PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 521/2012
ze dne 19. června 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1187/2009, pokud jde o vývozní licence pro sýry, které budou vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót GATT
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (1), a zejména na článek 170, čl. 171 odst. 1 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Oddíl 2 kapitoly III nařízení Komise (ES) č. 1187/2009 ze dne 27. listopadu 2009, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky (2), obsahuje podmínky pro žadatele, kteří žádají o vývozní licence, a postup pro přidělení uvedených licencí na vývoz v rámci kvóty do Spojených států amerických.
(2)
V souladu s článkem 21 nařízení (ES) č. 1187/2009 bylo pro kvótový rok 2012 přijato prováděcí nařízení Komise (EU) č. 789/2011 ze dne 5. srpna 2011, kterým se zahajuje řízení pro přidělování vývozních licencí pro sýry, které budou v roce 2012 vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót GATT (3).
(3)
Z důvodů administrativního zjednodušení je vhodné začlenit do oddílu 2 kapitoly III nařízení (ES) č. 1187/2009 stálý mechanismus týkající se zahájení ročního řízení pro přidělování vývozních licencí namísto toho, aby se každý rok přijalo samostatné nařízení.
(4)
Nařízení (ES) č. 1187/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1187/2009 se mění takto:
1)
V kapitole III se oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Vývoz do USA
Článek 21
U produktů spadajících pod kód KN 0406 je nezbytné předložit vývozní licenci v souladu s tímto oddílem, jsou-li vyváženy do Spojených států v rámci těchto kvót:
a)
doplňkové kvóty vyplývající z dohody o zemědělství;
b)
celních kvót původně vyplývajících z Tokijského kola a poskytnutých Spojenými státy americkými Rakousku, Finsku a Švédsku v seznamu XX Uruguayského kola;
c)
celních kvót původně vyplývajících z Uruguayského kola a poskytnutých Spojenými státy americkými České republice, Maďarsku, Polsku a Slovensku v seznamu XX Uruguayského kola.
Článek 22
1. Žádosti o licence se podají příslušným orgánům od 1. do 10. září roku, který předchází kvótovému roku, na nějž jsou vývozní licence přiděleny. Všechny žádosti se podávají příslušnému orgánu jednoho členského státu ve stejnou dobu.
Kvóty uvedené v článku 21 se otevírají ročně na období od 1. ledna do 31. prosince.
V kolonce 16 žádostí o licence a licencí je uveden osmimístný kód produktů kombinované nomenklatury. Licence jsou však platné rovněž pro všechny ostatní kódy spadající pod kód KN 0406.
Žádost o licenci a licence obsahují v kolonce 20 tento údaj:
„Určeno pro vývoz do Spojených států amerických:
Kvóta pro … (rok) - oddíl 2 kapitoly III nařízení (ES) č. 1187/2009.
Označení kvóty: …“
2. Pro každou kvótu označenou ve sloupci (3) přílohy IIa může každý žadatel podat jednu či více žádostí o licence, nepřekročí-li požadované množství na kvótu omezení maximálního množství stanovená v článku 22a.
Je-li pro tento účel u stejné skupiny produktů uvedené ve sloupci (2) přílohy IIa rozděleno dostupné množství ve sloupci (4) mezi kvótu Uruguayského kola a kvótu Tokijského kola, musí být obě kvóty považovány za dvě samostatné kvóty.
3. K žádostem je nezbytné složit jistoty podle článku 9.
4. Žadatelé o vývozní licence doloží, že po dobu alespoň jednoho roku ze tří předchozích kalendářních let vyváželi do Spojených států amerických produkty dotyčné kvóty a že jejich označený dovozce je dceřinou společností žadatele.
Doklad o obchodu, na který odkazuje první pododstavec, se předkládá v souladu s čl. 5 druhým pododstavcem nařízení Komise (ES) č. 1301/2006 (4).
5. Žadatelé o vývozní licence v žádostech uvedou:
a)
označení skupiny produktů, na kterou se vztahuje kvóta Spojených států amerických v souladu s doplňkovými poznámkami 16 až 23 a 25 v kapitole 4 harmonizovaného celního sazebníku Spojených států amerických;
b)
názvy produktů podle harmonizovaného celního sazebníku Spojených států amerických;
c)
jméno a adresu dovozce ve Spojených státech amerických určeného žadatelem.
