ROZHODNUTÍ RADY 2011/168/SZBP
ze dne 21. března 2011
o Mezinárodním trestním soudu a o zrušení společného postoje 2003/444/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE:
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie při své činnosti na mezinárodní scéně hodlá podporovat zásady demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, rovnosti a solidarity a dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva, jak je stanoveno v článku 21 Smlouvy. Unie usiluje o rozvíjení vztahů a budování partnerství mimo jiné s mezinárodními organizacemi, které sdílejí uvedené zásady.
(2)
Jedním z cílů Unie je zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost v souladu s cíli a zásadami Charty Organizace spojených národů.
(3)
Římský statut Mezinárodního trestního soudu (dále jen „Římský statut“) vstoupil v platnost dne 1. července 2002.
(4)
Římský statut ratifikovaly všechny členské státy.
(5)
Zásady Římského statutu a zásady, kterými se řídí činnost Mezinárodního trestního soudu (dále jen „MTS“), jsou zcela v souladu se zásadami a cíli Unie. Závažné zločiny, které spadají do jurisdikce MTS, se dotýkají mezinárodního společenství jako celku i Unie a jejích členských států.
(6)
Unie a její členské státy jsou odhodlány ukončit beztrestnost pachatelů těchto trestných činů, a to přijímáním opatření na vnitrostátní úrovni a posílením mezinárodní spolupráce, jež zajistí jejich účinné stíhání.
(7)
Unie a MTS podepsaly dne 10. dubna 2006 dohodu o spolupráci a pomoci, jež vstoupila v platnost dne 1. května 2006 (1).
(8)
Zásady a pravidla mezinárodního trestního práva zakotvené v Římském statutu by měly být zohledněny i v jiných nástrojích mezinárodního práva.
(9)
Unie je přesvědčena, že pro zajištění plné účinnosti MTS má zásadní význam, aby k Římskému statutu přistoupily všechny státy, a v této souvislosti považuje za potřebné podporovat iniciativy zaměřené na přijetí Římského statutu, odpovídají-li jeho duchu a liteře.
(10)
Je nanejvýš důležité, aby byla zachována celistvost Římského statutu a nezávislost MTS.
(11)
V závěrech ze dne 30. září 2002 o Mezinárodním trestním soudu vypracovala Rada jako přílohu uvedených závěrů soubor zásad, které mají členským státům sloužit jako obecné zásady při zvažování nutnosti a rozsahu případných dohod nebo ujednání v souvislosti s návrhy na podmínky pro vydávání osob MTS.
(12)
Dne 25. května 2010 přijala Rada závěry o hodnotící konferenci Římského statutu Mezinárodního trestního soudu (dále jen „hodnotící konference“), jež se konala v ugandské Kampale od 31. května do 11. června 2010.
(13)
Hodnotící konference přijala v souladu s čl. 5 odst. 2 Římského statutu jeho změny, jimiž vymezila zločin agrese a stanovila podmínky, za nichž může MTS vykonávat jurisdikci ve vztahu k tomuto zločinu; dále přijala změny Římského statutu, jimiž se jurisdikce MTS rozšiřuje na další tři válečné zločiny v případě jejich spáchání v ozbrojeném konfliktu, jenž nemá mezinárodní povahu, a rozhodla, že článek 124 Římského statutu bude prozatím zachován. Uvedené změny podléhají ratifikaci nebo přijetí a v platnost vstoupí v souladu s čl. 121 odst. 5 Římského statutu. Jurisdikce MTS ve vztahu ke zločinu agrese podléhá rozhodnutí, jež musí být po 1. lednu 2017 přijato stejnou většinou smluvních stran, jaká se vyžaduje pro přijetí změny Římského statutu.
(14)
Unie se na hodnotící konferenci zavázala k přezkumu a aktualizaci svých nástrojů zaměřených na podporu MTS, jakož i k další podpoře univerzality a zachování celistvosti Římského statutu.
(15)
Uplatňování Římského statutu vyžaduje praktická opatření, která by Unie a její členské státy měly plně podpořit.
