radiodifuziunii.”
Articolul 2 din același decret prevede:
„Taxa se aplică sumelor, cu excepția comisionului agenției și a taxei pe valoarea adăugată, plătite de autorii anunțurilor pentru difuzarea mesajelor lor publicitare având ca destinație teritoriul francez.
Taxa este datorată de persoanele care asigură comercializarea acestor mesaje publicitare.
Prin ordin comun al miniștrilor bugetului și comunicațiilor, se stabilește nivelul de impozitare pe tranșe de venituri trimestriale percepute de regiile care datorează această taxă, în următoarele limite:
[…]”
Articolul 4 din același decret precizează că taxa vizată la articolul 2 se aplică, se lichidează și se recuperează de către direcția generală a impozitelor în contul Fondului de sprijinire a radiodifuziunii, cu respectarea acelorași reguli, garanții și sancțiuni precum cele prevăzute pentru taxa pe valoarea adăugată.
(14)
Aceste dispoziții au fost amendate cu ocazia modificării schemei de ajutor notificată Comisiei și autorizată prin decizia din 28 iulie 2003 (10). Conform noilor reguli, taxa parafiscală nu se aplică decât regiilor stabilite pe teritoriul francez.
3. MOTIVE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII
(15)
În 1997, Comisia a aprobat prin Decizia N 679/97 o modificare a schemei de ajutor, care constă într-un mecanism de finanțare pentru o taxă parafiscală asupra publicității difuzate prin radio sau prin televiziune. Decizia aceasta nu conține nicio analiză a metodei de finanțare. Decizia din 1997 a produs efecte până în 2003, dată la care a fost înlocuită de o nouă decizie de autorizare NN 42/03 (11).
(16)
La 3 august 2004, Régie Network, filiala de publicitate a unui mare post de radio francez, și anume NRJ, a contestat în fața tribunalului din Lyon taxa plătită în 2001 (152 524 EUR). Cauza a făcut obiectul unei trimiteri preliminare către Curtea de Justiție în aprecierea validității deciziei Comisiei din 10 noiembrie 1997 de autorizare a ajutorului.
(17)
Hotărârea (12) Curții de Justiție, pronunțată la 22 decembrie 2008, a declarat nevalidă decizia din 1997 pe motiv că s-a omis de către Comisie evaluarea metodei de finanțare a măsurii examinate.
(18)
Într-adevăr, la punctul 89 din hotărâre, Curtea reamintește că examinarea unei măsuri de ajutor de către Comisie trebuie în mod obligatoriu să ia în considerare și modul de finanțare al ajutorului în cazul în care acesta face parte integrantă din măsură. La punctul 99 din hotărâre, Curtea precizează că taxa face parte integrantă din măsura de ajutor în cazul în care există o legătură de alocare între taxă și ajutorul respectiv în temeiul reglementărilor naționale avute în vedere, în sensul că produsul taxei este alocat în mod obligatoriu pentru finanțarea ajutorului și determină în mod direct importanța acestuia și, în consecință, influențează evaluarea compatibilității ajutorului cu piața internă.
(19)
După verificarea faptului că toate aceste condiții sunt reunite în speță, Curtea constată, la punctul 112 din hotărâre, că taxa asupra regiilor publicitare face parte integrantă din schema de ajutor destinată radiodifuziunii la a cărei finanțare servește. În consecință, Comisia trebuia să țină seama în mod obligatoriu de respectiva taxă în momentul examinării schemei de ajutor în cauză, ceea ce a omis să facă în Decizia NN 42/03.
(20)
În urma hotărârii care declară nevalidă decizia Comisiei din 10 noiembrie 1997, aceasta a luat toate măsurile necesare pentru a remedia ilegalitatea constatată și a reexaminat informațiile furnizate de autoritățile franceze. În consecință, la 11 februarie 2009, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare conform articolului 108 alineatul (2) din TFUE, cu numărul de procedură C4/2009 (13).