6. K žádostem o vývozní licence je nutné přiložit prohlášení od určeného dovozce dokládající skutečnost, že v souladu s platnými právními předpisy Spojených států amerických splňuje podmínky pro vydání licencí na dovoz produktů podle článku 21.
7. Žádosti jsou přípustné, pouze pokud jsou v nich dodržena omezení maximálního množství, obsahují všechny informace a jsou k nim přiloženy doklady uvedené v tomto článku.
8. Informace uvedené v tomto článku se předloží podle vzoru stanoveného v příloze IIb.
Článek 22a
Pokud jde o kvóty označené ve sloupci (3) přílohy IIa jako 22-Tokio, 22-Uruguay, 25-Tokio a 25-Uruguay, činí celkové množství požadované žadatelem na kvótu nejméně 10 tun a nepřekročí množství dostupné v rámci příslušné kvóty podle sloupce (4) uvedené přílohy.
Pokud jde o další kvóty označené ve sloupci (3) přílohy IIa, činí celkové množství požadované žadatelem na kvótu nejméně 10 tun a nejvýše 40 % množství dostupného v rámci příslušné kvóty podle sloupce 4 uvedené přílohy.
Článek 22b
1. Členské státy oznámí Komisi do 18. září žádosti podané pro každou z kvót označených v příloze IIa, nebo oznámí, že nebyly podány žádné žádosti.
2. Oznámení obsahuje pro každou kvótu:
a)
seznam žadatelů, jejich jméno, adresu a referenční číslo;
b)
množství požadovaná každým žadatelem a rozdělená podle kódu produktu kombinované nomenklatury a podle kódu v souladu s harmonizovaným celním sazebníkem Spojených států amerických;
c)
jméno, adresu a referenční číslo dovozce určeného žadatelem.
Článek 23
1. Pokud požadovaná množství v žádostech o vývozní licence na kvótu uvedenou v článku 21 překročí množství dostupné pro dotyčný rok, stanoví Komise k 31. říjnu přídělový koeficient.
Množství získané použitím koeficientu se zaokrouhlí na nejbližší kilogram směrem dolů.
Jistota se zcela nebo zčásti uvolní v případě zamítnutých žádostí nebo v případě množství, která jsou vyšší než přidělená množství.
2. Pokud by použití přídělového koeficientu vedlo k přidělení množství na méně než 10 tun na žadatele, přidělí dotčený členský stát příslušná dostupná množství pro každou kvótu losem. Členský stát přidělí losem pokaždé množství 10 tun těm žadatelům, jimž by bylo přiděleno v důsledku použití přídělového koeficientu méně než 10 tun.
Při stanovení šarží budou před losováním rozdělena zbývající množství nižší než 10 tun rovnoměrně mezi šarže o 10 tunách.
Pokud by použitím přídělového koeficientu vzniklo množství menší než 10 tun na kvótu, bude toto množství považováno za jednu šarži.
U žádostí, jimž losem nebylo přiděleno žádné množství, budou neprodleně uvolněny jistoty.
3. Členské státy, jichž se losování týká, oznámí Komisi do pěti dnů po zveřejnění přídělového koeficientu pro každou kvótu množství přidělená každému žadateli, kód produktu, referenční číslo žadatele a referenční číslo určeného dovozce.
Množství přidělená losováním se rozdělí mezi jednotlivé kódy KN v poměru k množstvím produktů jednotlivých kódů KN, o která se žádá.
4. Pokud se v žádostech o vývozní licence na kvóty uvedené v článku 21 nepožaduje vyšší množství, než je dostupné pro dotyčný rok, Komise stanovením přídělového koeficientu přidělí zbývající množství žadatelům v poměru k požadovaným množstvím. Množství získané použitím koeficientu se zaokrouhlí na nejbližší kilogram směrem dolů.
V takovém případě hospodářské subjekty do týdne od zveřejnění přídělového koeficientu uvědomí příslušný orgán dotčených členských států o dodatečném množství, jehož jsou příjemci. Odpovídajícím způsobem se navýší složená jistota.
Článek 24
1. Jména určených dovozců podle čl. 22 odst. 5 písm. c) a přidělená množství Komise sdělí příslušným orgánům Spojených států amerických.
