SMĚRNICE KOMISE 2010/43/EU
ze dne 1. července 2010,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o organizační požadavky, střety zájmů, pravidla jednání, řízení rizik a obsah smlouvy mezi depozitářem a správcovskou společností
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (1), a zejména na čl. 12 odst. 3, čl. 14 odst. 2, čl. 23 odst. 6, čl. 33 odst. 6 a čl. 51 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pravidla a terminologie týkající se organizačních požadavků, střetů zájmů a jednání by měla být v co největší míře sjednocena se standardy, které v oblasti finančních služeb zavedly směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (2) a směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (3). Sjednocení, při němž by současně byly náležitě zohledněny zvláštnosti kolektivní správy portfolií, by umožnilo dosáhnout rovnocenných standardů nejen mezi různými odvětvími finančních služeb, ale i v širším rámci správy majetku, kdy některé členské státy již rozšířily určité požadavky stanovené směrnicí 2006/73/ES na správcovské společnosti SKIPCP.
(2)
Tato pravidla je vhodné přijmout formou směrnice, aby bylo možné přizpůsobit prováděcí ustanovení zvláštním podmínkám konkrétního trhu a právního systému každého členského státu. Směrnice rovněž umožní nejvyšší míru souladu s režimem zavedeným směrnicí 2006/73/ES.
(3)
Přestože mají zásady stanovené touto směrnicí obecnou platnost pro všechny správcovské společnosti, jsou natolik pružné, že jejich provádění a dohled příslušných orgánů nad jejich prováděním jsou přiměřené a zohledňují povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovské společnosti, jakož i různorodost společností, na něž se vztahuje působnost směrnice 2009/65/ES, a rozmanitost SKIPCP, které může správcovská společnost spravovat.
(4)
Pokud to povoluje vnitrostátní právo, měly by mít správcovské společnosti možnost pověřovat prováděním některých svých činností třetí osoby. Tato prováděcí pravidla je třeba podle toho chápat. Správcovská společnost by především měla provést hloubkovou kontrolu, aby s ohledem na povahu úkolů, které má třetí osoba vykonávat, zjistila, zda lze subjekt provádějící dané činnosti považovat za kvalifikovaný a schopný dotyčné úkoly plnit. Třetí osoba by tedy měla v souvislosti s činností, kterou má provádět, splňovat veškeré požadavky týkající se organizace a střetů zájmů. Dále z toho plyne, že správcovská společnost by měla ověřit, zda třetí osoba přijala vhodná opatření ke splnění stanovených požadavků, a účelně sledovat, zda třetí osoba dané požadavky splňuje. Kde za uplatňování pravidel pro přenesené činnosti odpovídá pověřená osoba, měly by se na sledování plnění přenesených činností vztahovat rovnocenné požadavky týkající se organizace a střetů zájmů. Správcovská společnost by měla v procesu hloubkové kontroly zohlednit skutečnost, že na třetí osobu, na niž jsou činnosti přeneseny, se často vztahuje směrnice 2004/39/ES.
(5)
Aby se na správcovské společnosti a investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost, nepoužívaly rozdílné standardy, měly by uvedené investiční společnosti podléhat stejným pravidlům jednání a ustanovením o střetech zájmů a řízení rizik jako správcovské společnosti. Proto by se pravidla této směrnice týkající se administrativních postupů a mechanismů vnitřní kontroly v rámci osvědčených postupů a při zohlednění zásady proporcionality měla vztahovat jak na správcovské společnosti, tak na investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost.
(6)
Směrnice 2009/65/ES požaduje, aby správcovské společnosti uplatňovaly řádné administrativní postupy. Aby byl tento požadavek splněn, měly by správcovské společnosti vytvořit dostatečně zdokumentovanou organizační strukturu, která jasně rozděluje odpovědnost a zajišťuje spolehlivý tok informací mezi všemi zúčastněnými stranami. Správcovské společnosti by též měly vytvořit systémy na ochranu informací a zajištění nepřerušovaného chodu podniku, dostatečné k tomu, aby mohly splnit své povinnosti v případech, kdy jejich činnosti vykonává třetí osoba.
(7)
Dále by správcovské společnosti měly udržovat nezbytné zdroje, zejména zaměstnávat osoby s náležitými dovednostmi, znalostmi a zkušenostmi, aby byly schopné plnit své úkoly.
(8)
Pokud jde o bezpečné postupy zpracování dat a povinnost být schopen rekonstruovat všechny transakce, jichž se účastní SKIPCP, měla by správcovská společnost přijmout taková opatření, jež umožňují včasné a řádné zaznamenání každé transakce provedené jménem SKIPCP.
(9)
Jednou z klíčových administrativních činností v souvislosti se SKIPCP je vedení účetnictví. Je proto nanejvýš důležité dále v prováděcích předpisech upřesnit účetní postupy. Tato směrnice by proto měla potvrdit zásady, že veškerá aktiva a pasiva SKIPCP nebo jeho podfondů mají být přímo zjistitelná a že účty se vedou odděleně. Kde navíc existují různé druhy akcií například v závislosti na výši poplatků za správu, mělo by být možné zjistit přímo z účetnictví čistou hodnotu majetku u těchto různých druhů.
(10)
Jasné rozdělení odpovědnosti mezi vedoucími osobami a dozorčím orgánem má zásadní význam při uplatňování patřičných mechanismů vnitřní kontroly podle požadavků směrnice 2009/65/ES. Vedoucí osoby by tak měly být odpovědné za provádění obecné investiční politiky uvedené v nařízení Komise (EU) č. 583/2010 ze dne 1. července 2010, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o klíčové informace pro investory a podmínky, které je třeba splnit při poskytování klíčových informací pro investory nebo prospektu na jiném trvalém nosiči, než je papír, nebo prostřednictvím internetových stránek (4). Vedoucí osoby by měly dále odpovídat za investiční strategie, jež jsou obecným ukazatelem strategického umísťování majetku SKIPCP, a investiční postupy, jež jsou nezbytné k náležitému a účinnému provádění investiční politiky. Jasné rozdělení odpovědnosti by též mělo zabezpečit existenci náležité kontroly, aby bylo zajištěno, že majetek SKIPCP je investován podle statutu fondu nebo zakládacích dokumentů a použitelných právních ustanovení a že jsou dodrženy meze pro rizika každého SKIPCP. Rozdělení odpovědnosti by mělo odpovídat úloze a odpovědnostem vedoucích osob a dozorčího orgánu podle použitelného vnitrostátního práva a zákonů o řízení společností. Vedoucími osobami mohou být někteří nebo všichni členové správní rady.
(11)
Správcovská společnost má mít náležitý mechanismus kontroly, k čemuž je nezbytná stálá funkce zajišťování shody s předpisy a funkce interního auditu. Funkce zajišťování shody s předpisy by měla být koncipována tak, aby bylo zabezpečeno, že odhalí riziko nesplnění povinností, které pro správcovskou společnost plynou ze směrnice 2009/65/ES. Cílem funkce auditu by mělo být ověřování a vyhodnocování různých postupů kontroly a administrativních opatření, které správcovská společnost přijala.
(12)
Je nezbytné poskytnout správcovským společnostem určitou pružnost při organizování činnosti řízení rizik. Kde není vhodné nebo přiměřené zřídit samostatný útvar řízení rizik, měla by správcovská společnost nicméně být schopna doložit existenci zvláštních ochranných opatření proti střetům zájmů, která jí umožní nezávisle řídit rizika.
(13)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovským společnostem povinnost zavést pravidla pro osobní obchody. V souladu se směrnicí 2006/73/ES by správcovské společnosti měly předcházet tomu, aby jejich zaměstnanci, kteří jsou ve střetu zájmů nebo mají důvěrné interní informace ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (5), uzavírali osobní obchody v důsledku zneužití informací, jež získali při výkonu pracovní činnosti.
(14)
Podle směrnice 2009/65/ES musí správcovské společnosti zajistit, aby každý portfoliový obchod, jehož se účastní SKIPCP, mohl být rekonstruován podle svého původu, zúčastněných stran, povahy a doby a místa uskutečnění. Je proto nutné stanovit požadavky na zaznamenávání portfoliových obchodů a pokynů k upsání a vyplacení.
(15)
Směrnice 2009/65/ES vyžaduje, aby správcovské společnosti SKIPCP používaly vhodné mechanismy zajišťující spravedlivé zacházení se SKIPCP v případech nevyhnutelných střetů zájmů. Správcovské společnosti by tudíž měly zajistit, aby v těchto případech byly neprodleně informovány vedoucí osoby nebo jiný příslušný vnitřní útvar správcovské společnosti, které přijmou nezbytná rozhodnutí k zajištění spravedlivého zacházení se SKIPCP a jeho podílníky.
(16)
Od správcovských společností by se mělo vyžadovat, aby přijaly, uplatňovaly a dodržovaly účinnou a náležitou strategii pro výkon hlasovacích práv spojených s finančními nástroji drženými SKIPCP, které spravují, a aby zajistily, že tato práva budou vykonávána výlučně ve prospěch SKIPCP. Informace ohledně strategie a jejího uplatňování by měly být volně přístupné investorům, mimo jiné prostřednictvím internetové stránky. Rozhodnutí, že za určité situace nebudou vykonána hlasovací práva, lze za některých okolností považovat za rozhodnutí výlučně ve prospěch SKIPCP, a to v závislosti na jeho investiční strategii. Možnost, aby investiční společnost hlasovala sama nebo udělila své správcovské společnosti zvláštní pokyny týkající se hlasování, by však neměla být vyloučena.