(16)
Akční plán, který mimo jiné požadovalo usnesení o vstupu v platnost statutu Mezinárodního trestního soudu schválené Evropským parlamentem dne 28. února 2002 v návaznosti na společný postoj Rady 2001/443/SZBP ze dne 11. června 2001 o Mezinárodním trestním soudu (2), byl přijat dne 4. února 2004 a měl by být vhodným způsobem upraven.
(17)
Vzhledem k výše uvedenému je třeba společný postoj 2003/444/SZBP ze dne 16. června 2003 o Mezinárodním trestním soudu (3) zrušit a nahradit tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Mezinárodní trestní soud (dále jen „MTS“) za účelem předcházení a zamezení páchání závažných zločinů spadajících do jeho jurisdikce patří mezi základní prostředky podpory dodržování mezinárodního humanitárního práva a lidských práv, a tak přispívá ke svobodě, bezpečnosti, spravedlnosti a právnímu státu, jakož i k zachování míru, k předcházení konfliktům a k posílení mezinárodní bezpečnosti v souladu s cíli a zásadami Charty Organizace spojených národů.
2. Cílem tohoto rozhodnutí je zvýšit pomocí prosazování co nejširší účasti na Římském statutu Mezinárodního trestního soudu (dále jen „Římský statut“) jeho všeobecnou podporu, zachovat celistvost Římského statutu, podpořit nezávislost MTS i jeho účinné a účelné fungování, podpořit spolupráci s MTS a podpořit uplatňování zásady doplňkovosti.
Článek 2
1. Aby přispěla k cíli co nejširší účasti na Římském statutu, vynaloží Unie a její členské státy veškeré úsilí na urychlení tohoto procesu tím, že při každé vhodné příležitosti zařadí otázku co nejširší ratifikace, přijetí, schválení Římského statutu nebo přistoupení k Římskému statutu a uplatňování Římského statutu na pořad jednání - a to i při sjednávání dohod - nebo politických rozhovorů se třetími zeměmi, skupinami států nebo s příslušnými regionálními organizacemi.
2. Unie a její členské státy přispějí k celosvětové účasti na Římském statutu a jeho provádění rovněž dalšími prostředky, například přijímáním iniciativ na podporu šíření hodnot, zásad a ustanovení Římského statutu a souvisejících nástrojů. Na podporu cílů tohoto rozhodnutí Unie spolupracuje podle potřeby s dalšími zúčastněnými státy, mezinárodními institucemi, nevládními organizacemi a jinými zástupci občanské společnosti.
3. Členské státy sdílejí se všemi zúčastněnými státy své zkušenosti s uplatňováním Římského statutu a popřípadě podpoří tento cíl i jiným způsobem. Členské státy na požádání přispějí technickou a případně finanční pomocí k legislativní práci nutné k účasti na Římském statutu a jeho uplatňování třetími zeměmi. Unie může na požádání také přispět takovou pomocí. Státy, které zvažují účast na Římském statutu nebo spolupráci s MTS, jsou povzbuzovány k tomu, aby informovaly Unii o obtížích, se kterými se v této souvislosti setkají.
4. Při provádění tohoto článku koordinují Unie a její členské státy politickou a technickou podporu MTS s ohledem na různé státy nebo skupiny států.
Článek 3
Za účelem podpory nezávislosti MTS Unie a její členské státy zejména:
a)
vybízejí smluvní strany, aby bezodkladně a v plné výši převedly své příspěvky v souladu s rozhodnutími, která přijalo shromáždění smluvních stran;
b)
vynakládají veškeré úsilí na to, aby členské státy co nejdříve přistoupily k dohodě o výsadách a imunitách Mezinárodního trestního soudu nebo ji ratifikovaly, a podporují přistoupení k ní nebo její ratifikaci jinými státy, a
c)
snaží se vhodně podporovat rozvoj vzdělávání a pomoci soudcům, žalobcům, úředníkům a právním zástupcům v souvislosti s činností týkající se MTS.
Článek 4
1. Unie a její členské státy pečlivě sledují vývoj týkající se spolupráce s MTS v souladu s Římským statutem.
2. Unie vyhodnocuje uplatňování dohody mezi Evropskou unií a Mezinárodním trestním soudem o spolupráci a pomoci.
3. Unie a její členské státy podle potřeby zváží uzavření ad hoc ujednání a dohod, jež umožní účinné fungování MTS, a podporují v obdobné činnosti třetí strany.