4. OBSERVAȚIILE FRANȚEI
(21)
Prin scrisoarea din 23 aprilie 2009, autoritățile franceze au transmis Comisiei următoarele observații:
(a)
valoarea fondurilor colectate și vărsate în cursul perioadei respective este în medie de 20 de milioane de euro anual, repartizate între peste 500 de beneficiari;
(b)
nu se contestă faptul că operatori străini care prestează servicii de radiodifuziune în Franța pornind de la posturi de radio sau regii situate în alte țări membre au plătit, de asemenea, această taxă parafiscală, dar nu ar fi posibilă identificarea lor;
(c)
ajutorul nu poate fi recuperat în special din două motive: în primul rând, schema de ajutor a fost notificată Comisiei în mod corespunzător și a fost autorizată de către aceasta de mai multe ori, ceea ce ar fi putut da naștere unei încrederi legitime din partea beneficiarilor. În al doilea rând, situația financiară a beneficiarilor în contextul actual ar face imposibilă recuperarea de către autoritățile franceze a sumelor vărsate.
5. EVALUAREA AJUTORULUI
5.1. Temeiul juridic al evaluării
(22)
Evaluarea schemei de ajutor în cauză se întemeiază pe articolul 107 alineatul (3) din TFUE.
5.2. Existența unui ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE
(23)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede că:
„Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.”
(24)
Analiza prezentului caz în contextul condițiilor enunțate la articolul 107 alineatul (1) din TFUE.
(a) Ajutor acordat de stat prin intermediul resurselor de stat
Schema de ajutor este finanțată prin intermediul resurselor provenind dintr-o taxă parafiscală prevăzută de dispoziții legislative și de reglementare, percepută de administrația fiscală și aplicată asupra publicității prin radiodifuziune sonoră sau prin televiziune.
Ajutoarele sunt deci acordate din resurse publice ale statului francez.
(b) Efectul de denaturare sau de amenințare cu denaturarea concurenței prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri
Schema de ajutor favorizează numai prestarea de servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene. Beneficiarii schemei de ajutor sunt prestatori de astfel de servicii, ale căror resurse publicitare sunt inferioare limitei de 20 % din cifra lor de afaceri totală. Aceste servicii se află într-o poziție concurențială în ceea ce privește atragerea audienței și a încasărilor din publicitate, în special cu alte servicii de radiodifuziune sonoră de pe teritoriul francez, ale căror resurse comerciale depășesc acest prag și care, ele, nu beneficiază de sprijin public în temeiul schemei de ajutor.
Deci, ajutoarele în cauză denaturează sau, cel puțin, amenință să denatureze concurența între prestatorii de servicii care beneficiază și cei care nu beneficiază de ajutoarele respective.
(c) Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre
Serviciile de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene prestate de pe teritoriul francez, în special de beneficiarii schemei de ajutor, pot fi recepționate în alte state membre, fie și numai în zone transfrontaliere. În mod similar, se constată că taxa parafiscală prevăzută prin dispozițiile legislative și de reglementare notificate afectează și resursele publicitare din servicii prestate dinspre alte state membre către teritoriul francez.
Prin urmare, schimburile comerciale dintre statele membre sunt sau pot fi afectate de schema de ajutor notificată.
(d) Concluzie privind existența unui ajutor de stat
În aceste condiții, Comisia consideră că schema de ajutor destinată difuziunii radiofonice, care face obiectul notificării de către autoritățile franceze, intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor articolului 107 alineatul (1) din TFUE. În măsura în care schema în cauză constituie un ajutor de stat, Comisia trebuie să analizeze compatibilitatea acesteia cu piața internă. Conform hotărârii Régie Networks menționată anterior, la examinarea compatibilității acestei scheme trebuie să se țină seama de taxa pe regiile publicitare, care finanțează ajutorul în cauză.
5.3. Compatibilitatea ajutorului din perspectiva articolului 107 alineatele (2) și (3) din TFUE
(25)
Din cauza obiectului și al domeniului său de aplicare, măsura de ajutor notificată nu respectă, în mod evident, condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (2) și articolul 107 alineatul (3) literele (a) și (b) din TFUE.
(26)
Prin obiectivul său de a favoriza posturile care prestează servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene pe teritoriul francez, în special prin sprijinirea posturilor cu cele mai scăzute resurse publicitare, schema de ajutor vizează garantarea pluralității mijloacelor media pe teritoriul francez, care este un obiectiv general legitim. Astfel, componenta de ajutor pentru beneficiari ar putea fi examinată ținându-se seama de condițiile enunțate la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE. Acesta prevede că: „Pot fi considerate compatibile cu piața internă: (…) ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor regiuni economice, în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun (…).” În acest caz, Comisia trebuie să pună în balanță efectele pozitive și efectele negative ale măsurii.