2. V případě, že dovozní licence na dotyčná množství není udělena určenému dovozci za okolností, které nezpochybňují dobrou víru hospodářského subjektu předkládajícího prohlášení podle čl. 22 odst. 6, může členský stát povolit hospodářskému subjektu, aby určil jiného dovozce, pokud je tento dovozce uveden na seznamu sděleném příslušným orgánům Spojených států amerických v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
3. Členský stát neprodleně oznámí Komisi změnu určeného dovozce a Komise oznámí tuto změnu příslušným orgánům Spojených států amerických.
Článek 25
1. Vývozní licence se vydávají do 15. prosince roku, který předchází kvótovému roku, na množství, pro něž jsou licence přiděleny.
Licence jsou platné od 1. ledna od 31. prosince kvótového roku.
Kolonka 20 licencí obsahuje tento údaj:
„platné od 1. ledna do 31. prosince……. (rok).“
2. Jistiny na vývozní licence se uvolní při předložení důkazu, na který odkazuje čl. 32 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008, společně s přepravním dokladem, na který odkazuje čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 612/2009 a který jako místo určení uvádí Spojené státy americké.
3. Licence vydané podle tohoto článku jsou platné pouze pro vývoz produktů v rámci kvót uvedených v článku 21.
Článek 26
Ustanovení kapitoly II se použijí s výjimkou článků 7 a 10.
2)
Vkládají se nové přílohy IIa a IIb, jejichž znění jsou obsažena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na vývozní licence, o něž bude požádáno ode dne 1. září 2012, na produkty, které budou vyvezeny v kvótovém roce 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. června 2012.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 521/2012 AL COMISIEI
din 19 iunie 2012
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1187/2009 în ceea ce privește licențele de export pentru brânzeturile care urmează a fi exportate în Statele Unite ale Americii în cadrul anumitor contingente din GATT
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (1), în special articolul 170 și articolul 171 alineatul (1), coroborate cu articolul 4,
întrucât:
(1)
Capitolul III secțiunea 2 din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 al Comisiei din 27 noiembrie 2009 de stabilire a normelor speciale de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește licențele de export și restituirile la export în sectorul laptelui și produselor lactate (2) stabilește condițiile în care solicitanții depun cererile de licențe de export, precum și procedura de alocare a acestor licențe, pentru exporturile din cadrul contingentului destinat Statelor Unite.
(2)
În conformitate cu articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009, pentru anul contingentar 2012 a fost adoptat Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 789/2011 al Comisiei din 5 august 2011 de deschidere a procedurii de atribuire a licențelor de export pentru brânzeturile care urmează a fi exportate în Statele Unite ale Americii în 2012 în cadrul anumitor contingente din GATT (3).
(3)
Din motive de simplificare administrativă, este oportun să se integreze în capitolul III secțiunea 2 din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 un mecanism permanent referitor la deschiderea unei proceduri anuale de alocare a licențelor de export, care să înlocuiască adoptarea unui regulament separat în fiecare an.
(4)
Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 trebuie modificat în consecință.
(5)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului de gestionare a organizării comune a piețelor agricole,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 se modifică după cum urmează:
1.
În capitolul III, secțiunea 2 se înlocuiește cu următorul text:
„SECȚIUNEA 2
Exporturi cu destinația Statele Unite
Articolul 21
Pentru produsele clasificate la codul NC 0406 trebuie prezentată o licență de export în conformitate cu prezenta secțiune, atunci când acestea sunt exportate în Statele Unite în cadrul următoarelor contingente:
(a)
contingentul suplimentar în temeiul Acordului privind agricultura;
(b)
contingentele tarifare care decurg inițial din Runda Tokyo și sunt acordate de Statele Unite Austriei, Finlandei și Suediei în lista XX din Runda Uruguay;
(c)
contingentele tarifare care decurg inițial din Runda Uruguay și sunt acordate de Statele Unite Republicii Cehe, Ungariei, Poloniei și Slovaciei în lista XX din Runda Uruguay.
Articolul 22
(1) Cererile de licențe se depun la autoritățile competente între datele de 1 și 10 septembrie ale anului care precedă anul contingentar pentru care se alocă licențele la export. Toate cererile se depun în același timp la autoritatea competentă a unui singur stat membru.