4. V této souvislosti Unie a její členské státy podle potřeby nadále upozorňují třetí státy na závěry Rady ze dne 30. září 2002 o Mezinárodním trestním soudu a na obecné zásady EU, které jsou jejich přílohou, ve vztahu k návrhům dohod nebo ujednání týkajících se podmínek pro předávání osob MTS.
Článek 5
Unie a její členské státy podle potřeby přijímají iniciativy nebo opatření, jež na vnitrostátní úrovni zajistí uplatňování zásady doplňkovosti.
Článek 6
Rada a vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku podle potřeby koordinují opatření Unie a členských států přijatá za účelem provedení článků 2 až 5.
Článek 7
Členské státy spolupracují v zájmu zajištění hladké činnosti shromáždění smluvních stran ve všech ohledech.
Článek 8
Unie zajišťuje soudržnost a soulad mezi svými nástroji a politikami ve všech oblastech své vnější i vnitřní činnosti, jež se týkají nejzávažnějších mezinárodních zločinů uvedených v Římském statutu.
Článek 9
Rada přezkoumá toto rozhodnutí podle potřeby.
Článek 10
Společný postoj 2003/444/SZBP se zrušuje a nahrazuje tímto rozhodnutím. Odkazy na zrušený společný postoj 2003/444/SZBP se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 11
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 21. března 2011.
DECIZIA 2011/168/PESC A CONSILIULUI
din 21 martie 2011
privind Curtea Penală Internațională și de abrogare a Poziției comune 2003/444/PESC
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE:
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
întrucât:
(1)
În cadrul acțiunii sale pe scena internațională, Uniunea urmărește promovarea principiilor democrației, statului de drept, universalității și indivizibilității drepturilor omului și libertăților fundamentale, respectării demnității umane, egalității și solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei Organizației Națiunilor Unite și a dreptului internațional, astfel cum se prevede la articolul 21 din tratat. Uniunea urmărește dezvoltarea de relații și construirea de parteneriate, inter alia, cu organizațiile internaționale care împărtășesc aceste principii.
(2)
Unul dintre obiectivele Uniunii îl reprezintă menținerea păcii, prevenirea conflictelor și consolidarea securității internaționale, în conformitate cu obiectivele și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite.
(3)
Statutul de la Roma al Curții Penale Internaționale (denumit în continuare „Statutul de la Roma”) a intrat în vigoare la 1 iulie 2002.
(4)
Toate statele membre au ratificat Statutul de la Roma.
(5)
Principiile Statutului de la Roma, precum și cele care reglementează funcționarea Curții Penale Internaționale (denumită în continuare „CPI”) sunt în perfectă conformitate cu principiile și obiectivele Uniunii. Infracțiunile grave care intră în competențe CPI preocupă comunitatea internațională în ansamblul său, precum și Uniunea și statele membre ale acesteia.
(6)
Uniunea și statele membre ale acesteia sunt hotărâte să pună capăt impunității autorilor acelor infracțiuni prin adoptarea de măsuri la nivel internațional și prin consolidarea cooperării internaționale pentru a asigura urmărirea eficace a acestora.
(7)
Uniunea și CPI au semnat un acord de cooperare și asistență la 10 aprilie 2006, care a intrat în vigoare la 1 mai 2006 (1).
(8)
Principiile și normele dreptului penal internațional înscrise în Statutul de la Roma trebuie luate în considerare în alte instrumente juridice internaționale.
(9)
Uniunea este convinsă că aderarea universală la Statutul de la Roma este esențială pentru deplina eficiență a CPI și, în acest scop, consideră că inițiativele care urmăresc să promoveze acceptarea Statutului de la Roma trebuie încurajate, în măsura în care ele sunt conforme cu litera și spiritul acestuia.
(10)
Este foarte important să se păstreze integritatea Statutului de la Roma și independența CPI.