(27)
În precedentele sale decizii, Comisia a concluzionat că schema de ajutor în cauză are efecte pozitive și este compatibilă cu piața internă, în special datorită faptului că aceasta contribuie la un obiectiv de interes general bine definit. Într-adevăr, schema de ajutor vizează garantarea pluralității posturilor care prestează servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene pe teritoriul francez. Aceasta sprijină posturi mici cu audiență locală, ținând seama de interesele sociale, culturale și locale, ceea ce constituie un obiectiv general legitim. În plus, denaturarea concurenței potențial cauzată de schema de ajutor care favorizează aceste posturi de proximitate este redusă și nu afectează condițiile schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului comun. Având în vederea misiunea și dimensiunea posturilor respective, denaturarea concurenței dintre acestea și prestatorii de aceleași tipuri de servicii dintr-un alt stat membru este foarte scăzută. În consecință, efectele negative ale schimburilor care rezultă ca urmare a acestei scheme sunt foarte reduse.
(28)
Cu toate acestea, din analiza articolelor 3 și 6 din Decretul nr. 97-1263 rezultă că modalitatea de finanțare a schemei de ajutor prin intermediul taxei parafiscale în cauză face parte integrantă din măsura de ajutor, cum a constatat deja Curtea în hotărârea sa Régie Networks (punctele 99-112).
(29)
Într-adevăr, așa cum se reamintește la punctul 89 din hotărârea Régie Networks: „modul de finanțare a unui ajutor poate determina incompatibilitatea cu piața comună a ansamblului unei scheme de ajutor pe care o finanțează. Prin urmare, examinarea unui ajutor nu ar putea fi separată de efectele modului său de finanțare. Dimpotrivă, examinarea unei măsuri de ajutor de către Comisie trebuie în mod obligatoriu să ia în considerare și modul de finanțare a ajutorului, în cazul în care aceasta face parte integrantă din măsură (a se vedea în acest sens, printre altele, hotărârea van Calster și alții, citată anterior, punctul 49, precum și hotărârea din 15 iulie 2004, Pearle și alții, C-345/02, Rec. p. I-7139, punctul 29).”
(30)
Prin urmare, Comisia trebuie să țină seama de respectiva taxă în momentul examinării compatibilității schemei de ajutor cu piața internă. În acest sens, taxa pe regiile publicitare în cauză apare ca fiind contrară principiului general, reafirmat în mod regulat de Comisie și confirmat de Curte în hotărârea sa din 25 iunie 1970, Franța/Comisia (47/69, Rec. p. 487), conform căruia produsele sau serviciile importate trebuie să fie exonerate de orice taxă parafiscală destinată să finanțeze o schemă de ajutor de care beneficiază doar întreprinderi naționale. Curtea evocă această analiză la punctul 115 din hotărârea sa Régie Networks.
(31)
Comisia consideră că neexonerarea serviciilor de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene prestate în Franța de către posturi situate în alte state membre și care nu pot beneficia de ajutoarele acordate în temeiul schemei notificate afectează condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care este contrară interesului comun. Deși obiectivul general al componentei de ajutor pentru beneficiarii vizați de schema notificată ar fi legitim și ar putea fi considerat ca fiind compatibil cu piața internă, nu același lucru este valabil pentru modalitatea de finanțare a schemei respective.
6. CONCLUZII
(32)
În aceste condiții, Comisia concluzionează că schema de ajutor poate fi declarată compatibilă cu piața internă, în special pe baza criteriilor enunțate la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE. În schimb, Comisia nu poate aproba modalitatea de finanțare a acestei scheme.
