PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 3. listopadu 2011,
kterým se povoluje odchylka požadovaná Itálií pro regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto podle směrnice Rady 91/676/EHS o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů
(oznámeno pod číslem K(2011) 7770)
(Pouze italské znění je závazné)
(2011/721/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1), a zejména na bod 2 třetí pododstavec přílohy III uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pokud se množství statkových hnojiv, které členský stát zamýšlí použít na hektar za rok, liší od množství stanovených v první větě druhého pododstavce bodu 2 přílohy III směrnice 91/676/EHS a v písmeni a) uvedeného pododstavce, musí být určeno tak, aby neohrozilo dosažení cílů uvedených v článku 1 zmíněné směrnice, a musí být zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou například dlouhé vegetační období a plodiny s vysokou spotřebou dusíku.
(2)
Itálie předložila Komisi žádost o povolení odchylky podle bodu 2 třetího pododstavce přílohy III směrnice 91/676/EHS pro regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto.
(3)
Požadovaná odchylka se týká záměru Itálie povolit v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto použití až 250 kg dusíku na hektar za rok ze statkových hnojiv pocházejících ze skotu a z upravených statkových hnojiv pocházejících z prasečí kejdy v zemědělských podnicích, kde se pěstuje alespoň 70 % plodin s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím. Odchylka se podle odhadů potenciálně týká přibližně 10 313 zemědělských podniků s chovem skotu a 1 241 zemědělských podniků s chovem prasat v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto, což představuje 15,9 % celkového počtu zemědělských podniků s chovem skotu a 9,7 % celkového počtu zemědělských podniků s chovem prasat v uvedených regionech, 10,7 % využívané zemědělské půdy, 29,1 % celkového počtu hospodářských zvířat chovaných na mléko a 49,3 % celkového počtu prasat v těchto regionech. Kromě toho mohou o povolení odchylky žádat také zemědělské podniky hospodařící na orné půdě.
(4)
Právní předpisy, kterými se provádí směrnice 91/676/EHS a zavádějí akční programy pro regiony Emilia Romagna (rozhodnutí č. 1273/2011 ze dne 5. září 2011), Lombardia (rozhodnutí č. IX/2208 ze dne 14. září 2011), Piemonte (rozhodnutí č. 18-2612 ze dne 19. září 2011) a Veneto (rozhodnutí č. 1150 ze dne 26. července 2011), byly přijaty a použijí se ve spojení s tímto rozhodnutím pro období 2012 až 2015.
(5)
Vymezené ohrožené oblasti, na které se vztahují akční programy, zahrnují přibližně 63 % zemědělsky využité plochy (Utilized Agricultural Area, „UAA“) regionu Emilia Romagna, 82 % UAA regionu Lombardia, 38 % UAA regionu Piemonte a 87 % UAA regionu Veneto.
(6)
Z předložených údajů o jakosti vody vyplývá, že 89 % útvarů podzemních vod v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto má průměrnou koncentraci dusičnanů nižší než 50 mg/l a 63 % má průměrnou koncentraci dusičnanů nižší než 25 mg/l. Pokud jde o povrchové vody, je na více než 98 % monitorovacích míst průměrná koncentrace dusičnanů nižší než 25 mg/l a na žádném monitorovacím místě koncentrace dusičnanů nepřekračuje hodnotu 50 mg/l.
(7)
Na regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto připadá více než 70 % hospodářských zvířat v Itálii: konkrétně 67,1 % mléčného skotu, 60,6 % ostatního skotu, 81 % prasat a 79,4 % drůbeže. Za období 1982-2007 vykazují počty hospodářských zvířat sestupný trend (průměrný 20 % pokles v uvedených čtyřech regionech).
(8)
V období 1979-2008 se snižovala spotřeba dusíku z umělých hnojiv, stejně jako použití minerálních fosforečných hnojiv, které pokleslo o 70 %.
(9)
Přibližně 53 % celkové zemědělské plochy v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto zabírají travinné porosty, kukuřice pěstovaná na zrno, kukuřice pěstovaná na siláž a ozimé obiloviny.
(10)
Z podpůrných dokumentů předložených spolu s žádostí o povolení odchylky vyplývá, že navrhované množství 250 kg dusíku na hektar za rok ze statkových hnojiv pocházejících ze skotu a z upravené prasečí kejdy je zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou například vysoké srážky, dlouhé vegetační období a velké výnosy plodin s vysokou spotřebou dusíku.
(11)
Komise po posouzení žádosti zastává názor, že navrhované množství 250 kg dusíku na hektar ze statkových hnojiv pocházejících ze skotu a z upravené prasečí kejdy neohrozí dosažení cílů směrnice 91/676/EHS, budou-li splněny určité přísné podmínky.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro dusičnany zřízeného podle článku 9 směrnice 91/676/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylka požadovaná Itálií pro regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto v dopisech ze dne 10. března 2011 a 28. července 2011 za účelem povolení většího množství statkových hnojiv, než stanoví první věta druhého pododstavce bodu 2 přílohy III směrnice 91/676/EHS a písmeno a) uvedeného pododstavce, se uděluje za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„zemědělskými podniky“ zemědělské podniky provozující nebo neprovozující chov hospodářských zvířat;
b)
„pozemkem“ jednotlivé pole nebo skupina polí homogenní z hlediska plodin, půdního typu a postupů hnojení;
c)
„travinnými porosty“ trvalé nebo dočasné travinné porosty (obecně se za dočasné považují pozemky ležící ladem méně než čtyři roky);
d)
„pozdní odrůdou kukuřice“ kukuřice třídy FAO 600-700, která se vysazuje od poloviny března do začátku dubna a má vegetační cyklus v délce alespoň 145-150 dní;
e)
„kukuřicí nebo čirokem, po jejichž sklizni následuje zimní porost“ středně pozdní nebo raná kukuřice nebo čirok, po jejichž sklizni následuje zimní porost, například jílek mnohokvětý, ječmen, tritikale nebo ozimé žito;
f)
„ozimou obilovinou, po jejíž sklizni následuje letní porost“ ozimá pšenice, ozimý ječmen nebo tritikale, po jejichž sklizni následuje letní porost, například kukuřice, čirok, bér (Setaria) nebo proso (Panicum sp.);
g)
„plodinami s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím“ travinné porosty, pozdní odrůdy kukuřice, kukuřice nebo čirok, po jejichž sklizni následuje zimní porost, a ozimé obiloviny, po jejichž sklizni následuje letní porost;
h)
„statkovým hnojivem pocházejícím ze skotu“ statkové hnojivo pocházející z výkalů skotu, včetně pasoucího se skotu, případně též ve zpracované formě;
i)
„úpravou statkových hnojiv“ zpracování prasečí kejdy na dvě frakce, pevnou a kapalnou, které se provádí za účelem lepšího použití a zvýšeného nahrazení dusíku a fosforu;
j)
„upraveným statkovým hnojivem“ kapalná frakce, která je výsledkem úpravy prasečí kejdy, s minimálním poměrem dusíku k fosfátu (N/P2O5) 2,5;
k)
„upraveným statkovým hnojivem s odstraněným dusíkem“ upravené statkové hnojivo s obsahem dusíku nižším než 30 % obsahu dusíku v neupravené prasečí kejdě;
l)
„půdami s nízkým obsahem organické hmoty“ půdy s obsahem organického uhlíku v horních 30 centimetrech půdy nižším než 2 %;
m)
„nezasolenými půdami a půdami s nízkým obsahem soli“ půdy s elektrickou vodivostí nasyceného pastovitého půdního extraktu ECe 4 mS/cm nebo s elektrickou vodivostí kapalného extraktu v poměru půda/voda 1:2 EC 1:2 1 mS/cm nebo oblasti, u nichž je stanoveno, že v žádném případě nejsou ohroženy rizikem zasolení, a které jsou vyznačeny na mapě půdy vypracované na regionální úrovni;
n)
„účinností využití dusíku“ procentní podíl celkového dusíku použitého ve formě statkových hnojiv, který je v roce jeho použití dostupný plodinám.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se použije individuálně na zemědělské podniky, u nichž jsou alespoň na 70 % jejich výměry půdy vysety plodiny s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím, za podmínek uvedených v článcích 4 až 7.