(17)
Povinnost informovat vedoucí osoby nebo jiný příslušný vnitřní útvar správcovské společnosti, aby mohly přijmout nezbytná rozhodnutí, by neměla omezit povinnost správcovské společnosti a SKIPCP oznamovat například v rámci svých pravidelných zpráv situace, kdy organizační nebo administrativní opatření proti střetům zájmů nebyla dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou odvrátila riziko škody. V rámci tohoto oznámení by mělo být vysvětleno a zdůvodněno rozhodnutí přijaté správcovskou společností (kterým může být i rozhodnutí nijak nejednat) s přihlédnutím k vnitřním politikám a postupům přijatým za účelem zjištění, prevence a řešení střetů zájmů.
(18)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovským společnostem povinnost jednat v nejlepším zájmu SKIPCP, které spravují, a v zájmu integrity trhu. Určité chování, například praktiky „market timing“ a „late trading“, může poškozovat podílníky a podkopávat fungování trhu. Správcovské společnosti by proto měly používat vhodné postupy bránící nekalým praktikám. Dále by správcovské společnosti měly s ohledem na investiční cíle a politiku SKIPCP zavést vhodné postupy bránící nepřiměřeným poplatkům a nevhodným činnostem, jako je nadměrné obchodování („excessive trading“).
(19)
Správcovské společnosti by měly jednat v nejlepším zájmu SKIPCP také tehdy, když přímo provádějí pokyny k provedení obchodu jménem SKIPCP, které spravují, nebo když tyto pokyny předávají třetí osobě. Správcovské společnosti by měly přijmout veškerá přiměřená opatření k tomu, aby při provádění pokynů jménem SKIPCP dosahovaly trvale nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu a povaze pokynu nebo vzhledem k jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu.
(20)
S cílem zajistit, aby správcovské společnosti jednaly s patřičnou dovedností, péčí a opatrností v nejlepším zájmu SKIPCP, které spravují, jak to vyžaduje směrnice 2009/65/ES, je nezbytné stanovit pravidla pro nakládání s pokyny.
(21)
Určité poplatky, provize či nepeněžní plnění, které by správcovská společnost přijala nebo poskytla, by neměly být povoleny, protože by mohly mít dopad na dodržování požadavků stanovených směrnicí 2009/65/ES, podle nichž by správcovská společnost měla jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v nejlepším zájmu SKIPCP. Proto je nezbytné stanovit jasná pravidla konkretizující podmínky, za nichž se poskytnutí poplatků, provizí a nepeněžního plnění nepovažuje za porušení uvedených zásad.
(22)
Přeshraniční činnosti správcovské společnosti kladou nové nároky na vztah mezi správcovskou společností a depozitářem SKIPCP. Tato směrnice by v zájmu nezbytné právní jistoty měla stanovit hlavní prvky smlouvy mezi depozitářem SKIPCP a správcovskou společností v případech, kdy je správcovská společnost usazena v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP. Jelikož je nutné zajistit, aby tato smlouva náležitě plnila svůj účel, je nezbytné stanovit kolizní normy odchylně od článků 3 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (6) tak, aby příslušným právem pro tuto smlouvu bylo právo domovského členského státu SKIPCP.
(23)
Směrnice 2009/65/ES obsahuje povinnost určit kritéria pro posuzování přiměřenosti procesu řízení rizik správcovské společnosti. Tato kritéria jsou zaměřena na koncipování náležité a zdokumentované politiky řízení rizik, kterou mají správcovské společnosti uplatňovat. Uvedená politika by měla správcovským společnostem umožnit posuzovat rizika přijatých pozic v rámci portfolií, která spravují, a podíl těchto jednotlivých rizik na celkovém rizikovém profilu portfolia. Zorganizování politiky řízení rizik by mělo být provedeno náležitě a přiměřeně s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností správcovské společnosti a SKIPCP, které spravuje.
(24)
Kritériem pro posuzování přiměřenosti procesu řízení je též pravidelné hodnocení, sledování a přezkum politiky řízení rizik, které provádí správcovská společnost. Toto kritérium rovněž zahrnuje vyhodnocení účinnosti opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik.
(25)
Základním prvkem kritérií pro posuzování přiměřenosti procesů řízení rizik jsou přiměřené a účelné metody řízení rizik, které by správcovské společnosti měly přijmout, aby byly schopny kdykoli určit rizika, jimž jsou nebo by mohly být jimi řízené SKIPCP vystaveny. Tyto požadavky vycházejí z běžných postupů schválených příslušnými orgány členských států. Zahrnují jak kvantitativní ukazatele v případě měřitelných rizik, tak kvalitativní metody. Systémy a nástroje elektronického zpracování dat používané pro výpočet kvantitativních ukazatelů by měly být provázány vzájemně nebo s oddělením front-office a účetními aplikacemi. Metody měření rizik by měly umožňovat náležité měření rizik v dobách intenzivnějších turbulencí na trhu a měly by být revidovány, kdykoli je to nutné v zájmu podílníků. Měly by rovněž umožňovat náležité posouzení koncentrace a vzájemného působení příslušných rizik na úrovni portfolia.
(26)
Cílem fungujícího systému řízení rizik je zabezpečit, aby správcovská společnost dodržovala investiční limity stanovené směrnicí 2009/65/ES, například maximální celkovou expozici a expozici riziku selhání protistrany. Z toho důvodu je nutné stanovit kritéria pro to, jak by se celková expozice a riziko selhání protistrany měly počítat.
(27)
Při stanovení těchto kritérií je nezbytné, aby tato směrnice vyjasnila způsoby výpočtu celkové expozice, mezi něž patří závazkový přístup, metoda hodnoty v riziku a pokročilé metodiky měření rizik. Měla by také určit hlavní prvky metodiky, podle níž by správcovská společnost měla provádět výpočet rizika selhání protistrany. Při uplatňování uvedených pravidel by se mělo přihlížet k podmínkám, za nichž se dané metodiky používají, jakož i k zásadám vyvinutým příslušnými orgány spolupracujícími v rámci Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry, jimiž se mají řídit dohody o zajištění za účelem snížení expozice SKIPCP riziku selhání protistrany a využívání hedgingových a nettingových transakcí.
(28)
Podle směrnice 2009/65/ES jsou správcovské společnosti povinny uplatňovat postupy pro přesný a nezávislý odhad hodnoty mimoburzovních (OTC) derivátů. Tato směrnice proto stanoví podrobná pravidla pro dané postupy v souladu se směrnicí Komise 2007/16/ES ze dne 19. března 2007, kterou se provádí směrnice Rady 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pokud jde o vyjasnění některých definic (7). V rámci osvědčených postupů by správcovské společnosti měly tyto požadavky uplatňovat na nástroje, které vystavují SKIPCP rizikům nesprávného ocenění, jež jsou rovnocenná rizikům spojeným s OTC deriváty, např. rizikům spojeným s nelikvidností produktu a/nebo se složitostí struktury vyplácení. Na základě toho by správcovské společnosti měly přijmout opatření a postupy odpovídající požadavkům stanoveným v článku 44 pro oceňování méně likvidních nebo složitých převoditelných cenných papírů a nástrojů peněžního trhu, které vyžadují použití metod oceňování pomocí modelů.
(29)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovské společnosti povinnost poskytovat příslušným orgánům informace o typech derivátových nástrojů, do nichž byl SKIPCP investován, o podkladových rizicích, která jsou s nimi spojena, použitelných kvantitativních omezeních a metodách, které byly zvoleny k odhadu rizik spojených s těmito obchody. Měl by být upřesněn obsah a postup správcovské společnosti při plnění této povinnosti.
(30)
O technické poradenství byl požádán Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2009/77/ES (8).
(31)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 2009/65/ES:
1)
jež upřesňují postupy a opatření uvedené v čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci písm. a) a požadavky na strukturu a organizaci, jejichž cílem je minimalizace střetů zájmů, uvedené v čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci písm. b);
2)
jež stanoví kritéria pro čestné a spravedlivé jednání vyznačující se patřičnou dovedností, péčí a opatrností v nejlepším zájmu SKIPCP a kritéria pro určení typů střetů zájmů, jež upřesňují zásady nezbytné k zajištění efektivního využívání zdrojů a jež vymezují kroky, které mají být přijaty za účelem rozpoznání, prevence, řešení a zveřejnění střetů zájmů, jak je uvedeno v čl. 14 odst. 1 a 2;
3)
jež se týkají náležitostí smluv mezi depozitářem a správcovskou společností uzavřených podle čl. 23 odst. 5 a čl. 33 odst. 5 a
4)
jež se týkají procesu řízení rizik uvedeného v čl. 51 odst. 1, zejména kritérií pro posouzení přiměřenosti procesu řízení rizik uplatňovaného správcovskou společností, politiky a procesů řízení rizik a opatření, postupů a metod měření a řízení rizik v souvislosti s těmito kritérii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na správcovské společnosti spravující subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) uvedené v čl. 6 odst. 2 směrnice 2009/65/ES.
Kapitola V této směrnice se vztahuje rovněž na depozitáře vykonávající úkoly podle ustanovení kapitoly IV a kapitoly V oddílu 3 směrnice 2009/65/ES.
2. Ustanovení této kapitoly, kapitoly II čl. 12 a kapitol III, IV a VI se vztahují obdobně na investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost povolenou podle směrnice 2009/65/ES.
V těchto případech se „správcovskou společností“ rozumí „investiční společnost“.