(33)
În această privință, Comisia a luat notă de imposibilitatea invocată de autoritățile franceze, în corespondența lor din 23 aprilie 2009, de a identifica (printre contribuabilii care plătesc taxa parafiscală care finanțează schema de ajutor) operatorii străini care au prestat servicii de radiodifuziune în Franța din posturi sau regii situate în alte state membre în perioada acoperită de schema de ajutor în cauză. Comisia poate admite existența unor dificultăți administrative care împiedică identificarea acestora, ținând seama de vechimea faptelor. Cu toate acestea, pe baza explicațiilor furnizate de autoritățile franceze, scurgerea timpului, în speță, nu pare să fie, în sine, un obstacol insurmontabil în calea identificării contribuabililor pentru taxă. În schimb, autoritățile franceze au indicat că nu este întotdeauna posibil să se determine, pornind de la datele aflate în posesia lor, dacă acești contribuabili sunt regii care emit de pe teritoriul francez sau dintr-un alt stat membru. Într-un astfel de caz, este datoria lor să informeze în mod individual contribuabilul care a plătit taxa, în termen de șase luni de la notificarea prezentei decizii, în legătură cu dreptul specific al acestuia de a i se rambursa taxa, în cazul în care a emis spre Franța dintr-un alt stat membru. Administrația trebuie să utilizeze toate mijloacele la dispoziția sa pentru a identifica contribuabilii care au plătit taxa. Cu toate acestea, întrucât nu este sigur că autoritățile franceze vor putea să identifice singure totalitatea contribuabililor care au plătit taxa, este tot de datoria lor să procedeze la o publicitate adecvată a măsurilor de rambursare, astfel încât operatorii să se poate manifesta.
(34)
Într-adevăr, nimic nu se opune posibilității ca Franța să pună acești operatori necunoscuți în situația de a-și exercita dreptul de li se restitui taxele plătite în mod necuvenit în perioada 1997-2002. Franța va putea remedia incompatibilitatea modalității de finanțare a schemei de ajutor prin rambursarea valorii taxelor incompatibile cu piața internă, respectând condițiile următoare:
-
Franța trebuie să lanseze un apel către operatorii vizați, informându-i individual de dreptul lor specific la rambursare de fiecare dată când autoritățile franceze sunt în măsură să îi identifice și prin intermediul unei publicități adecvate, în special prin apariții în revistele specializate de pe întregul teritoriu al Uniunii Europene (14);
-
contribuabilii trebuie să dispună de un termen de 3 ani începând cu data la care s-a efectuat publicitate adecvată pentru a introduce cererea de rambursare (15);
-
rambursarea trebuie să aibă loc în termen maxim de 6 luni de la data introducerii cererii (16);
-
sumele rambursate trebuie majorate cu dobânzile acumulate efectiv de la data la care acestea au fost percepute și până la data rambursării efective, calculate pe o bază compusă, luând ca referință o rată obiectivă, prin analogie, cea care figurează la articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (17);
-
autoritățile franceze trebuie să accepte orice probă rezonabilă furnizată de operatorii în cauză care demonstrează plata taxei;
-
dreptul la rambursare nu poate face obiectul unor alte condiții;
-
autoritățile franceze vor transmite Comisiei rapoarte periodice, la fiecare 6 luni, începând cu data notificării prezentei decizii, privind situația procedurii de rambursare,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Schema de ajutor pe care Franța a pus-o în aplicare este compatibilă cu piața internă în condițiile prevăzute la articolul 2.
Articolul 2
Pentru a elimina discriminarea suportată de difuzorii străini care au plătit statului francez taxele pe regiile publicitare fără a putea beneficia de schema de ajutor, autoritățile franceze trebuie să procedeze la rambursarea taxelor parafiscale percepute de la operatorii străini în perioada 1997-2002. Ele trebuie să informeze, în termen de șase luni de la data notificării prezentei decizii, toți operatorii care au plătit taxele care urmează să fie rambursate, în fiecare caz în care vor putea să îi identifice și să lanseze un apel, prin intermediul unei publicități adecvate, pentru ca operatorii vizați să se poată manifesta, acordându-le un termen de trei ani pentru a introduce cererea de rambursare (18). După un astfel de apel și pe baza probelor furnizate de operatorii în cauză, Franța, în termen de maximum 6 luni de la data introducerii cererii de rambursare, rambursează valoarea taxelor incompatibile cu piața internă, majorată cu dobânzile acumulate efectiv, calculate pe o bază compusă, luând o referință de rată obiectivă, prin analogie, cea care figurează la articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004.
Articolul 3
Franța informează Comisia, în termen de două luni de la data notificării prezentei decizii, în legătură cu măsurile adoptate pentru a se conforma prezentei decizii.
Aceasta transmite Comisiei rapoarte periodice, la fiecare la șase luni, începând cu data notificării prezentei decizii, privind situația procedurii de rambursare vizate la articolul 2, până la expirarea unui termen de trei ani de la ultimele măsuri de publicitate adecvată menționate la articolul 2.
Articolul 4
Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.
Adoptată la Bruxelles, 29 septembrie 2010.