(11)
În concluziile sale din 30 septembrie 2002 privind Curtea Penală Internațională, Consiliul a elaborat principii directoare, anexate la aceste concluzii, pentru a îndruma statele membre atunci când vor examina necesitatea și domeniul de aplicare a eventualelor acorduri sau aranjamente ca răspuns la propunerile referitoare la condițiile în care persoanele sunt predate CPI.
(12)
La 25 mai 2010, Consiliul a adoptat Concluziile privind Conferința de revizuire a Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale (denumită în continuare „conferința de revizuire”), care a avut loc la Kampala, Uganda, în perioada 31 mai-11 iunie 2010.
(13)
Conferința de revizuire a adoptat modificări la Statutul de la Roma, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din acesta, pentru a defini infracțiunea de agresiune și pentru a stabili condițiile în care CPI și-ar putea exercita competența cu privire la respectiva infracțiune; a adoptat amendamente la Statutul de la Roma pentru a extinde competența CPI la trei noi crime de război atunci când sunt săvârșite în cadrul unor conflicte armate care nu au caracter internațional și a hotărât să rețină pentru moment articolul 124 din Statutul de la Roma. Respectivele amendamente fac obiectul ratificării sau al acceptării și intră în vigoare în conformitate cu articolul 121 alineatul (5) din Statutul de la Roma. CPI își exercită competența cu privire la infracțiunea de agresiune sub rezerva unei decizii care urmează să fie adoptată după 1 ianuarie 2017 cu aceeași majoritate a statelor părți necesară pentru adoptarea unui amendament la Statutul de la Roma.
(14)
Uniunea s-a angajat în cadrul Conferinței de revizuire să își revizuiască și să își adapteze instrumentele de susținere a CPI și să continue promovarea universalității și a menținerii integrității Statutului de la Roma.
(15)
Punerea în aplicare a statutului necesită măsuri practice pe care Uniunea și statele membre ar trebui să le sprijine fără rezerve.
(16)
Planul de acțiune solicitat, între altele, printr-o Rezoluție privind intrarea în vigoare a Statutului Curții Penale Internaționale aprobată de Parlamentul European la 28 februarie 2002 pentru a asigura continuitatea Poziției comune 2001/443/PESC a Consiliului din 11 iunie 2001 privind Curtea Penală Internațională (2) a fost adoptat la 4 februarie 2004 și ar trebui adaptat după caz.
(17)
Ținând seama de cele de mai sus, Poziția comună 2003/444/PESC din 16 iunie 2003 privind Curtea Penală Internațională (3) ar trebui abrogată și înlocuită prin prezenta decizie,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) Curtea Penală Internațională (denumită în continuare „CPI”) constituie, în scopul prevenirii și stopării comiterii de infracțiuni grave care sunt de competența sa, un mijloc esențial pentru a promova respectarea dreptului internațional umanitar și a drepturilor omului și, prin urmare, pentru a garanta libertatea, securitatea, justiția și statul de drept, precum și pentru a contribui la menținerea păcii, la prevenirea conflictelor și la consolidarea securității internaționale, în conformitate cu scopurile și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite.
(2) Obiectivul prezentei decizii îl reprezintă promovarea sprijinului universal acordat Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale (denumit în continuare „Statutul de la Roma”) prin promovarea celei mai largi participări posibile la acesta, menținerea integrității Statutului de la Roma, susținerea independenței CPI și a funcționării eficace și eficiente a acesteia, sprijinirea cooperării cu CPI și susținerea punerii în aplicare a principiului complementarității.
Articolul 2
(1) Pentru a contribui la obiectivul unei participări cât mai largi la Statutul de la Roma, Uniunea și statele membre fac tot posibilul pentru ca acest proces să înregistreze progrese, ridicând, atunci când este cazul, în cursul negocierilor, inclusiv al negocierilor de acorduri sau în cadrul dialogului politic cu țările terțe, cu grupurile de țări sau cu organizații regionale competente, după caz, problema ratificării, a acceptării și a aprobării Statutului de la Roma sau a aderării la acesta de către un număr cât mai mare de state, precum și pe cea a punerii în aplicare a Statutului de la Roma.