Článek 3
Definice
Vedle definic uvedených ve směrnici 2009/65/ES se pro účely této směrnice rozumí:
1)
„klientem“ fyzická nebo právnická osoba nebo jiný subjekt včetně SKIPCP, jimž správcovská společnost poskytuje službu kolektivní správy portfolií nebo služby podle čl. 6 odst. 3 směrnice 2009/65/ES;
2)
„podílníkem“ fyzická nebo právnická osoba, která drží jednu nebo více podílových jednotek SKIPCP;
3)
„příslušnou osobou“ v souvislosti se správcovskou společností se rozumí:
a)
ředitel, společník či jemu rovnocenná osoba nebo člen vedení správcovské společnosti;
b)
zaměstnanec správcovské společnosti, jakož i jiná fyzická osoba, jejíž služby má správcovská společnost k dispozici a pod kontrolou a jež se účastní kolektivní správy portfolií prováděné správcovskou společností;
c)
fyzická osoba, která se přímo účastní poskytování služeb správcovské společnosti na základě pověřovacího opatření pro třetí osoby za účelem poskytování kolektivní správy portfolií správcovskou společností;
4)
„vedoucí osobou či osobami“ osoba nebo osoby, které skutečně řídí činnost správcovské společnosti, uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/65/ES;
5)
„správní radou“ správní rada správcovské společnosti;
6)
„dozorčím orgánem“ příslušné osoby nebo orgán či orgány odpovědné za dozor nad vedoucí osobou či osobami a za posuzování a pravidelné přezkumy přiměřenosti a účelnosti procesu řízení rizik a politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností plynoucích ze směrnice 2009/65/ES;
7)
„rizikem selhání protistrany“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z možnosti, že protistrana transakce nesplní své závazky před konečným vypořádáním peněžních toků v rámci transakce;
8)
„rizikem likvidity“ riziko, že pozici v portfoliu SKIPCP nebude možné prodat, likvidovat nebo uzavřít s omezenými náklady v přiměřeně krátké době, a že tím tudíž bude ohrožena schopnost SKIPCP kdykoli splnit ustanovení čl. 84 odst. 1 směrnice 2009/65/ES;
9)
„tržním rizikem“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z kolísání tržní hodnoty pozic v portfoliu SKIPCP, které je způsobeno změnami tržních proměnných, např. úrokových sazeb, měnových kurzů, cen akcií a komodit nebo úvěruschopnosti emitenta;
10)
„provozním rizikem“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z nedostatečnosti vnitřních procesů a ze selhání osob a systémů správcovské společnosti nebo z vnějších okolností, které zahrnuje právní a dokumentační riziko a riziko plynoucí z postupů obchodování, vypořádání a oceňování prováděných jménem SKIPCP.
Pojem „správní rada“ uvedený v prvním pododstavci bodě 5 nezahrnuje dozorčí radu v případech, kdy má správcovská společnost duální strukturu, jejíž součástí je správní rada a dozorčí rada.
KAPITOLA II
ADMINISTRATIVNÍ POSTUPY A KONTROLNÍ MECHANISMUS
(Čl. 12 odst. 1 písm. a) a čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Obecné zásady
Článek 4
Obecné požadavky na postupy a organizaci
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby splnily tyto požadavky:
a)
vytvořit, zavést a udržovat rozhodovací postupy a organizační strukturu, která jasným a zdokumentovaným způsobem upřesňuje hierarchické vztahy subordinace a rozděluje úkoly a odpovědnost;
b)
zajistit, aby jejich příslušné osoby věděly, jaké postupy musí dodržet, pokud mají řádně plnit své povinnosti;
c)
vytvořit, zavést a udržovat náležité mechanismy vnitřní kontroly určené k zajištění plnění rozhodnutí a dodržování postupů na všech úrovních správcovské společnosti;
d)
vytvořit, zavést a udržovat účinný systém vnitřního hlášení a předávání informací na všech relevantních úrovních správcovské společnosti, jakož i účinnou výměnu informací se zúčastněnými třetími osobami;
e)
vést náležitou a systematickou evidenci o svém podnikání a vnitřní organizaci.
Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly takové systémy a postupy, které dostatečně zajišťují bezpečnost, celistvost a důvěrnost informací vzhledem k povaze dotyčných informací.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležitou strategii nepřerušovaného chodu podniku, jejímž cílem je zajistit zachování nejdůležitějších dat a funkcí a pokračování služeb a činností v případě výpadku systémů a postupů, anebo (pokud to není možné) která umožní včasnou obnovu těchto dat a funkcí a včasné obnovení služeb a činností.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly takové účetní zásady a postupy, které jim umožní na žádost příslušného orgánu včas poskytnout účetní výkazy, jež podávají pravdivý a věrný obraz o jejich finanční situaci a jsou v souladu se všemi platnými účetními normami a předpisy.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby průběžně sledovaly a vyhodnocovaly přiměřenost a účinnost svých systémů, mechanismů vnitřní kontroly a opatření zavedených podle odstavců 1 až 4 a přijaly vhodná opatření k nápravě případných nedostatků.
Článek 5
Zdroje
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zaměstnávaly osoby s takovými dovednostmi, vědomostmi a odbornými znalostmi, jaké jsou potřebné k plnění přidělených povinností.
2. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti udržovaly potřebné zdroje a odborné kapacity pro účinný dohled nad činnostmi vykonávanými třetími osobami na základě opatření sjednaného se správcovskou společností, především ve vztahu k řízení rizik spojených s těmito opatřeními.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že výkon většího počtu úkolů příslušnými osobami nebrání a ani pravděpodobně nebude těmto osobám bránit v náležitém, čestném a profesionálním plnění kteréhokoli konkrétního úkolu.
4. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti pro účely odstavců 1, 2 a 3 zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
ODDÍL 2
Administrativní a účetní postupy
Článek 6
Vyřizování stížností
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly účinné a transparentní postupy pro přiměřené a rychlé vyřizování stížností investorů.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že každá stížnost a opatření přijatá k jejímu vyřízení jsou evidovány.
3. Investoři mohou podávat stížnosti zdarma. Informace o postupech podle odstavce 1 jsou investorům zdarma zpřístupněny.
Článek 7
Elektronické zpracování dat
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby patřičným způsobem zajistily vhodné elektronické systémy, které umožní včasné a řádné zaznamenání každého portfoliového obchodu nebo pokynu k upsání nebo vyplacení, aby byly schopny splnit ustanovení článků 14 a 15.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby patřičně zajistily vysokou úroveň bezpečnosti během elektronického zpracování dat, jakož i celistvost a důvěrnost zaznamenávaných informací.
Článek 8
Účetní postupy
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v zájmu ochrany podílníků zajistily uplatňování účetních zásad a postupů podle čl. 4 odst. 4.
Účetní evidence SKIPCP je vedena způsobem, který umožňuje kdykoli přímo zjistit veškerá aktiva a pasiva SKIPCP.
Má-li SKIPCP různé podfondy, vede se pro tyto podfondy oddělená účetní evidence.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v souladu s účetními pravidly domovského členského státu SKIPCP vytvořily, zavedly a udržovaly účetní zásady a postupy zajišťující, aby mohla být na základě účetní evidence přesně vypočtena čistá hodnota majetku každého SKIPCP a řádně provedeny pokyny k upsání nebo vyplacení za této čisté hodnoty majetku.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily vhodné postupy zajišťující řádné a přesné oceňování aktiv a pasiv SKIPCP v souladu s použitelnými pravidly uvedenými v článku 85 směrnice 2009/65/ES.
ODDÍL 3
Mechanismy vnitřní kontroly
Článek 9
Kontrola prováděná vedoucí osobou či osobami a dozorčím orgánem
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vedoucí osoba či osoby (a případně dozorčí orgán) v rámci vnitřního rozdělení úkolů odpovídaly za zajištění plnění povinností, které pro správcovskou společnost vyplývají ze směrnice 2009/65/ES.
2. Správcovská společnost zajistí, aby její vedoucí osoba či osoby:
a)
odpovídaly za provádění obecné investiční politiky každého spravovaného SKIPCP stanovené případně v prospektu, statutu fondu nebo zakládacích dokumentech investiční společnosti;
b)
dohlížely na proces schvalování investičních strategií každého spravovaného SKIPCP;
c)
odpovídaly za zajištění toho, že správcovská společnost trvale a účinně zabezpečuje shodu s předpisy podle článku 10, a to i v případě, že tuto funkci vykonává třetí osoba;
d)
zajišťovaly a pravidelně ověřovaly, že u každého spravovaného SKIPCP je řádně a účinně prováděna a dodržována obecná investiční politika, investiční strategie a meze pro rizika, a to i v případě, že funkci řízení rizik vykonávají třetí osoby;
e)
schvalovaly a pravidelně vyhodnocovaly přiměřenost vnitřních postupů pro přijímání investičních rozhodnutí za každý spravovaný SKIPCP, tak aby tato rozhodnutí odpovídala schváleným investičním strategiím;
f)
schvalovaly a pravidelně vyhodnocovaly politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody jejího provádění, jak uvádí článek 38, včetně systému mezí pro rizika u každého spravovaného SKIPCP.