Článek 4
Každoroční žádost a závazek
1) Zemědělci, kteří chtějí využívat odchylku podle tohoto rozhodnutí, každoročně do 15. února předloží žádost příslušným orgánům.
2) Spolu s každoroční žádostí uvedenou v odstavci 1 se písemně zaváží k plnění podmínek stanovených v článcích 5, 6 a 7.
Článek 5
Úprava statkových hnojiv
1) Zemědělci, kteří využívají odchylku pro používání upravených statkových hnojiv z prasečí kejdy, příslušným orgánům každý rok oznámí tyto informace:
a)
typ zpracování statkových hnojiv;
b)
kapacita a hlavní vlastnosti zařízení pro úpravu statkových hnojiv, včetně jeho účinnosti;
c)
množství statkových hnojiv předaných k úpravě;
d)
množství, složení, včetně uvedení obsahu dusíku a fosforu, a místo určení pevné frakce;
e)
množství, složení, včetně uvedení obsahu dusíku a fosforu, a místo určení upraveného statkového hnojiva;
f)
odhad úniku plynů během úpravy.
2) Pevná frakce, která je výsledkem úpravy statkových hnojiv, se stabilizuje s cílem omezit zápach a další emise, zlepšit agronomické a hygienické vlastnosti, usnadnit manipulaci a zvýšit dostupnost dusíku a fosfátu pro plodiny. Výsledný produkt se nepoužije v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka. Příslušné orgány přijmou opatření podporující používání stabilizované pevné frakce na půdách s nízkým obsahem organické hmoty. Tyto půdy se vyznačí na mapách, které se vypracují na regionální úrovni a dají se k dispozici zemědělcům.
3) Příslušné orgány zavedou metodiky, pomocí nichž se hodnotí složení upravených statkových hnojiv, rozdíly ve složení a účinnost úpravy u každého zemědělského podniku, který využívá jednotlivou odchylku.
4) Příslušné orgány monitorují emise amoniaku a další emise z úpravy statkových hnojiv na reprezentativních místech pro každou metodu úpravy. Na základě výsledků monitorování příslušné orgány stanoví emisní inventuru.
Článek 6
Používání statkových a jiných hnojiv
1) Množství statkových hnojiv pocházejících ze skotu a upravených statkových hnojiv, které je každoročně vpraveno do půdy v zemědělských podnicích využívajících odchylku, včetně množství vpraveného samotnými zvířaty, nepřekročí množství statkových hnojiv obsahující 250 kg dusíku na hektar za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 12.
2) Celkový přísun dusíku nepřekročí předpokládané nároky dotyčné plodiny na živiny. Zohlední také zásobování z půdy a větší dostupnost dusíku ze statkových hnojiv v důsledku jejich úpravy. Současně nepřekročí maximální normy pro jeho použití stanovené v akčních programech, které se vztahují na daný zemědělský podnik.
3) Celkový přísun fosforu nepřekročí předpokládané nároky dotyčné plodiny na živiny a zohlední i zásobování fosforem z půdy. V zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, se nepoužije fosfor pocházející z umělých hnojiv.
4) Pro každý zemědělský podnik se nejpozději do 15. února vypracuje plán hnojení, jenž popisuje střídání plodin na zemědělské půdě a plánované použití statkových a minerálních hnojiv.
Plán hnojení obsahuje tyto údaje:
a)
počet hospodářských zvířat, popis systému ustájení a uskladnění, včetně kapacity a typu dostupných skladovacích prostor pro statková hnojiva;
b)
výpočet množství dusíku a fosforu ze statkových hnojiv vyprodukovaných v zemědělském podniku;
c)
popis úpravy statkových hnojiv a vlastnosti upravených statkových hnojiv (pokud má tato informace význam);
d)
množství, druh a vlastnosti statkových hnojiv vyvezených mimo zemědělský podnik nebo v rámci zemědělského podniku;
e)
střídání plodin a výměra u pozemků, na kterých jsou vysety plodiny s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím, a u pozemků s jinými plodinami;
f)
předpokládané výnosy každé pěstované plodiny, v závislosti na dostupnosti živin a vody, jakož i na místních podmínkách, jako je podnebí, půdní typ atd.;
g)
odhadovaná potřeba dusíku a fosforu u plodin na každém pozemku;
h)
výpočet množství dusíku a fosforu ze statkových hnojiv, které má být použito na každém pozemku;
i)
výpočet množství dusíku z umělých hnojiv, které má být použito na každém pozemku;
j)
odhad množství vody potřebné k zavlažování s jasným uvedením vodního zdroje; plán zahrnuje povolení k odběru vody nebo smlouvu o používání vody s příslušným „vodním konsorciem“, případně mapu, z níž vyplývá, že se zemědělský podnik nachází v oblastech, kde je mělká podzemní voda ve styku s kořenovou zónou.