(2) Uniunea și statele membre contribuie, de asemenea, cu alte mijloace la participarea la Statutul de la Roma și la punerea sa în aplicare la scară mondială, de exemplu prin adoptarea de inițiative de promovare a diseminării valorilor, a principiilor și a dispozițiilor Statutului de la Roma și ale instrumentelor referitoare la acesta. În vederea realizării obiectivelor prezentei decizii, Uniunea cooperează, după caz, cu celelalte state, instituții internaționale, organizații neguvernamentale și cu alți reprezentanți ai societății civile interesați.
(3) Statele membre împărtășesc tuturor statelor interesate propria lor experiență în probleme legate de punerea în aplicare a Statutului de la Roma și, după caz, sprijină, sub alte forme, acest obiectiv. Statele membre trebuie să furnizeze, la cerere, ajutor tehnic și, după caz, ajutor financiar pentru lucrările legislative necesare în vederea participării și punerii în aplicare a Statutului de la Roma de către statele terțe. Uniunea poate de asemenea furniza un astfel de ajutor, atunci când i se solicită acest lucru. Statele care doresc să devină parte la Statutul de la Roma sau să coopereze cu CPI sunt invitate să informeze Uniunea cu privire la dificultățile pe care le-ar putea întâmpina pe această cale.
(4) La punerea în aplicare a prezentului articol, Uniunea și statele membre coordonează sprijinul politic și tehnic pentru CPI pe care îl acordă diferitelor state sau grupuri de state.
Articolul 3
Pentru a garanta independența CPI, Uniunea și statele membre:
(a)
încurajează statele părți să își transfere cota-parte fără întârziere și în totalitate, în conformitate cu deciziile luate de Adunarea Statelor Părți;
(b)
fac totul pentru ca aderarea la acordul privind privilegiile și imunitățile Curții Penale Internaționale sau ratificarea acestuia de către statele membre să aibă loc cât mai curând posibil și fac demersuri în direcția aderării la acordul respectiv sau a ratificării acestuia de către alte state; și
(c)
depun eforturi pentru a sprijini, atunci când este necesar, introducerea unor programe de instruire și de asistență destinate judecătorilor, procurorilor, funcționarilor și consilierilor solicitați să efectueze lucrări în cadrul activităților legate de CPI.
Articolul 4
(1) Uniunea și statele sale membre monitorizează cu atenție evoluția situației privind cooperarea cu CPI, în conformitate cu Statutul de la Roma.
(2) Uniunea reevaluează punerea în aplicare a Acordului dintre Curtea Penală Internațională și Uniunea Europeană referitor la cooperare și asistență.
(3) Uniunea și statele membre ale acesteia iau în considerare adoptarea și încheierea, după caz, a unor măsuri și acorduri ad hoc care să permită funcționarea eficace a CPI și încurajează părțile terțe să facă acest lucru.
(4) Uniunea și statele membre ale acesteia continuă, dacă este necesar, să atragă atenția statelor terțe asupra concluziilor Consiliului din 30 septembrie 2002 privind Curtea Penală Internațională și asupra principiilor directoare ale UE care le sunt anexate, în ceea ce privește propunerile de acorduri referitoare la condițiile în care persoanele sunt predate CPI.
Articolul 5
Uniunea și statele membre ale acesteia adoptă, după caz, inițiative sau măsuri care să asigure punerea în aplicare a principiului complementarității la nivel național.
Articolul 6
Consiliul și Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate coordonează, după caz, măsurile luate de către Uniune și statele membre ale acesteia pentru punerea în aplicare a articolelor 2-5.
Articolul 7
Statele membre cooperează pentru a asigura buna funcționare a Adunării Statelor Părți în toate privințele.
Articolul 8
Uniunea asigură consecvența și coerența dintre instrumentele și politicile sale din toate domeniile acțiunii sale externe și interne referitoare la cele mai grave infracțiuni internaționale, astfel cum se prevede în cadrul Statutului de la Roma.
Articolul 9
Consiliul reexaminează prezenta decizie în cazul în care este necesar.
Articolul 10
Poziția comună 2003/444/PESC se abrogă și se înlocuiește cu prezenta decizie. Trimiterile la Poziția comună 2003/444/PESC abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie.
Articolul 11
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Bruxelles, 21 martie 2011.