3. Správcovská společnost rovněž zajistí, aby její vedoucí osoba či osoby a případně dozorčí orgán:
a)
posuzovaly a pravidelně vyhodnocovaly účinnost politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností vyplývajících ze směrnice 2009/65/ES;
b)
přijímaly patřičná opatření k nápravě nedostatků.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že jejich vedoucí osoba či osoby dostávají často, avšak nejméně jednou ročně, písemné zprávy o otázkách shody s předpisy, interního auditu a řízení rizik s uvedením zvláště toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že jejich vedoucí osoba či osoby dostávají pravidelně zprávy o provádění investičních strategií a vnitřních postupech pro přijímání investičních rozhodnutí uvedených v odst. 2 písm. b) až e).
6. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že případný dozorčí orgán pravidelně dostává písemné zprávy o otázkách uvedených v odstavci 4.
Článek 10
Stálá funkce zajišťování shody s předpisy
1. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti vytvořily, zavedly a udržovaly náležité strategie a postupy k odhalování případného rizika, že správcovská společnost nesplní své povinnosti stanovené směrnicí 2009/65/ES, jakož i s tím spojených rizik, a aby přijaly náležitá opatření a postupy minimalizující takové riziko a umožňující příslušným orgánům účinný výkon jejich pravomocí podle zmíněné směrnice.
Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily a udržovaly stálou a účinně vykonávanou funkci zajišťování shody s předpisy, která bude vykonávána nezávisle a bude spočívat v plnění těchto úkolů:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat přiměřenost a účinnost opatření, strategií a postupů přijatých podle odstavce 1 a kroků učiněných za účelem řešení nedostatků v plnění povinností správcovské společnosti;
b)
radit a pomáhat příslušným osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností, v plnění povinností správcovské společnosti vyplývajících ze směrnice 2009/65/ES.
3. Aby mohly osoby vykonávající funkci zajišťování shody s předpisy uvedenou v odstavci 2 řádně a nezávisle plnit své úkoly, zajistí správcovská společnost splnění těchto podmínek:
a)
osoba vykonávající funkci zajišťování shody s předpisy musí mít nezbytnou pravomoc, zdroje, odborné znalosti a přístup ke všem příslušným informacím;
b)
musí být jmenován „kontrolor shody“, který odpovídá za výkon funkce zajišťování shody s předpisy a pravidelné, nejméně však roční, podávání zpráv vedoucí osobě či osobám o otázkách shody s předpisy s uvedením zvláště toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků;
c)
příslušné osoby podílející se na výkonu funkce zajišťování shody s předpisy se nesmí účastnit poskytování služeb či výkonu činností, jež sledují;
d)
způsob určování odměny příslušných osob podílejících se na výkonu funkce zajišťování shody s předpisy nesmí být, ani pravděpodobně, na újmu jejich objektivity.
Od správcovské společnosti se však nevyžaduje splnit požadavky uvedené v prvním pododstavci písm. c) nebo d), pokud je schopna prokázat, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti jejího předmětu podnikání i vzhledem k povaze a škále jejích služeb a činností jsou dané požadavky neúměrné a že funkce zajišťování shody s předpisy je trvale účinně vykonávána.
Článek 11
Stálá funkce interního auditu
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich předmětu podnikání i s ohledem na povahu a škálu činností kolektivní správy portfolií prováděných při tomto podnikání, aby zřídily a udržovaly funkci interního auditu, která je oddělena od jiných funkcí a činností správcovské společnosti a je na nich nezávislá.
2. Funkce interního auditu podle odstavce 1 spočívá v plnění těchto úkolů:
a)
vytvořit, zavést a udržovat plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení přiměřenosti a účinnosti systémů správcovské společnosti, jejích mechanismů vnitřní kontroly a opatření;
b)
vydávat doporučení na základě výsledků práce vykonané podle písmene a);
c)
ověřovat dodržování doporučení podle písmene b);
d)
podávat zprávy týkající se záležitostí interního auditu v souladu s čl. 9 odst. 4.
Článek 12
Stálá funkce řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zřídily a udržovaly stálou funkci řízení rizik.
2. Stálá funkce řízení rizik podle odstavce 1 je hierarchicky a funkčně nezávislá na provozních útvarech.
Členské státy však mohou správcovským společnostem povolit odchylku od této povinnosti, je-li to vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovské společnosti a SKIPCP, které spravuje.
Správcovská společnost je schopna prokázat, že přijala patřičná ochranná opatření proti střetům zájmů, která jí umožní nezávislé řízení rizik, a že proces řízení rizik splňuje požadavky článku 51 směrnice 2009/65/ES.
3. Náplní stálé funkce řízení rizik je:
a)
provádět politiku a postupy řízení rizik;
b)
zajišťovat dodržování systému omezení rizik pro SKIPCP včetně zákonných mezí pro celkovou expozici a riziko selhání protistrany v souladu s články 41, 42 a 43;
c)
poskytovat poradenství správní radě ohledně určení rizikového profilu každého spravovaného SKIPCP;
d)
poskytovat pravidelné zprávy správní radě, případně dozorčímu orgánu, týkající se:
i)
souladu mezi současnou úrovní rizik, která každý spravovaný SKIPCP podstupuje, s rizikovým profilem, který byl pro tento SKIPCP schválen,
ii)
dodržování příslušných systémů omezení rizik u každého spravovaného SKIPCP,
iii)
přiměřenosti a účinnosti procesu řízení rizik, s uvedením zejména toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků;
e)
poskytovat pravidelné zprávy vedoucí osobě či osobám o současné úrovni rizik podstupovaných každým spravovaným SKIPCP a o případném skutečném nebo předpokládaném porušení jejich mezí s cílem zajistit, aby byla rychle přijata patřičná opatření;
f)
přezkoumávat a v případě potřeby prosazovat opatření a postupy oceňování OTC derivátů uvedené v článku 44.
4. Osoby vykonávající stálou funkci řízení rizik mají potřebné pravomoci a přístup ke všem příslušným informacím potřebným k plnění úkolů stanovených v odstavci 3.
Článek 13
Osobní obchody
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležité mechanismy, jejichž cílem je zabránit každé příslušné osobě, která se podílí na činnostech, z nichž může plynout střet zájmů, nebo která se při výkonu činností jménem správcovské společnosti dostane do styku s důvěrnými informacemi ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/6/ES nebo s jinými důvěrnými informacemi týkajícími se SKIPCP nebo transakcí se SKIPCP či pro SKIPCP, v těchto činnostech:
a)
uzavírat osobní obchody, které naplňují alespoň jedno z těchto kritérií:
i)
této osobě je zakázáno uzavírat osobní obchody ve smyslu směrnice 2003/6/ES,
ii)
tyto obchody mají za následek zneužití či neoprávněné zveřejnění důvěrných informací,
iii)
jsou v rozporu nebo pravděpodobně budou v rozporu s některou povinností správcovské společnosti podle směrnice 2009/65/ES nebo směrnice 2004/39/ES;
b)
poskytnout nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jiné osobě poradenství či nabádat jinou osobu k uzavření obchodu s finančními nástroji, na který, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby, by se vztahovalo písmeno a) tohoto odstavce nebo čl. 25 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 2006/73/ES nebo který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů;
c)
aniž je dotčen čl. 3 písm. a) směrnice 2003/6/ES, prozrazovat nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jiné osobě jakékoli informace či názory, pokud příslušná osoba ví nebo by rozumně měla vědět, že následkem takového prozrazení jiná osoba učiní nebo by pravděpodobně učinila tyto kroky:
i)
uzavře obchod s finančními nástroji, na který, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby, by se vztahovalo písmeno a) tohoto odstavce nebo čl. 25 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 2006/73/ES nebo který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů,
ii)
poskytne jiné osobě radu nebo ji bude nabádat, aby takový obchod uzavřela.
2. Smyslem opatření, která vyžaduje odstavec 1, je zajistit zejména, aby:
a)
každá příslušná osoba, na kterou se vztahuje odstavec 1, věděla o omezeních osobních obchodů a opatřeních, která v souvislosti s osobními obchody a prozrazováním informací správcovská společnost v souladu s odstavcem 1 přijala;
b)
správcovská společnost byla neprodleně informována o každém osobním obchodu, který příslušná osoba uzavřela, buď formou oznámení, či jiným postupem, který správcovské společnosti umožňuje takové obchody zjistit;
c)
o osobním obchodu, který byl správcovské společnosti oznámen nebo správcovskou společností zjištěn, byla vedena evidence včetně povolení či zákazu vydaného v souvislosti s takovým obchodem.
Jestliže určité činnosti vykonávají třetí osoby, zajistí správcovská společnost pro účely prvního pododstavce písm. b), aby subjekt vykonávající tyto činnosti vedl evidenci osobních obchodů uzavřených jakoukoli příslušnou osobou a aby tyto informace bezodkladně na požádání poskytl správcovské společnosti.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na tyto druhy osobních obchodů:
a)
osobní obchody provedené při správě portfolií na základě volné úvahy, pokud mezi správcem portfolia a příslušnou osobou či jinou osobou, na jejíž účet se daný obchod provádí, nedošlo k předchozí komunikaci o obchodu;
b)
osobní obchody se SKIPCP nebo podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování, které podléhají dohledu podle právních předpisů členského státu, které vyžadují rovnoměrné rozložení rizika mezi majetek, pokud se příslušná osoba nebo jiná osoba, na jejíž účet se obchody provádějí, nepodílí na řízení dotyčného subjektu.
4. Pro účely tohoto článku odstavců 1, 2 a 3 má výraz „osobní obchod“ stejný význam jako v článku 11 směrnice 2006/73/ES.