Tyto plány se aktualizují nejpozději sedm dní po provedení jakýchkoli změn v zemědělských postupech, aby se zajistil soulad mezi plány a skutečnými zemědělskými postupy.
5) Každý zemědělský podnik vypracuje evidenci hnojení podle jednotlivých pozemků. Tato evidence obsahuje použitá množství a dobu použití statkových a umělých hnojiv.
6) Povolení k odběru vody nebo smlouva o používání vody s příslušným „vodním konsorciem“, případně mapa, z níž vyplývá, že se zemědělský podnik nachází v oblastech, kde je mělká podzemní voda ve styku s kořenovou zónou, jsou v zemědělském podniku k dispozici. Množství vody, které je předmětem případného povolení nebo smlouvy, postačuje k dosažení takových výnosů plodin, jakých se dosahuje v podmínkách bez omezené dostupnosti vody.
7) Pro každý zemědělský podnik využívající odchylku jsou k dispozici výsledky analýzy koncentrace dusíku a fosforu v půdě. Odběr vzorků a analýza koncentrace fosforu a dusíku se musí provést před 1. červnem alespoň jednou za čtyři roky, a to pro každou oblast zemědělského podniku, která je homogenní z hlediska střídání plodin a vlastností půdy. Vyžaduje se nejméně jedna analýza na každých pět hektarů zemědělské půdy.
8) Statková hnojiva používaná v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, mají účinnost využití dusíku alespoň 65 % u kejdy a alespoň 50 % u pevných hnojiv.
9) Statková ani umělá hnojiva se v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, nesmějí používat po 1. listopadu.
10) Nejméně dvě třetiny množství dusíku ze statkových hnojiv, vyjma dusíku ze statkových hnojiv pocházejících z pasoucích se hospodářských zvířat, se použijí do 30. června každého roku. Za tímto účelem mají zemědělské podniky využívající odchylku k dispozici dostatečnou skladovací kapacitu pro statková hnojiva, jež jim umožňuje přinejmenším překlenout období, ve kterých používání statkových hnojiv není povoleno.
11) Tekutá statková hnojiva, včetně upravených statkových hnojiv a kejdy, se rozšiřují pomocí technik s nízkými hodnotami emisí. Pevná statková hnojiva se vpraví do půdy do 24 hodin.
12) Kvůli ochraně půd před rizikem zasolení je používání upravených statkových hnojiv s odstraněným dusíkem povoleno pouze na nezasolených půdách a půdách s nízkým obsahem soli. Za tímto účelem zemědělci, kteří zamýšlejí používat upravená statková hnojiva s odstraněným dusíkem, alespoň jednou za čtyři roky změří elektrickou vodivost na pozemcích, kde se mají tato hnojiva používat, a výsledky měření zahrnou do žádosti uvedené v čl. 4 odst. 1. Příslušné orgány zavedou protokol, který budou zemědělci používat pro měření elektrické vodivosti. Příslušné orgány vypracují mapy znázorňující oblasti ohrožené zasolením.
Článek 7
Hospodaření s půdou
Zemědělci využívající odchylku zajistí plnění těchto podmínek:
a)
alespoň na 70 % výměry půdy zemědělského podniku jsou vysety plodiny s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím;
b)
dočasné travinné porosty se zaorají na jaře;
c)
dočasné a trvalé travinné porosty nezahrnují více než 50 % luštěnin ani jiných rostlin, které vážou atmosférický dusík;
d)
pozdní odrůdy kukuřice se sklidí (celé rostliny);
e)
zimní porost, jako je jílek mnohokvětý, ječmen, tritikale nebo ozimé žito, se vyseje do dvou týdnů od sklizně kukuřice nebo čiroku a sklidí se nejdříve dva týdny před osevem kukuřice nebo čiroku;
f)
letní porost, jako je kukuřice, čirok, bér (Setaria) nebo proso (Panicum sp.), se vyseje do dvou týdnů od sklizně ozimých obilovin a sklidí se nejdříve dva týdny před osevem ozimých obilovin;
g)
osev plodinou s vysokou potřebou dusíku následuje do dvou týdnů po zaorání trávy a v roce zaorání trvalého travinného porostu se nepoužijí hnojiva.
Článek 8
Ostatní opatření
1) Příslušné orgány zajistí, aby odchylky povolené pro použití upravených statkových hnojiv byly slučitelné s kapacitou zařízení pro úpravu statkových hnojiv.
2) Příslušné orgány zajistí, aby každá povolená odchylka byla slučitelná se schváleným používáním vody v zemědělském podniku, který odchylku využívá.
Článek 9
Opatření týkající se přepravy statkových hnojiv
1) Příslušné orgány zajistí, aby přeprava statkových hnojiv do zemědělských podniků a ze zemědělských podniků, které využívají odchylku, byla zaznamenávána prostřednictvím systémů určování zeměpisné polohy nebo evidována v průvodních dokladech obsahujících údaje o místě původu a místě určení. Zaznamenávání pomocí systémů určování zeměpisné polohy je povinné u přepravy na vzdálenost delší než 30 km.
2) Příslušné orgány zajistí, aby byl během přepravy k dispozici doklad, ve kterém je uvedeno množství přepravovaného statkového hnojiva a obsah dusíku a fosforu v tomto hnojivu.
3) Příslušné orgány zajistí, aby upravená statková hnojiva a pevná frakce, která je výsledkem úpravy statkových hnojiv, byly analyzovány, pokud jde o obsah dusíku a fosforu. Analýzu provedou uznané laboratoře. Její výsledky se sdělí příslušným orgánům a zemědělci, který je příjemcem statkových hnojiv. U každé přepravy je k dispozici osvědčení o analýze.
Článek 10
Monitorování
1) Příslušné orgány zajistí, aby byly vypracovány a každoročně aktualizovány mapy zachycující procentní podíl zemědělských podniků, procentní podíl hospodářských zvířat a procentní podíl zemědělské půdy, na které se vztahují jednotlivé odchylky, a mapy zachycující místní využívání půdy v každé obci. Každý rok se shromáždí a aktualizují údaje o střídání plodin a zemědělských postupech v zemědělských podnicích, které využívají odchylky.
2) Zřizuje se monitorovací síť pro odběr vzorků z povrchových a mělkých podzemních vod, jež bude využívána pro posouzení vlivu odchylky na jakost vody. Návrh monitorovací sítě se předloží Komisi. Během doby použitelnosti tohoto rozhodnutí se nesmí snížit počet původně vytvořených monitorovacích míst a nesmí se změnit jejich umístění.