Contingentele menționate la articolul 21 se deschid anual pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie.
La rubrica 16 din cererile de licență și din licențe figurează codul din opt cifre al produsului din Nomenclatura combinată. Totuși, licențele sunt valabile, de asemenea, pentru toate codurile care figurează la codul NC 0406.
Cererea de licență și licența cuprind la rubrica 20 următoarea mențiune:
«Pentru export în Statele Unite ale Americii:
Contingent pentru anul … - capitolul III secțiunea 2 din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009.
Identificarea contingentului: …»
(2) Pentru fiecare contingent identificat în coloana 3 din anexa IIa, fiecare solicitant poate depune una sau mai multe cereri de licență, însă cantitatea totală solicitată per contingent nu trebuie să depășească plafoanele cantitative maxime stabilite la articolul 22a.
În acest scop, în cazul în care, pentru aceeași grupă de produse menționată în coloana 2 din anexa IIa, cantitatea disponibilă în coloana 4 este repartizată între contingentul Rundei Uruguay și contingentul Rundei Tokyo, ambele contingente trebuie considerate ca fiind două contingente separate.
(3) Cererile sunt supuse obligației de constituire a unei garanții în conformitate cu articolul 9.
(4) Solicitanții licențelor de export trebuie să furnizeze dovezi cu privire la faptul că au exportat produse din contingentul în cauză către Statele Unite în cel puțin unul din ultimii trei ani calendaristici și că importatorul desemnat de aceștia este o filială a solicitantului.
Dovada exportului menționată la primul paragraf se furnizează în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1301/2006 al Comisiei (4).
(5) Solicitanții licențelor de export indică în cererile depuse:
(a)
denumirea grupei de produse din cadrul contingentului Statelor Unite conform notelor suplimentare 16-23 și 25 din capitolul 4 din Harmonized Tariff Schedule of the United States;
(b)
denumirea produselor conform Harmonized Tariff Schedule of the United States;
(c)
denumirea și adresa importatorului desemnat de solicitant în Statele Unite.
(6) Cererile de licențe de export trebuie să fie însoțite de o declarație a importatorului desemnat care să ateste faptul că este eligibil în temeiul normelor în vigoare în Statele Unite privind eliberarea licențelor de import pentru produsele menționate la articolul 21.
(7) Cererile sunt admisibile doar dacă respectă plafoanele cantitative maxime, conțin toate informațiile și sunt însoțite de documentele menționate în prezentul articol.
(8) Informațiile menționate în prezentul articol sunt prezentate în conformitate cu modelul care figurează în anexa IIb.
Articolul 22a
În ceea ce privește contingentele identificate în coloana 3 din anexa IIa ca «22-Tokyo», «22-Uruguay», «25-Tokyo» și «25-Uruguay», cantitatea totală solicitată de fiecare solicitant per contingent trebuie să fie de cel puțin 10 tone, fără a depăși însă cantitatea disponibilă în cadrul contingentului respectiv, indicată în coloana 4 din anexa menționată.
În ceea ce privește celelalte contingente identificate în coloana 3 din anexa IIa, cantitatea totală solicitată de fiecare solicitant per contingent trebuie să fie de cel puțin 10 tone, fără a depăși însă 40 % din cantitatea disponibilă în cadrul contingentului respectiv, indicată în coloana 4 din anexa menționată.
Articolul 22b
(1) Până la data de 18 septembrie, statele membre notifică Comisiei cererile depuse pentru fiecare din contingentele identificate în anexa IIa sau faptul că nu a fost depusă nicio cerere.
(2) Pentru fiecare contingent, notificarea cuprinde:
(a)
o listă a solicitanților, cu denumirea, adresa și numărul de referință;
(b)
cantitățile solicitate de fiecare solicitant, defalcate în funcție de codul produsului din Nomenclatura combinată și de codul corespunzător din Harmonised Tariff Schedule of the United States of America;
(c)
denumirea, adresa și numărul de referință al importatorului desemnat de solicitant.
Articolul 23
(1) În cazul în care cererile de licențe de export pentru unul dintre contingentele menționate la articolul 21 depășesc cantitatea disponibilă pentru anul în cauză, Comisia fixează un coeficient de alocare până la 31 octombrie.