Článek 14
Evidence portfoliových obchodů
1. Členské státy vyžadují, aby správcovské společnosti zajistily, aby u každého portfoliového obchodu týkajícího se SKIPCP byly neprodleně zaznamenány informace postačující k rekonstrukci podrobností o pokynu a provedeném obchodu.
2. Záznam podle odstavce 1 obsahuje:
a)
jméno či jiné označení SKIPCP a osoby jednající na účet SKIPCP;
b)
podrobnosti nezbytné k identifikaci dotyčného nástroje;
c)
množství;
d)
typ pokynu nebo obchodu;
e)
cenu;
f)
u pokynů datum a přesný čas předání pokynu a jméno nebo jiné označení osoby, které byl pokyn předán, u obchodů datum a přesný čas rozhodnutí o provedení obchodu a datum a přesný čas provedení obchodu;
g)
jméno osoby, která předala pokyn nebo provedla obchod;
h)
důvody případného odvolání pokynu;
i)
u provedených obchodů totožnost protistrany a převodního místa.
Pro účely prvního pododstavce písm. i) se „převodním místem“ rozumí regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 uvedené směrnice, systematický internalizátor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 7 uvedené směrnice nebo tvůrce trhu či jiný zajišťovatel likvidity nebo subjekt, který plní ve třetí zemi funkci podobnou těm, jaké plní kterýkoli z výše uvedených subjektů.
Článek 15
Evidence pokynů k upsání a vyplacení
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby přijaly všechny přiměřené kroky k zajištění, aby přijaté pokyny k upsání a vyplacení SKIPCP byly soustředěny a zaznamenány neprodleně po jejich přijetí.
2. Záznam obsahuje tyto informace:
a)
příslušný SKIPCP;
b)
osobu, která pokyn podala nebo předala;
c)
osobu, která pokyn přijala;
d)
datum a čas pokynu;
e)
podmínky platby a platební prostředek;
f)
typ pokynu;
g)
datum provedení pokynu;
h)
počet podílových jednotek, které byly upsány nebo vyplaceny;
i)
cenu, za niž byla každá podílová jednotka upsána nebo vyplacena;
j)
celkovou hodnotu upsaných nebo vyplacených podílových jednotek;
k)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
Článek 16
Požadavky na vedení evidence
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily uchovávání záznamů podle článků 14 a 15 nejméně po dobu pěti let.
Příslušné orgány však mohou za mimořádných okolností od správcovských společností vyžadovat, aby uchovávaly všechny nebo některé tyto záznamy delší dobu v závislosti na povaze nástroje nebo portfoliového obchodu, jestliže je to nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vykonávat své úkoly dohledu v souladu se směrnicí 2009/65/ES.
2. Po skončení platnosti povolení správcovské společnosti mohou členské státy nebo příslušné orgány vyžadovat, aby správcovská společnost uchovala záznamy podle odstavce 1 do uplynutí zbytku stanovené pětileté lhůty.
Přenese-li správcovská společnost své povinnosti ve vztahu ke SKIPCP na jinou správcovskou společnost, mohou členské státy nebo příslušné orgány vyžadovat přijetí takových opatření, která této jiné správcovské společnosti zajistí přístup k záznamům za posledních pět let.
3. Záznamy se uchovávají na nosiči, který umožní takové uložení informací, aby k nim měl příslušný orgán do budoucna přístup, a v takové formě a takovým způsobem, aby byly splněny následující podmínky:
a)
příslušný orgán musí mít k záznamům snadný přístup a musí být schopen rekonstruovat z nich všechny klíčové fáze zpracování každého portfoliového obchodu;
b)
musí být možné snadno zjistit jakékoli opravy či jiné změny i původní obsah záznamů před opravami či změnami;
c)
nesmí být možné se záznamy jinak manipulovat nebo je pozměňovat.
KAPITOLA III
STŘET ZÁJMŮ
(Čl. 12 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 1 písm. d) a čl. 14 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/65/ES)
Článek 17
Kritéria pro určení střetu zájmů
1. Členské státy zajistí, aby za účelem určení typů střetu zájmů, jež vznikají v průběhu poskytování služeb a činností a jejichž existence může být ke škodě zájmů SKIPCP, správcovské společnosti za pomoci minimálních kritérií zohlednily otázku, zda se správcovská společnost nebo příslušná osoba nebo osoba přímo či nepřímo spojená se správcovskou společností vztahem kontroly nachází v některé z těchto situací, ať už v důsledku poskytování činností kolektivní správy portfolií nebo jinak:
a)
správcovská společnost nebo taková osoba pravděpodobně získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor SKIPCP;
b)
správcovská společnost nebo taková osoba má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované SKIPCP nebo jinému klientovi nebo na výsledku obchodu prováděného jménem SKIPCP nebo jiného klienta a tento zájem je odlišný od zájmu SKIPCP na daném výsledku;
c)
správcovská společnost nebo taková osoba má finanční či jinou motivaci upřednostnit zájem jiného klienta nebo skupiny klientů před zájmy SKIPCP;
d)
správcovská společnost nebo taková osoba vykonává tytéž činnosti pro SKIPCP a jiného klienta či klienty, kteří nejsou SKIPCP;
e)
správcovská společnost nebo taková osoba dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolií, které jsou poskytovány SKIPCP, od osoby, která není SKIPCP, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby při určování typů střetu zájmů braly v úvahu:
a)
své zájmy včetně zájmů plynoucích z jejich členství ve skupině nebo z poskytování služeb a činností, zájmy klientů a svou povinnost správcovské společnosti vůči SKIPCP;
b)
zájmy dvou nebo více spravovaných SKIPCP.
Článek 18
Postupy k omezení možnosti střetu zájmů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly účinné postupy k omezení možnosti střetu zájmů. Tyto postupy jsou vypracovány písemně a jsou přiměřené s ohledem na velikost a organizaci správcovské společnosti i na povahu, rozsah a složitost jejího podnikání.
Pokud je správcovská společnost součástí skupiny, zohlední tyto postupy též okolnosti, jichž si společnost je nebo by měla být vědoma a jež mohou vyvolat střet zájmů v důsledku struktury a předmětu podnikání dalších členů skupiny.
2. Postupy k omezení možnosti střetu zájmů přijaté v souladu s odstavcem 1:
a)
určují, s odkazem na činnosti kolektivní správy portfolií prováděné správcovskou společností nebo jejím jménem, okolnosti, které vedou nebo mohou vést ke střetu zájmů, jenž s sebou nese značné riziko poškození zájmů SKIPCP nebo jednoho či více jiných klientů;
b)
uvádějí postupy, které je třeba dodržet, a opatření, která je nutno přijmout ke zvládání takových střetů zájmů.
Článek 19
Zachování nezávislosti při zvládání střetů zájmů
1. Členské státy zajistí, aby postupy a opatření stanovené v čl. 18 odst. 2 písm. b) byly vypracovány tak, aby zajistily, že příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, v nichž je přítomen střet zájmů, vykonávají tyto činnosti s takovou mírou nezávislosti, která je úměrná velikosti a činnostem správcovské společnosti a skupiny, jíž je součástí, i závažnosti rizika poškození zájmů klientů.
2. Postupy, jež mají být dodrženy, a opatření, jež mají být přijata v souladu s čl. 18 odst. 2 písm. b), zahrnují následující postupy a opatření, jsou-li potřebné a vhodné k tomu, aby správcovská společnost zajistila žádoucí míru nezávislosti:
a)
účinné postupy k zamezení či kontrole výměny informací mezi příslušnými osobami vykonávajícími činnosti kolektivní správy portfolií, které s sebou nesou riziko střetu zájmů, pokud by výměna informací mohla poškodit zájmy jednoho nebo více klientů;
b)
samostatný dohled nad příslušnými osobami, mezi jejichž hlavní úkoly patří vykonávání činností kolektivní správy portfolií jménem klientů nebo poskytování služeb klientům nebo investorům, jejichž zájmy mohou být ve střetu nebo kteří zastupují odlišné zájmy, jež mohou být ve střetu (včetně zájmů správcovské společnosti);
c)
odstranění jakékoli přímé vazby mezi odměňováním příslušných osob, které se zabývají především jednou činností, a odměňováním či příjmy různých příslušných osob, které se zabývají především jinou činností, pokud ze vztahu těchto činností může vznikat střet zájmů;
d)
opatření, která komukoli zabrání v možnosti vykonávat nepatřičný vliv na způsob, jakým příslušná osoba provádí činnosti kolektivní správy portfolií, nebo tuto možnost omezí;
e)
opatření k prevenci nebo kontrole souběžného či postupného zapojení příslušné osoby do samostatných činností kolektivní správy portfolií, pokud takové zapojení může být na újmu řádného zvládání střetů zájmů.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v případě, že přijetí či uplatňování jednoho nebo více těchto opatření a postupů nezajistí žádoucí míru nezávislosti, přijaly jiná nebo další opatření a postupy, které jsou pro tyto účely potřebné a vhodné.
Článek 20
Administrace činností, z nichž vyplývá škodlivý střet zájmů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vedly a pravidelně aktualizovaly evidenci druhů činností kolektivní správy portfolií prováděných správcovskou společností nebo jejím jménem, při nichž vznikl anebo v případě probíhající činnosti kolektivní správy portfolií může vzniknout střet zájmů, který s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více SKIPCP nebo jiných klientů.