3) U zemědělských povodí nacházejících se v blízkosti nejohroženějších vodních útvarů, které určí příslušné orgány, se provádí zvýšené monitorování vody.
4) Zřizují se monitorovací místa za účelem poskytování údajů o koncentraci dusíku a fosforu v půdní vodě, o minerálním dusíku v půdním profilu a o odpovídajícím úniku dusíku a fosforu kořenovou zónou do podzemních vod a rovněž o vyplavování dusíku a fosforu z povrchových a podpovrchových vrstev půdy, a to v podmínkách s odchylkou i bez odchylky. Monitorovací místa zahrnují hlavní typy půdy, postupy hnojení a plodiny. Návrh monitorovací sítě se předloží Komisi. Během doby použitelnosti tohoto rozhodnutí se nesmí snížit počet původně vytvořených monitorovacích míst a nesmí se změnit jejich umístění.
Článek 11
Ověřování
1) Příslušné orgány zajistí, aby byly všechny žádosti o povolení odchylky předloženy ke správní kontrole. Pokud kontrola prokáže nesplnění podmínek stanovených v článcích 5, 6 a 7, žadatel je o této skutečnosti vyrozuměn. V takovém případě se žádost považuje za zamítnutou.
2) Na základě analýzy rizik, výsledků kontrol z předchozích let a výsledků všeobecných namátkových kontrol právních předpisů provádějících směrnici 91/676/EHS se vypracuje program inspekcí v terénu. Inspekce v terénu týkající se podmínek uvedených v článcích 5, 6 a 7 tohoto rozhodnutí se provádějí nejméně u 5 % zemědělských podniků využívajících odchylku.
3) Na základě posouzení rizik a výsledků správních kontrol uvedených v odstavci 1 zajistí příslušné orgány kontroly na místě alespoň u 1 % přeprav statkových hnojiv. Tyto kontroly zahrnují přinejmenším posouzení průvodních dokladů, ověření původu a místa určení statkových hnojiv a odběr vzorků z přepravovaných statkových hnojiv.
4) Příslušné orgány jsou vybaveny nezbytnými pravomocemi a prostředky pro ověřování souladu s tímto rozhodnutím. Jestliže se na základě ověření zjistí porušení tohoto rozhodnutí, přijmou příslušné orgány nezbytná opatření k nápravě. Zejména se zemědělcům, kteří poruší články 5, 6 a 7, v následujícím roce nepovolí odchylka.
Článek 12
Podávání zpráv
Příslušné orgány každý rok do prosince a v roce 2015 do září předloží Komisi zprávu obsahující tyto informace:
a)
vyhodnocení, jak je uplatňována odchylka, založené na kontrolách na úrovni zemědělských podniků, jakož i na kontrolách přepravy statkových hnojiv, a informace o nevyhovujících zemědělských podnicích, založené na výsledcích správních inspekcí a inspekcí v terénu;
b)
informace o úpravě statkových hnojiv, včetně dalšího zpracování a využití pevných frakcí, a podrobné údaje o vlastnostech systémů úpravy a jejich účinnosti, o složení upravených statkových hnojiv a o konečném místě určení pevných frakcí;
c)
mapy, na kterých jsou vyznačeny oblasti s nízkým obsahem organické hmoty, jakož i informace o přijatých opatřeních podporujících používání stabilizované pevné frakce na půdách s nízkým obsahem organické hmoty, která jsou uvedena v čl. 5 odst. 2;
d)
metodiky uvedené v čl. 5 odst. 3, pomocí nichž se hodnotí složení upravených statkových hnojiv, rozdíly ve složení a účinnost úpravy u každého zemědělského podniku, který využívá jednotlivé odchylky;
e)
inventura emisí amoniaku a dalších emisí z úpravy statkových hnojiv uvedená v čl. 5 odst. 4;
f)
zavedený protokol pro měření elektrické vodivosti a mapy znázorňující oblasti postižené zasolením, které jsou uvedeny v čl. 6 odst. 12;
g)
metodiky pro ověřování slučitelnosti povolených odchylek s kapacitou zařízení pro úpravu statkových hnojiv, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 1;
h)
metodiky pro ověřování slučitelnosti každé povolené odchylky se schváleným používáním vody v zemědělském podniku, který využívá odchylku, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 2;
i)
mapy zachycující procentní podíl zemědělských podniků, procentní podíl hospodářských zvířat a procentní podíl zemědělské půdy, na které se vztahují jednotlivé odchylky, a mapy zachycující místní využívání půdy, jakož i údaje o střídání plodin a o zemědělských postupech v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 1;
j)
výsledky monitorování vody, včetně informací o trendech jakosti podzemních a povrchových vod a také o vlivu odchylky na jakost vody, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 2;
k)
seznam nejohroženějších vodních útvarů, které jsou uvedeny v čl. 10 odst. 3;
l)
shrnutí a vyhodnocení údajů získaných z monitorovacích míst uvedených v čl. 10 odst. 4.
Článek 13
Použití
Toto rozhodnutí se použije ve spojení s předpisy, jimiž se provádí akční program v regionech Emilia Romagna (rozhodnutí č. 1273/2011 ze dne 5. září 2011), Lombardia (rozhodnutí č. IX/2208 ze dne 14. září 2011), Piemonte (rozhodnutí č. 18-2612 ze dne 19. září 2011) a Veneto (rozhodnutí č. 1150 ze dne 26. července 2011).
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2012.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2015.
Článek 14
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 3. listopadu 2011.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 3 noiembrie 2011
referitoare la acordarea unei derogări solicitate de Italia în privința regiunilor Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto în temeiul Directivei 91/676/CEE a Consiliului privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole
[notificată cu numărul C(2011) 7770]
(Numai textul în limba italiană este autentic)
(2011/721/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (1), în special anexa III punctul 2 al treilea paragraf,
întrucât:
(1)
În cazul în care cantitatea de îngrășăminte de origine animală pe care un stat membru intenționează să o împrăștie anual pe hectar diferă de cantitățile prevăzute la punctul 2 al doilea paragraf prima teză din anexa III la Directiva 91/676/CEE și la litera (a) a aceluiași paragraf, cantitatea respectivă trebuie stabilită astfel încât să nu se compromită îndeplinirea obiectivelor specificate la articolul 1 din directiva menționată și trebuie justificată pe baza unor criterii obiective, precum perioadele lungi de vegetație și culturile cu o absorbție ridicată de azot.