Valoarea rezultată din aplicarea coeficientului se rotunjește până la cel mai apropiat număr întreg inferior de kilograme.
Garanțiile se eliberează integral sau parțial în cazul cererilor respinse sau al cantităților care depășesc cantitățile alocate.
(2) În cazul în care aplicarea coeficientului de alocare ar duce la alocarea unor cantități mai mici de 10 tone pentru un solicitant per contingent, statul membru respectiv acordă cantitățile disponibile corespunzătoare prin tragere la sorți pentru fiecare contingent. Statul membru procedează la o tragere la sorți a loturilor de 10 tone pentru solicitanții cărora li s-ar fi acordat mai puțin de 10 tone per contingent ca urmare a aplicării coeficientului de alocare.
Cantitățile mai mici de 10 tone care rămân de alocat după constituirea loturilor sunt repartizate în mod egal între loturile de 10 tone înainte de tragerea la sorți.
În cazul în care, după aplicarea coeficientului de alocare, rămâne o cantitate mai mică de 10 tone per contingent, aceasta este considerată a fi un lot.
Garanțiile aferente cererilor neonorate în cadrul alocării prin tragere la sorți sunt eliberate imediat.
(3) Statele membre care trag la sorți loturile transmit Comisiei pentru fiecare contingent, în termen de cinci zile lucrătoare de la publicarea coeficienților de alocare, cantitățile alocate fiecărui solicitant, codul produsului, numărul de referință al solicitantului și numărul de referință al importatorului desemnat.
Cantitățile alocate prin tragere la sorți se distribuie între codurile individuale NC proporțional cu cantitățile de produse solicitate per cod NC.
(4) Atunci când cererile de licențe de export pentru contingentele menționate la articolul 21 nu depășesc cantitatea disponibilă pentru anul în cauză, Comisia repartizează cantitățile rămase între solicitanți, proporțional cu cantitățile solicitate în cererile acestora, prin aplicarea unui coeficient de alocare. Valoarea rezultată din aplicarea coeficientului se rotunjește până la cel mai apropiat număr întreg inferior de kilograme.
În acest caz, agenții economici informează autoritatea competentă din statele membre în cauză cu privire la cantitățile suplimentare pe care le acceptă, în termen de o săptămână de la data publicării coeficientului de alocare. Garanția constituită se majorează în consecință.
Articolul 24
(1) Comisia comunică autorităților competente din Statele Unite denumirea importatorilor desemnați, menționați la articolul 22 alineatul (5) litera (c), și cantitățile alocate.
(2) În cazul în care licența de import pentru cantitățile respective nu se alocă importatorului desemnat, în împrejurări care nu pun în discuție buna-credință a agentului economic care a depus declarația menționată la articolul 22 alineatul (6), acesta poate fi autorizat de statul membru să desemneze un alt importator, cu condiția ca acesta din urmă să figureze pe lista comunicată autorităților competente din Statele Unite în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol.
(3) Statul membru notifică Comisiei, cât mai repede posibil, schimbarea importatorului desemnat, iar Comisia notifică schimbarea autorităților competente din Statele Unite.
Articolul 25
(1) Licențele de export se emit până la data de 15 decembrie din anul anterior anului contingentar pentru cantitățile pentru care s-au alocat licențe.
Licențele sunt valabile de la data de 1 ianuarie pâna la data de 31 decembrie a anului contingentar.
Rubrica 20 din licențe conține următoarea mențiune:
«valabilă de la 1 ianuarie la 31 decembrie ……. (anul).»
(2) Garanțiile aferente licențelor de export se eliberează la prezentarea dovezii prevăzute la articolul 32 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 376/2008 și a documentului de transport prevăzut la articolul 17 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 612/2009 care menționează ca destinație Statele Unite.
(3) Licențele eliberate în temeiul prezentului articol sunt valabile numai pentru exporturile de produse în cadrul contingentelor menționate la articolul 21.
Articolul 26
Se aplică dispozițiile capitolului II, cu excepția articolelor 7 și 10.
2.
Se introduc anexele IIa și IIb, al căror text este prevăzut în anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică licențelor de export solicitate începând cu 1 septembrie 2012 pentru produsele care urmează a fi exportate în anul contingentar 2013.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 iunie 2012.