2. Členské státy vyžadují, aby v případě, že organizační nebo administrativní opatření přijatá správcovskou společností za účelem zvládání střetů zájmů nejsou dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou odvrátila riziko poškození zájmů SKIPCP nebo jeho podílníků, byly vedoucí osoba či osoby nebo jiné příslušné vnitřní orgány správcovské společnosti neprodleně informovány, a mohly tak přijmout nezbytná rozhodnutí, kterými zajistí, aby správcovská společnost za všech okolností jednala v nejlepším zájmu SKIPCP a jeho podílníků.
3. Správcovská společnost o situacích popsaných v odstavci 2 informuje investory prostřednictvím vhodného trvalého nosiče informací a zdůvodní své rozhodnutí.
Článek 21
Pravidla týkající se výkonu hlasovacích práv
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vypracovaly náležitá a účinná pravidla pro určení, kdy a jakým způsobem mají být vykonána hlasovací práva spojená s nástroji drženými ve spravovaných portfoliích, tak aby práva byla vykonávána výlučně ve prospěch dotčeného SKIPCP.
2. Pravidla podle odstavce 1 stanoví opatření a postupy:
a)
ke sledování relevantních podnikových událostí;
b)
k zajištění toho, aby hlasovací práva byla vykonávána v souladu s investičními cíli a politikou příslušného SKIPCP;
c)
k zabránění nebo zvládání střetů zájmů plynoucích z výkonu hlasovacích práv.
3. Souhrnný popis pravidel podle odstavce 1 je zpřístupněn investorům.
Podrobnosti o krocích podniknutých na základě daných pravidel jsou zdarma na požádání zpřístupněny podílníkům.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA JEDNÁNÍ
(Čl. 14 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 14 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Obecné zásady
Článek 22
Povinnost jednat v nejlepším zájmu SKIPCP a jejich podílníků
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby s podílníky spravovaných SKIPCP zacházely spravedlivě.
Správcovské společnosti se vyvarují toho, aby zájmy jedné skupiny podílníků kladly nad zájmy jiné skupiny podílníků.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby uplatňovaly patřičné politiky a postupy k zabránění nevhodným praktikám, u kterých lze rozumně předpokládat, že ovlivní stabilitu a integritu trhu.
3. Aniž jsou dotčeny požadavky vnitrostátního práva, členské státy od správcovských společností vyžadují, aby za účelem splnění povinnosti jednat v nejlepším zájmu podílníků zajistily, aby pro jimi spravované SKIPCP byly používány spravedlivé, správné a transparentní cenové modely a systémy oceňování. Správcovské společnosti musí být schopny doložit, že portfolia SKIPCP byla správně oceněna.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby jednaly způsobem, kterým nevznikají SKIPCP a jeho podílníkům nepřiměřené náklady.
Článek 23
Požadavky na náležitou opatrnost
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v nejlepším zájmu SKIPCP a v zájmu integrity trhu zajistily vysokou úroveň opatrnosti při volbě investic a jejich průběžném sledování.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily odpovídající úroveň znalostí a vědomostí o majetku, do něhož SKIPCP investuje.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby stanovily písemné politiky a postupy jednání s náležitou opatrností a zavedly účinná opatření zajišťující, aby investiční rozhodnutí jménem SKIPCP byla prováděna v souladu s cíli, investiční strategií a mezemi pro rizika dotyčného SKIPCP.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v rámci uplatňování politiky řízení rizik před uskutečněním investice a podle potřeby po zohlednění povahy zvažované investice formulovaly prognózy a provedly analýzy toho, jak investice ovlivní skladbu portfolia, likviditu a rizikově-výnosový profil SKIPCP. Analýzy musí být provedeny výlučně na základě spolehlivých a aktuálních kvantitativních i kvalitativních informací.
Při uzavírání, vedení nebo ukončení dohod se třetími osobami v souvislosti s prováděním řízení rizik jednají správcovské společnosti s náležitou dovedností, péčí a opatrností. Před uzavřením takovýchto dohod správcovské společnosti podniknou nezbytné kroky k ověření, zda je třetí osoba schopna vykonávat řízení rizik spolehlivě, profesionálně a účinně a má k tomu kapacity. Správcovská společnost stanoví metody pro průběžné posuzování úrovně výkonu třetí osoby.
ODDÍL 2
Nakládání s pokyny k upsání a vyplacení
Článek 24
Informační povinnosti v souvislosti s prováděním pokynů k upsání a vyplacení
1. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti po provedení pokynu podílníka k upsání nebo vyplacení podílníkovi prostřednictvím trvalého nosiče oznámily provedení pokynu co nejdříve, nejpozději však první pracovní den po jeho provedení, anebo pokud správcovská společnost dostává potvrzení od třetí strany, nejpozději první pracovní den po obdržení potvrzení od třetí strany.
První pododstavec se však nepoužije, pokud by oznámení obsahovalo tytéž údaje jako potvrzení, jež má podílníkovi bezodkladně zaslat jiná osoba.
2. Oznámení uvedené v odstavci 1 zahrnuje relevantní informace z tohoto seznamu:
a)
identifikační údaje správcovské společnosti;
b)
jméno či jiné označení podílníka;
c)
datum a čas přijetí pokynu a způsob platby;
d)
datum provedení pokynu;
e)
identifikační údaje SKIPCP;
f)
povaha pokynu (upsání nebo vyplacení);
g)
počet podílových jednotek, jichž se pokyn týká;
h)
jednotková hodnota, za kterou byly jednotky upsány nebo vyplaceny;
i)
referenční datum připsání;
j)
hodnota pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení;
k)
celková výše provizí a účtovaných výloh, případně rozepsaná na jednotlivé položky, pokud o to investor požádá.
3. V případě pokynů podílníka, které se provádějí pravidelně, správcovská společnost buď učiní kroky uvedené v odstavci 1, nebo podílníkovi poskytuje nejméně každých šest měsíců informace o daných obchodech uvedené v odstavci 2.
4. Správcovské společnosti poskytnou podílníkovi na požádání informace o stavu jeho pokynu.
ODDÍL 3
Provedení za nejlepších podmínek
Článek 25
Provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného SKIPCP
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby tehdy, když provádějí rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného SKIPCP v rámci správy jeho portfolia, jednaly v nejlepším zájmu spravovaného SKIPCP.
2. Členské státy zajistí, aby pro účely odstavce 1 správcovské společnosti přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby dosáhly nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle následujících kritérií:
a)
konkrétní cíle, investiční politika a rizika SKIPCP podle údajů v prospektu, nebo případně ve statutu či zakládacích dokumentech SKIPCP;
b)
povaha pokynu;
c)
povaha finančních nástrojů, které jsou předmětem tohoto pokynu;
d)
charakteristika převodních míst, do nichž lze tento pokyn nasměrovat.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby stanovily a zavedly účinná opatření ke splnění povinnosti podle odstavce 2. Správcovské společnosti zejména stanoví a zavedou politiku, která jim umožní dosáhnout nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP v souladu s odstavcem 2.
Správcovská společnost pro svou politiku týkající se provádění pokynů získá předchozí souhlas investiční společnosti. Správcovská společnost podílníkům zpřístupní patřičné informace o politice stanovené podle tohoto článku a jejích případných podstatných změnách.
4. Správcovské společnosti pravidelně sledují účinnost opatření a politiky týkající se provádění pokynů za účelem zjištění a nápravy případných nedostatků.
Správcovské společnosti tuto politiku dále každoročně posuzují. Posouzení se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správcovské společnosti nadále dosahovat pro spravované SKIPCP nejlepších možných výsledků.
5. Správcovské společnosti jsou schopny doložit, že provádějí pokyny jménem SKIPCP v souladu se svou politikou pro provádění pokynů.
Článek 26
Zadávání pokynů k obchodu jménem SKIPCP k provedení jiným subjektům
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby tehdy, když zadávají pokyny k obchodu jménem spravovaných SKIPCP v rámci správy jejich portfolií k provedení jiným subjektům, jednaly v nejlepším zájmu spravovaných SKIPCP.
2. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby dosáhly nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle čl. 25 odst. 2.
Za tímto účelem správcovské společnosti stanoví a zavedou politiku, která jim umožní splnit povinnost uvedenou v prvním pododstavci. V rámci této politiky jsou pro jednotlivé druhy nástrojů určeny subjekty, jimž je možné zadávat pokyny k provedení. Správcovská společnost uzavírá dohody o provádění pokynů, pouze pokud jsou tyto dohody v souladu s povinnostmi stanovenými v tomto článku. Správcovská společnost zpřístupní podílníkům patřičné informace o politice stanovené podle tohoto odstavce a jejích případných podstatných změnách.
3. Správcovské společnosti pravidelně sledují účinnost politiky stanovené v souladu s odstavcem 2, a zejména kvalitu provádění pokynů ze strany subjektů uvedených v předmětné politice, a zjednají nápravu případných nedostatků.
Správcovské společnosti tuto politiku dále každoročně posuzují. Posouzení se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správcovské společnosti nadále dosahovat pro spravované SKIPCP nejlepších možných výsledků.
4. Správcovské společnosti jsou schopny prokázat, že zadávají pokyny jménem SKIPCP v souladu s politikou stanovenou podle odstavce 2.
ODDÍL 4
Nakládání s pokyny
Článek 27
Obecné zásady
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily a zavedly postupy a opatření pro okamžité, spravedlivé a rychlé provádění portfoliových obchodů jménem SKIPCP.
Postupy a opatření zavedené správcovskými společnostmi splňují tyto podmínky:
a)
zajišťují, aby pokyny prováděné jménem SKIPCP byly neprodleně a přesně zaznamenány a alokovány;
b)
provádějí jinak srovnatelné pokyny SKIPCP v pořadí, v jakém byly podány, a neprodleně, ledaže by to znemožňovala povaha pokynu nebo aktuální podmínky na trhu nebo by to bylo v rozporu se zájmy SKIPCP.