(2)
Italia a înaintat Comisiei o cerere de derogare în temeiul punctului 2 al treilea paragraf din anexa III la Directiva 91/676/CEE, în privința regiunilor Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto.
(3)
Derogarea solicitată privește intenția Italiei de a permite împrăștierea în regiunile Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto a unei cantități anuale de până la 250 kg de azot pe hectar din îngrășăminte de origine animală provenind de la bovine și dejecții porcine tratate în exploatații cu o proporție de cel puțin 70 % de culturi cu necesar ridicat de azot și perioadă lungă de vegetație. Se estimează că derogarea privește în mod potențial aproximativ 10 313 exploatații de bovine și 1 241 de exploatații de porcine din regiunile Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto, reprezentând 15,9 % și 9,7 % din numărul total de exploatații de bovine, respectiv de porcine din aceste regiuni, 10,7 % din suprafața agricolă utilizată, 29,1 % din totalul animalelor de lapte și 49,3 % din totalul porcinelor din aceste regiuni. În plus, exploatațiile cultivate pot la rândul lor solicita această derogare.
(4)
Legislația de punere în aplicare a Directivei 91/676/CEE și de stabilire a programelor de acțiune din regiunile Emilia Romagna (Decizia nr. 1273/2011 din 5.9.2011), Lombardia (Decizia nr. IX/2208 din 14.9.2011), Piemont (Decizia nr. 18-2612 din 19.9.2011) și Veneto (Decizia nr. 1150 din 26.7.2011) s-a adoptat și se aplică concomitent cu prezenta decizie pentru perioada 2012-2015.
(5)
Zonele vulnerabile desemnate cărora li se aplică programele de acțiuni acoperă aproximativ 63 % din suprafața agricolă utilizată (SAU) a regiunii Emilia Romagna, 82 % din SAU a regiunii Lombardia, 38 % din SAU a regiunii Piemont și 87 % din SAU a regiunii Veneto.
(6)
Datele privind calitatea apei prezentate arată că, în cazul apei subterane din regiunile Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto, 89 % din corpurile de apă subterană au concentrații medii de nitrați mai mici de 50 mg/l, iar 63 % au concentrații medii de nitrați mai mici de 25 mg/l. În cazul apelor de suprafață, mai mult de 98 % din punctele de monitorizare au concentrații medii de nitrați mai mici de 25 mg/l și niciun punct nu are concentrații mai mari de 50 mg/l.
(7)
Regiunile Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto sunt responsabile pentru mai mult de 70 % din șeptelul din Italia, și anume 67,1 % din bovinele de lapte, 60,6 % din celelalte bovine, 81 % din porcine și 79,4 % din păsările de curte. În perioada 1982-2007, numărul șeptelului a prezentat o tendință descrescătoare (în medie 20 % pentru cele patru regiuni).
(8)
În perioada 1979-2008, consumul de azot chimic lichid a scăzut, ca și utilizarea îngrășămintelor minerale pe bază de fosfor; aceasta din urmă a scăzut cu 70 %.
(9)
Pășunile, porumbul boabe, porumbul însilozat și cerealele de iarnă ocupă aproximativ 53 % din suprafața agricolă totală din Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto.
(10)
Documentele justificative prezentate în cererea de derogare demonstrează că cele 250 kg de azot din îngrășăminte provenind de la bovine și dejecții porcine tratate, propuse anual pe hectar, se justifică pe baza unor criterii obiective, precum volumul mare de precipitații nete, perioadele lungi de vegetație și culturile cu o absorbție ridicată de azot.
(11)
În urma examinării solicitării, Comisia consideră că această cantitate propusă, de 250 kg pe hectar din îngrășăminte de origine animală provenind de la bovine și dejecții porcine tratate, nu va aduce atingere realizării obiectivelor Directivei 91/676/CEE, dacă se respectă anumite condiții stricte.
(12)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului pentru nitrați, instituit prin articolul 9 din Directiva 91/676/CEE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Se acordă derogarea solicitată de Italia prin scrisorile din 10 martie 2011 și 28 iulie 2011 pentru regiunile Emilia Romagna, Lombardia, Piemont și Veneto, cu scopul de a permite împrăștierea unei cantități mai mari de îngrășăminte de origine animală decât cea prevăzută la punctul 2 al doilea paragraf prima teză și litera (a) din anexa III la Directiva 91/676/CEE, sub rezerva condițiilor prevăzute de prezenta decizie.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
(a)
„exploatații” înseamnă exploatațiile agricole care practică sau nu creșterea animalelor;
(b)
„parcelă” înseamnă un teren individual sau un grup de terenuri, omogene din punct de vedere al culturii, al tipului de sol și al practicilor de fertilizare;
(c)
„pășune” înseamnă pășunile permanente sau temporare (în general, „temporar” înseamnă mai puțin de patru ani);
(d)
„porumb tardiv” înseamnă porumb din clasa FAO 600-700, plantat între mijlocul lui martie și începutul lui aprilie, cu un ciclu vegetativ de cel puțin 145-150 zile;
(e)
„porumb sau sorg urmat de graminee de iarnă” înseamnă porumb sau sorg semitardiv sau timpuriu urmat de ierburi de iarnă, de exemplu raigras italian, orz, triticale sau secară de iarnă;
(f)
„cereale urmate de graminee de vară” înseamnă grâu de iarnă, orz de iarnă sau triticale, urmate de graminee de vară, cum ar fi porumbul, sorgul, Setaria sau Panicum sp.;
(g)
„culturi cu necesar ridicat de azot și perioadă lungă de vegetație” înseamnă pășune, porumb tardiv, porumb sau sorg urmate de ierburi de iarnă și cereale de iarnă urmate de ierburi de vară;
(h)
„îngrășământ de origine animală provenit de la bovine” înseamnă dejecțiile excretate de bovine, inclusiv în cursul păscutului și în formă prelucrată;
(i)
„tratarea îngrășămintelor de origine animală” înseamnă procesul de separare fizico-mecanică a dejecțiilor porcine într-o fracțiune solidă și una lichidă, proces destinat să amelioreze împrăștierea de îngrășăminte pe teren și să stimuleze recuperarea azotului și a fosforului;
(j)
„îngrășăminte de origine animală tratate” înseamnă fracțiunea lichidă rezultată din tratarea dejecțiilor porcine, cu un raport azot/fosfat (N/P2O5) de minimum 2,5;
(k)
„îngrășăminte de origine animală tratate, cu eliminarea azotului” înseamnă îngrășăminte de origine animală tratate cu un conținut de azot mai mic de 30 % comparativ cu cel al dejecțiilor porcine brute;
(l)
„soluri cu conținut scăzut de materie organică” înseamnă soluri cu un conținut de carbon organic mai mic de 2 % în stratul de 30 cm din partea superioară a solului;
(m)
„soluri nesaline și cu salinitate redusă” înseamnă acele soluri cu o conductivitate electrică a extractului de pastă de sol saturat (ECe) mai mică de 4 mS/cm sau o conductivitate electrică a extractului apos cu un raport sol/apă de 1:2 (EC 1:2) mai mică de 1mS/cm, sau zone definite cu certitudine ca nefiind afectate de riscul salinizării, după cum se indică pe harta solurilor definită la nivel regional;
(n)
„eficiența utilizării azotului” înseamnă procentajul de azot total împrăștiat sub formă de îngrășăminte de origine animală care este disponibil pentru culturi în anul împrăștierii.