Finanční nástroje nebo peněžní částky obdržené při vypořádání provedených pokynů jsou neprodleně a správně zaznamenány na účet příslušného SKIPCP.
2. Správcovská společnost nezneužije informace o nevyřízených pokynech SKIPCP a učiní veškeré přiměřené kroky k tomu, aby zabránila zneužití těchto informací ze strany svých příslušných osob.
Článek 28
Slučování a alokace pokynů k provedení obchodu
1. Členské státy nepřipustí, aby správcovské společnosti provedly pokyn SKIPCP společně s pokynem jiného SKIPCP nebo jiného klienta nebo s pokynem k obchodu na vlastní účet, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a)
musí být nepravděpodobné, že sloučení pokynů bude v souhrnu nevýhodné pro některý ze SKIPCP nebo některého z klientů, jejichž pokyny se mají sloučit;
b)
musí být vytvořena a zavedena pravidla alokace pokynů, která za dostatečně přesných podmínek zajistí spravedlivou alokaci sloučených pokynů, včetně stanovení toho, jak objem a cena pokynů určuje alokaci a zacházení s částečně provedenými pokyny.
2. Členské státy zajistí, aby správcovská společnost v případě, že sloučí pokyn SKIPCP s jedním nebo několika pokyny jiného SKIPCP nebo klienta a sloučený pokyn je proveden částečně, alokovala související obchody v souladu se svými pravidly pro alokaci.
3. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti, které sloučily obchody na vlastní účet s jedním nebo několika pokyny SKIPCP nebo jiných klientů, alokovaly související obchody způsobem, který nepoškozuje SKIPCP nebo jiného klienta.
4. Členské státy vyžadují, aby správcovská společnost v případě, že sloučí pokyn SKIPCP nebo jiného klienta s obchodem na vlastní účet a sloučený pokyn je proveden částečně, alokovala související obchody přednostně SKIPCP nebo jinému klientovi.
Jestliže však správcovská společnost může SKIPCP nebo svému jinému klientovi na základě rozumných důvodů prokázat, že by bez sloučení nebyla schopna pokyn provést za tak výhodných podmínek nebo vůbec, může alokovat obchod na vlastní účet proporcionálně v souladu se svými pravidly pro alokaci podle odst. 1 písm. b).
ODDÍL 5
Materiální stimuly
Článek 29
Ochrana nejlepších zájmů SKIPCP
1. Členské státy zajistí, aby se jednání správcovských společností nepovažovalo za čestné, spravedlivé a profesionální v souladu s nejlepšími zájmy SKIPCP, jestliže v souvislosti se správou investic a výkonem administrativních činností pro SKIPCP zaplatí nebo přijmou jakýkoli poplatek či provizi nebo poskytnou či přijmou jakékoli nepeněžní plnění, které nepatří mezi následující:
a)
poplatek, provize či nepeněžní plnění placené či poskytnuté SKIPCP nebo osobě, která SKIPCP zastupuje, nebo placené či poskytnuté SKIPCP nebo osobou, která SKIPCP zastupuje;
b)
poplatek, provize či nepeněžní plnění placené či poskytnuté třetí straně nebo osobě jednající jménem třetí strany nebo placené či poskytnuté třetí stranou nebo osobou jednající jménem třetí strany, pokud jsou splněny tyto podmínky:
i)
o existenci, povaze a výši poplatku, provize nebo plnění, případně o způsobu výpočtu jeho/její výše v případě, že jeho/její výši není možno zjistit, musí být SKIPCP informován jasně, komplexně, přesně a srozumitelně ještě před poskytnutím příslušné služby,
ii)
úhrada poplatku nebo provize či poskytnutí nepeněžního plnění musí mít účel zvýšení kvality příslušné služby a nesmí ohrozit splnění povinnosti správcovské společnosti jednat v nejlepším zájmu SKIPCP;
c)
řádné poplatky, které umožní poskytnutí příslušné služby nebo jsou pro tento účel nutné, včetně poplatků za úschovu, za vypořádání a směnu měn, odvodů vymáhaných regulačními orgány nebo právních poplatků, a které svou povahou nemohou vést k rozporu s povinnostmi správcovské společnosti jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy SKIPCP.
2. Členské státy povolí správcovské společnosti, aby pro účely odst. 1 písm. b) bodu i) zveřejnila hlavní podmínky ujednání o poplatcích, provizi nebo nepeněžním plnění v souhrnné podobě za podmínky, že se zaváže na žádost podílníka zveřejnit další podrobnosti a tento závazek dodrží.
KAPITOLA V
NÁLEŽITOSTI STANDARDNÍ SMLOUVY MEZI DEPOZITÁŘEM A SPRÁVCOVSKOU SPOLEČNOSTÍ
(Čl. 23 odst. 5 a čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES)
Článek 30
Prvky týkající se postupů, které mají dodržet smluvní strany
Členské státy vyžadují, aby depozitář a správcovská společnost (dále v této kapitole jako „smluvní strany“) zahrnuly do písemné smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující náležitosti týkající se služeb poskytovaných smluvními stranami a postupů, které mají smluvní strany dodržet:
a)
popis postupů včetně postupů týkajících se úschovy a správy, které mají být přijaty pro každý typ majetku SKIPCP svěřený depozitáři;
b)
popis postupů, které je třeba dodržet v případě, že správcovská společnost předpokládá změnu statutu fondu nebo prospektu SKIPCP, a stanovení, kdy by měl být informován depozitář nebo kdy je k provedení změn nutný jeho předchozí souhlas;
c)
popis prostředků a postupů, kterými bude depozitář předávat správcovské společnosti všechny příslušné informace, jež správcovská společnost potřebuje k výkonu svých povinností, včetně popisu prostředků a postupů souvisejících s výkonem práv spojených s finančními nástroji a používaných prostředků a postupů, které umožňují správcovské společnosti a SKIPCP včasný a řádný přístup k informacím týkajícím se účtů SKIPCP;
d)
popis prostředků a postupů, které umožňují depozitáři přístup ke všem příslušným informacím, jež potřebuje k výkonu svých povinností;
e)
popis postupů, které depozitáři umožňují prošetřovat jednání správcovské společnosti a hodnotit kvalitu předávaných informací, včetně šetření na místě;
f)
popis postupů, kterými může správcovská společnost posuzovat výkon depozitáře ve vztahu k jeho smluvním povinnostem.
Článek 31
Prvky týkající se výměny informací a povinností spojených se zachováním důvěrnosti a s praním peněz
1. Členské státy vyžadují, aby smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující prvky týkající se výměny informací a povinností spojených se zachováním důvěrnosti a s praním peněz:
a)
seznam veškerých informací, které si potřebují vyměňovat SKIPCP, jeho správcovská společnost a depozitář v souvislosti s upsáním, vyplacením, emisí, zrušením nebo odkoupením podílových jednotek SKIPCP;
b)
povinnosti související se zachováním důvěrnosti, které mají smluvní strany dodržovat;
c)
případně informace o úkolech a povinnostech smluvních stran v souvislosti s prevencí praní peněz a financování terorismu.
2. Povinnosti uvedené v odst. 1 písm. b) je třeba stanovit tak, aby neomezovaly možnost příslušných orgánů domovského členského státu správcovské společnosti ani příslušných orgánů domovského členského státu SKIPCP získat přístup k příslušným dokumentům a informacím.
Článek 32
Prvky týkající se jmenování třetích osob
Pro případ, že depozitář nebo správcovská společnost předpokládají svěření svých povinností třetím osobám, vyžadují členské státy, aby obě smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující prvky:
a)
závazek obou smluvních stran, že budou pravidelně poskytovat informace o třetích osobách, kterým depozitář nebo správcovská společnost svěří výkon svých povinností;
b)
závazek, že na žádost jedné smluvní strany druhá smluvní strana poskytne informace o kritériích použitých k výběru třetí osoby a o krocích přijatých ke sledování výkonu činnosti vybrané třetí osoby;
c)
prohlášení, že na odpovědnost depozitáře podle článku 24 nebo článku 34 směrnice 2009/65/ES nemá vliv skutečnost, že všechen nebo některý majetek svěřil k úschově a správě třetí osobě.
Článek 33
Prvky týkající se možných změn a ukončení smlouvy
Členské státy vyžadují, aby smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující náležitosti týkající se změn a ukončení smlouvy:
a)
dobu platnosti smlouvy;
b)
podmínky, za nichž může být smlouva pozměněna nebo ukončena;
c)
podmínky nezbytné k usnadnění přechodu k jinému depozitáři a postup, jakým v případě přechodu depozitář zašle všechny příslušné informace jinému depozitáři.
Článek 34
Rozhodné právo
Členské státy vyžadují, aby smluvní strany ve smlouvě podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES uvedly, že se smlouva řídí právem domovského členského státu SKIPCP.
Článek 35
Elektronické předávání informací
Pokud se smluvní strany smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES dohodnou na elektronickém předávání některých nebo všech informací, které si vzájemně vyměňují, vyžadují členské státy, aby uvedená smlouva obsahovala ustanovení o vedení evidence o těchto informacích.
Článek 36
Oblast působnosti smlouvy
Členské státy mohou povolit, aby se smlouva podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES vztahovala na více než jeden SKIPCP, který správcovská společnost spravuje. V takovém případě je ve smlouvě uveden seznam SKIPCP, na něž se smlouva vztahuje.