Articolul 3
Domeniul de aplicare
Prezenta decizie se aplică în mod individual exploatațiilor în care cel puțin 70 % din terenul exploatației este cultivat cu culturi care au un necesar ridicat de azot și perioade lungi de vegetație, sub rezerva respectării condițiilor prevăzute la articolele 4-7.
Articolul 4
Cererea și angajamentele anuale
(1) Agricultorii care doresc să beneficieze de o derogare acordată conform prezentei decizii trebuie să trimită o cerere anuală autorităților competente, până la data de 15 februarie.
(2) Pe lângă cererea anuală menționată la alineatul (1), aceștia se angajează, în scris, să respecte condițiile prevăzute la articolele 5, 6 și 7.
Articolul 5
Tratarea îngrășămintelor de origine animală
(1) Agricultorii care beneficiază de o derogare pentru împrăștierea de dejecții porcine tratate trebuie să comunice în fiecare an următoarele informații autorităților competente:
(a)
tipul de tratare a dejecțiilor;
(b)
capacitatea și caracteristicile principale ale stației de tratare, inclusiv eficiența acesteia;
(c)
cantitatea de dejecții trimisă spre tratare;
(d)
cantitatea, compoziția - cu menționarea conținutului de azot și de fosfor - și destinația fracțiunii solide;
(e)
cantitatea, compoziția - cu menționarea conținutului de azot și fosfor - și destinația îngrășământului de origine animală tratat;
(f)
estimarea pierderilor gazoase în cursul tratării.
(2) Fracțiunea solidă rezultată din tratarea îngrășămintelor trebuie stabilizată pentru reducerea mirosurilor și a altor emisii, îmbunătățirea proprietăților agronomice și igienice, facilitarea manipulării și creșterea disponibilității pentru culturi a azotului și a fosfatului. Produsul rezultat nu se aplică în exploatații care fac obiectul derogării. Autoritățile competente iau măsuri pentru a încuraja utilizarea fracțiunii solide stabilizate pe solurile cu conținut scăzut de materie organică. Aceste soluri sunt indicate pe hărțile stabilite la nivel regional și puse la dispoziția agricultorilor.
(3) Autoritățile competente stabilesc metodologiile de evaluare a compoziției îngrășământului tratat, a variațiilor de compoziție și a eficienței tratării pentru fiecare exploatație care beneficiază de o derogare individuală.
(4) Amoniacul și alte emisii provenite din tratarea îngrășămintelor de origine animală se monitorizează de către autoritățile competente în locuri reprezentative pentru fiecare tehnică de tratare. Pe baza rezultatelor monitorizării, autoritățile competente stabilesc un inventar al emisiilor.
Articolul 6
Împrăștierea îngrășămintelor de origine animală și a altor îngrășăminte
(1) Cantitatea de îngrășăminte de origine animală provenite de la bovine împrăștiată anual, inclusiv de către animale, plus cantitatea de îngrășăminte tratate împrăștiate anual în exploatații care beneficiază de o derogare trebuie să nu depășească cantitatea de îngrășăminte care conține 250 kg de azot pe hectar, în condițiile prevăzute la alineatele (2)-(12).
(2) Aportul total de azot nu trebuie să depășească necesarul prevăzut de nutrienți pentru cultura în cauză. Acesta trebuie să ia în considerare aportul solului, precum și disponibilitatea crescută a azotului din îngrășămintele de origine animală datorată tratării acestora. Nu trebuie depășite standardele privind cantitatea maximă împrăștiată, stabilite în programele de acțiune care se aplică exploatației în cauză.
(3) Aporturile totale de fosfor nu trebuie să depășească cererea estimată de nutrienți pentru cultura în cauză și trebuie să ia în considerare aportul de fosfor al solului. Fosforul din îngrășămintele chimice nu se împrăștie în exploatațiile care fac obiectul derogării.
(4) Fiecare exploatație întocmește până cel mai târziu la 15 februarie un plan de fertilizare în care se descrie rotația culturilor pe terenurile agricole și planificarea împrăștierii îngrășămintelor de origine animală și a celor minerale.
Planul de fertilizare cuprinde următoarele:
(a)
numărul de animale, o descriere a sistemului de adăpostire și depozitare, incluzând volumul și tipul de depozitare disponibil pentru îngrășăminte;
(b)
un calcul al cantității de azot și fosfor din îngrășămintele de origine animală produse în exploatație;
(c)
descrierea tratării îngrășămintelor de origine animală și caracteristicile îngrășămintelor de origine animală tratate (dacă este cazul);
(d)
cantitatea, tipul și caracteristicile îngrășămintelor de origine animală distribuite în interiorul sau în exteriorul exploatației;
(e)
rotația culturilor și suprafața parcelelor pe care se găsesc culturi cu un necesar ridicat de azot și perioadă lungă de vegetație, precum și a parcelelor pe care se găsesc alte culturi;
(f)
randamentul preconizat pentru fiecare cultură cultivată, în funcție de disponibilitatea nutrienților și a apei, ca și de condițiile locale, cum ar fi clima, tipul de sol etc.;
(g)
necesarul estimat de azot și de fosfor al culturilor pentru fiecare parcelă;
(h)
calculul cantității de azot și fosfor provenind din îngrășăminte de origine animală destinate împrăștierii pe fiecare parcelă;
(i)
calculul cantității de azot din îngrășăminte chimice destinate împrăștierii pe fiecare parcelă;
(j)
estimarea cantității de apă necesară pentru irigare și indicarea cu precizie a sursei de apă; se includ în plan autorizația de captare a apei sau contractul de utilizare a apei încheiat cu „societatea de apă” relevantă sau o hartă care să indice amplasarea exploatației în zone în care apele subterane de mică adâncime sunt în contact cu rizosfera.
Planurile se revizuiesc în termen de șapte zile de la orice modificare survenită în practicile agricole, pentru a se asigura conformitatea acestora cu practicile agricole reale.
(5) Fiecare exploatație agricolă întocmește registre privind fertilizarea, la nivel de parcelă. Acestea trebuie să includă cantitățile împrăștiate și momentul împrăștierii îngrășămintelor de origine animală și a celor chimice.
(6) În exploatația agricolă trebuie să fie disponibilă autorizația de captare a apei, contractul de utilizare a apei încheiat cu „societatea de apă” relevantă sau o hartă care să indice amplasarea exploatației în zone în care apele subterane de mică adâncime sunt în contact cu rizosfera. Cantitatea de apă autorizată sau contractată, după caz, trebuie să fie suficientă pentru atingerea randamentelor culturilor care s-ar obține în absența constrângerilor în materie de apă.
(7) Rezultatele analizei solului trebuie să fie disponibile pentru fiecare exploatație care beneficiază de o derogare. Analiza și prelevarea de probe se efectuează înainte de 1 iunie, iar în cazul fosforului și al azotului cel puțin o dată la patru ani pentru fiecare zonă omogenă a exploatației, ținând cont de rotația culturilor și de caracteristicile solului. Este obligatorie cel puțin o analiză la fiecare cinci hectare de teren agricol.
(8) Îngrășămintele de origine animală împrăștiate pe exploatații agricole care beneficiază de derogare trebuie să aibă o eficiență a utilizării azotului de cel puțin 65 % pentru îngrășămintele de origine animală în suspensie și de 50 % pentru cele în stare solidă.
(9) În exploatațiile agricole care fac obiectul derogării nu se împrăștie îngrășăminte de origine animală și chimice după 1 noiembrie.
(10) Cel puțin două treimi din cantitatea de azot din îngrășămintele de origine animală, excluzând azotul din îngrășămintele de origine animală provenite de la erbivore, se împrăștie înainte de data de 30 iunie a fiecărui an. În acest scop, exploatațiile care beneficiază de derogare trebuie să dispună de capacități adecvate de stocare a îngrășămintelor de origine animală, care să fie suficiente cel puțin pentru perioadele în care nu este permisă împrăștierea îngrășămintelor de origine animală.
(11) Îngrășămintele de origine animală în formă lichidă, inclusiv îngrășămintele de origine animală tratate și cele în suspensie, se împrăștie folosind tehnici cu emisii reduse. Îngrășămintele de origine animală în formă solidă trebuie să se încorporeze în 24 de ore.
(12) În vederea protejării solurilor de riscul salinizării, îngrășămintele de origine animală tratate din care s-a eliminat azotul sunt permise numai pe solurile nesaline și cu salinitate redusă. În acest scop, agricultorii care intenționează să împrăștie îngrășăminte de origine animală tratate din care s-a eliminat azotul trebuie să măsoare conductivitatea electrică pe parcelele care urmează să fie utilizate pentru împrăștiere cel puțin o dată la patru ani și să includă rezultatele măsurătorilor în cererea menționată la articolul 4 alineatul (1). Autoritățile competente stabilesc un protocol care să fie utilizat de agricultori pentru măsurarea conductivității electrice. Autoritățile competente întocmesc hărți care să arate zonele supuse riscului de salinizare.
Articolul 7
Gestionarea terenurilor
Agricultorii care beneficiază de o derogare se asigură că sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
cel puțin 70 % din suprafața exploatației conține culturi cu un necesar ridicat de azot și perioadă lungă de vegetație;
(b)
pășunile temporare sunt arate primăvara;
(c)
proporția de leguminoase sau alte plante care fixează azotul atmosferic nu depășește 50 % pe pășunile temporare și permanente;
(d)
porumbul tardiv se recoltează (planta întreagă);
(e)
gramineele de iarnă, cum ar fi raigrasul italian, orzul, triticale sau secara de iarnă, se însămânțează în interval de două săptămâni de la recoltarea porumbului/sorgului și se recoltează nu mai devreme de două săptămâni înainte de semănarea porumbului/sorgului;
(f)
ierburile de vară, cum ar fi porumbul, sorgul, Setaria sau Panicum sp., se însămânțează în interval de două săptămâni de la recoltarea cerealelor de iarnă și se recoltează nu mai devreme de două săptămâni înainte de semănarea cerealelor de iarnă;
(g)
aratul ierbii trebuie urmat în interval de două săptămâni de însămânțarea unei culturi cu un necesar ridicat de azot, iar în anul arării pășunilor permanente nu se împrăștie îngrășăminte.
Articolul 8
Alte măsuri
(1) Autoritățile competente se asigură că derogările acordate pentru împrăștierea îngrășămintelor de origine animală tratate sunt compatibile cu capacitatea instalațiilor autorizate pentru tratarea îngrășămintelor de origine animală.
(2) Autoritățile competente se asigură că fiecare derogare acordată este compatibilă cu utilizarea autorizată a apei din exploatația care beneficiază de derogare.
Articolul 9
Măsuri privind transportul îngrășămintelor de origine animală
(1) Autoritățile competente se asigură că transportul îngrășămintelor de origine animală de la și către exploatațiile care beneficiază de o derogare se înregistrează cu ajutorul sistemelor de poziționare geografică sau se consemnează în documente însoțitoare, cu menționarea originii și a destinației. Înregistrarea cu ajutorul sistemelor de poziționare geografică este obligatorie pentru transportul pe distanțe mai mari de 30 km.
(2) Autoritățile competente se asigură că este disponibil pe parcursul transportului un document care precizează cantitatea de îngrășăminte de origine animală transportate, precum și conținutul de azot și fosfor al acestora.
(3) Autoritățile competente se asigură că îngrășămintele de origine animală tratate și fracțiunile solide rezultând din tratarea îngrășămintelor de origine animală sunt analizate în ceea ce privește conținutul de azot și fosfor. Analiza necesară se va realiza de către laboratoare recunoscute. Rezultatele analizei se comunică autorităților competente și agricultorului destinatar. Fiecare transport trebuie să fie însoțit de un certificat de analiză.
Articolul 10
Monitorizare
(1) Autoritățile competente se asigură că se întocmesc și se actualizează anual hărți care arată procentajul de exploatații, procentajul de animale și procentajul de teren agricol la care se referă fiecare derogare individuală, precum și hărți care prezintă destinația terenurilor locale pentru fiecare localitate. Se colectează și se actualizează anual date privind rotația culturilor și practicile agricole în exploatațiile care beneficiază de derogări.
(2) Pentru a evalua impactul derogării asupra calității apei, se înființează și se menține o rețea de monitorizare pentru prelevarea de eșantioane din apele de suprafață și din apele subterane de mică adâncime. Proiectul de rețea de monitorizare se prezintă Comisiei. Nu se poate reduce numărul inițial al punctelor de monitorizare, iar amplasarea acestora nu se poate modifica în perioada de valabilitate a prezentei decizii.
(3) Se realizează o monitorizare intensă a apei în zonele agricole aflate în apropierea celor mai vulnerabile corpuri de apă, care urmează să fie identificate de autoritățile competente.
(4) Se stabilesc puncte de monitorizare cu scopul de a obține date despre concentrația de azot și de fosfor din ape din sol, despre concentrația de azot mineral din profilul solului și despre pierderile aferente de azot și fosfor care trec prin rizosferă în apele subterane, precum și despre pierderile de azot și fosfor determinate de scurgerile de suprafață sau de infiltrare, atât în condițiile existenței derogării, cât și în lipsa acesteia. Punctele de monitorizare trebuie să includă principalele tipuri de sol, practici de fertilizare și culturi. Proiectul de rețea de monitorizare se prezintă Comisiei. Nu se poate reduce numărul inițial al punctelor de monitorizare, iar amplasarea acestora nu se poate modifica în perioada de valabilitate a prezentei decizii.
Articolul 11
Verificare
(1) Autoritățile competente se asigură că toate cererile de derogare sunt supuse controlului administrativ. În cazul în care, în urma controlului, se demonstrează că nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolele 5, 6 și 7, solicitantul este informat în acest sens. În acest caz, cererea se consideră refuzată.
(2) Pe baza analizei de risc, a rezultatelor controalelor efectuate în anii precedenți și a rezultatelor controalelor generale aleatorii privind legislația de punere în aplicare a Directivei 91/676/CEE, se stabilește un program de inspecții pe teren. Inspecțiile pe teren trebuie să acopere cel puțin 5 % din exploatațiile care beneficiază de o derogare în legătură cu condițiile stipulate la articolele 5, 6 și 7 din prezenta decizie.
(3) Pe baza evaluării riscurilor și a rezultatelor controalelor administrative menționate la alineatul (1), autoritățile competente asigură controale pe teren pentru cel puțin 1 % din operațiunile de transport a îngrășămintelor de origine animală. Controalele includ cel puțin evaluarea documentelor însoțitoare, verificarea originii și destinației îngrășămintelor de origine animală și prelevarea de eșantioane din îngrășămintele de origine animală transportate.
(4) Autoritățile competente primesc competențele și mijloacele necesare pentru verificarea respectării prezentei decizii. În cazurile în care verificarea constată nerespectarea prezentei decizii, autoritățile competente iau măsurile necesare pentru remedierea acestei situații. În particular, agricultorii care nu se conformează articolelor 5, 6 și 7 se exclud de la derogare în anul următor.
Articolul 12
Raportare
Autoritățile competente prezintă Comisiei în fiecare an până în luna decembrie, iar în anul 2015 până în luna septembrie, un raport conținând următoarele informații:
(a)
evaluarea punerii în aplicare a condițiilor de acordare a derogării pe baza unor controale efectuate la nivel de exploatație, precum și a unor controale privind transportul îngrășămintelor de origine animală și a informațiilor privitoare la exploatațiile neconforme, pe baza rezultatelor inspecțiilor administrative și ale inspecțiilor pe teren;
(b)
informații privind tratarea îngrășămintelor de origine animală, inclusiv prelucrarea și utilizarea fracțiunilor solide, oferind date detaliate privind caracteristicile sistemelor de tratare, eficiența acestora și compoziția îngrășămintelor de origine animală tratate, precum și destinația fracțiunilor solide;
(c)
hărți care să prezinte zonele cu un conținut scăzut de materie organică, precum și măsurile luate în vederea încurajării utilizării fracțiunilor solide stabilizate pe solurile cu un conținut scăzut de materie organică, conform celor menționate la articolul 5 alineatul (2);
(d)
metodologiile pentru evaluarea compoziției îngrășămintelor de origine animală tratate, a variațiilor compoziției și a eficienței tratării pentru fiecare exploatație care beneficiază de o derogare individuală, menționate la articolul 5 alineatul (3);
(e)
inventarul amoniacului și al altor emisii provenite din tratarea îngrășămintelor de origine animală, conform dispozițiilor de la articolul 5 alineatul (4);
(f)
protocolul stabilit pentru măsurarea conductivității electrice și hărți care arată zonele afectate de salinizare, menționate la articolul 6 alineatul (12);
(g)
metodologiile de verificare a compatibilității derogărilor acordate cu capacitatea stațiilor de tratare a îngrășămintelor de origine animală, menționate la articolul 8 alineatul (1);
(h)
metodologiile de verificare a compatibilității dintre derogările acordate și utilizarea autorizată a apei în exploatațiile care beneficiază de această derogare, menționate la articolul 8 alineatul (2);
(i)
hărți care arată procentajul de exploatații, procentajul de animale, procentajul de terenuri agricole care fac obiectul unor derogări individuale și hărți care arată destinația terenurilor locale, precum și date privind rotația culturilor și practicile agricole din exploatațiile care fac obiectul derogării, menționate la articolul 10 alineatul (1);
(j)
rezultatele monitorizării apei, inclusiv informații privind tendințele calității apei pentru apele subterane și de suprafață, ca și impactul derogării asupra calității apei, conform dispozițiilor articolului 10 alineatul (2);
(k)
lista celor mai vulnerabile corpuri de apă, menționate la articolul 10 alineatul (3);
(l)
rezumatul și evaluarea datelor obținute de la punctele de monitorizare menționate la articolul 10 alineatul (4);
Articolul 13
Aplicarea
Prezenta decizie se aplică în coroborare cu reglementările de punere în aplicare a programului de acțiune din regiunile Emilia Romagna (Decizia nr. 1273/2011 din 5.9.2011), Lombardia (Decizia nr. IX/2208 din 14.9.2011), Piemont (Decizia nr. 18-2612 din 19.9.2011) și Veneto (Decizia nr. 1150 din 26.7.2011).
Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2012.
Expiră la 31 decembrie 2015.
Articolul 14
Prezenta decizie se adresează Republicii Italiene.
Adoptată la Bruxelles, 3 noiembrie 2011.