Článek 37
Smlouva o poskytování služeb
Členské státy smluvním stranám umožní uvést podrobnosti o prostředcích a postupech uvedených v čl. 30 písm. c) a d) buď ve smlouvě podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES, nebo v samostatné písemné smlouvě.
KAPITOLA VI
ŘÍZENÍ RIZIK
(Čl. 51 odst. 1 směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Politika řízení rizik a měření rizik
Článek 38
Politika řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležitou a zdokumentovanou politiku řízení rizik, v jejímž rámci jsou určena rizika, kterým jsou nebo by mohly být jimi řízené SKIPCP vystaveny.
Politika řízení rizik obsahuje potřebné postupy, které správcovské společnosti umožní posoudit u každého jí spravovaného SKIPCP expozici SKIPCP vůči tržnímu riziku, riziku likvidity a riziku selhání protistrany, jakož i vůči všem ostatním rizikům, která mohou být pro každý jí spravovaný SKIPCP závažná, včetně provozního rizika.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby se v rámci politiky řízení rizik zaměřily alespoň na tyto prvky:
a)
metody, nástroje a opatření, která jim umožní splnit povinnosti stanovené v článcích 40 a 41;
b)
rozdělení odpovědnosti v souvislosti s řízením rizik v rámci správcovské společnosti.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují zajištění toho, aby v politice řízení rizik podle odstavce 1 byly uvedeny podmínky, obsah a frekvence podávání zpráv o výkonu funkce řízení rizik podle článku 12 správní radě a vedoucí osobě či osobám, a případně též dozorčímu orgánu.
3. Členské státy zajistí, aby pro účely odstavců 1 a 2 správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i SKIPCP, které spravují.
Článek 39
Posuzování, sledování a přezkum politiky řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby pravidelně posuzovaly, sledovaly a přezkoumávaly:
a)
přiměřenost a účinnost politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článcích 40 a 41;
b)
míru, v jaké správcovská společnost dodržuje politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody uvedené v článcích 40 a 41;
c)
přiměřenost a účinnost opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby informovaly příslušné orgány svých domovských členských států o případných podstatných změnách v procesu řízení rizik.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti kontrolovaly splnění požadavků stanovených v odstavci 1 průběžně, jakož i při udělení povolení.
ODDÍL 2
Procesy řízení rizik, expozice vůči riziku selhání protistrany a koncentrace emitenta
Článek 40
Měření a řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby přijaly náležitá a účinná opatření, procesy a metody:
a)
umožňující kdykoliv změřit rizika, kterým jsou nebo by mohly být jimi spravované SKIPCP vystaveny, a tato rizika řídit;
b)
zajišťující dodržování mezí pro celkovou expozici a riziko selhání protistrany v souladu s články 41 a 43.
Tato opatření, procesy a metody by měly být přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovských společností a SKIPCP, které spravují, jakož i v souladu s rizikovým profilem SKIPCP.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby pro účely odstavce 1 pro každý SKIPCP, který spravují, přijaly tato opatření:
a)
zavedly opatření, procesy a metody měření rizik nezbytné k zajištění, aby rizika přijatých pozic a jejich vliv na celkový rizikový profil byly přesně měřeny na základě důvěryhodných a spolehlivých údajů a aby opatření, procesy a metody měření rizik byly náležitým způsobem zdokumentovány;
b)
kde je to vhodné, prováděly pravidelné zpětné testování za účelem kontroly platnosti opatření pro měření rizik, mezi něž patří prognózy a odhady založené na modelech;
c)
kde je to vhodné, prováděly pravidelné zátěžové testy a analýzy scénářů za účelem podchycení rizik plynoucích z možných změn tržních podmínek, která by mohla mít nepříznivý dopad na SKIPCP;
d)
vytvořily, zavedly a udržovaly zdokumentovaný systém vnitřních omezení týkajících se opatření k řízení a kontrole příslušných rizik pro každý SKIPCP s přihlédnutím ke všem rizikům, která mohou mít pro SKIPCP zásadní význam, jak je uvedeno v článku 38, a při zajištění souladu s rizikovým profilem SKIPCP;
e)
zajistily, aby aktuální míra rizika byla v souladu se systémem mezí pro rizika každého SKIPCP uvedeným v písmenu d);
f)
vytvořily, zavedly a udržovaly náležité postupy, které v případě skutečného nebo předpokládaného porušení mezí pro rizika určitého SKIPCP zabezpečí včasné kroky k nápravě v nejlepším zájmu podílníků.
3. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti uplatňovaly vhodné postupy řízení rizika likvidity, aby mohly zajistit, že každý jimi spravovaný SKIPCP je schopen kdykoli splnit ustanovení čl. 84 odst. 1 směrnice 2009/65/ES.
Kde je to vhodné, provádějí správcovské společnosti zátěžové testy umožňující posouzení rizika likvidity SKIPCP za mimořádných okolností.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že u každého jimi spravovaného SKIPCP je profil investic SKIPCP z hlediska likvidity přiměřený politice vyplácení stanovené ve statutu fondu, zakládacích dokumentech nebo prospektu.
Článek 41
Výpočet celkové expozice
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby prováděly výpočet celkové expozice spravovaného SKIPCP uvedené v čl. 51 odst. 3 směrnice 2009/65/ES pomocí jednoho z těchto ukazatelů:
a)
přírůstkové expozice a pákového efektu, které spravovanému SKIPCP plynou z použití finančních derivátových nástrojů včetně vložených derivátů podle čl. 51 odst. 3 čtvrtého pododstavce směrnice 2009/65/ES a které nesmí překročit celkovou čistou hodnotu majetku SKIPCP;
b)
tržního rizika portfolia SKIPCP.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby výpočet celkové expozice SKIPCP prováděly alespoň jedenkrát denně.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit, aby celkovou expozici počítaly pomocí závazkového přístupu, metody hodnoty v riziku nebo jiných pokročilých metod měření rizik podle toho, co je vhodné. Pro účely tohoto ustanovení se „hodnotou v riziku“ rozumí míra nejvyšší očekávané ztráty při dané hladině spolehlivosti v konkrétním časovém období.
Členské státy od správcovských společností vyžadují zajištění toho, aby zvolená metoda výpočtu celkové expozice byla vhodná vzhledem k uplatňované investiční strategii SKIPCP, typům a složitosti použitých finančních derivátových nástrojů a podílu finančních derivátových nástrojů na portfoliu SKIPCP.
4. V případě, že SKIPCP v souladu s čl. 51 odst. 2 směrnice 2009/65/ES používá metody a nástroje zahrnující repo obchody nebo půjčky cenných papírů, jejichž účelem je zvýšit pákový efekt nebo expozici vůči tržnímu riziku, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby tyto transakce zohlednily při výpočtu celkové expozice.
Článek 42
Závazkový přístup
1. Používá-li se pro výpočet celkové expozice závazkový přístup, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby tento přístup používaly na všechny pozice plynoucí z finančních derivátových nástrojů včetně vložených derivátů podle čl. 51 odst. 3 čtvrtého pododstavce směrnice 2009/65/ES bez ohledu na to, zda jsou použity v rámci obecné investiční politiky SKIPCP, za účelem snížení rizika nebo za účelem účinné správy portfolia uvedené v čl. 51 odst. 2 zmíněné směrnice.
2. Používá-li se k výpočtu celkové expozice závazkový přístup, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby každou pozici plynoucí z finančních derivátových nástrojů převedly na tržní hodnotu rovnocenné pozice plynoucí z podkladového aktiva daného derivátu (standardní závazkový přístup).
Členské státy mohou správcovským společnostem povolit používání jiných metod výpočtu, které jsou rovnocenné standardnímu závazkovému přístupu.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit, aby při výpočtu celkové expozice zohlednily hedgingové a nettingové transakce v případech, kde tyto transakce nepodceňují zřejmá a podstatná rizika a jednoznačně vedou ke snížení expozice vůči rizikům.
4. Pokud použití finančních derivátových nástrojů nevede k dodatečné expozici SKIPCP, není nutné podkladovou expozici zahrnovat do výpočtu závazků.
5. Používá-li se závazkový přístup, není nutné do výpočtu celkové expozice zahrnovat dohody o dočasných výpůjčkách uzavřené jménem SKIPCP podle článku 83 směrnice 2009/65/ES.
Článek 43
Riziko selhání protistrany a koncentrace emitenta
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že riziko selhání protistrany plynoucí z OTC finančního derivátového nástroje bude odpovídat mezím stanoveným v článku 52 směrnice 2009/65/ES.
2. Při výpočtu expozice SKIPCP vůči protistraně v souladu s mezemi uvedenými v čl. 52 odst. 1 směrnice 2009/65/ES používají správcovské společnosti kladné ocenění smlouvy o OTC derivátu s touto protistranou podle aktuální tržní hodnoty („mark-to-market value“).
Správcovské společnosti mohou provést netting derivátových pozic SKIPCP se stejnou protistranou za předpokladu, že jsou schopny jménem SKIPCP právní cestou vymáhat nettingové dohody s touto protistranou. Netting je přípustný pouze ve vztahu k OTC derivátovým nástrojům s toutéž protistranou, nikoli ve vztahu k jiným případným expozicím SKIPCP s toutéž protistranou.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit snížení expozice SKIPCP vůči protistraně obchodu s OTC deriváty prostřednictvím přijetí zajištění. Přijaté zajištění je natolik likvidní, aby mohlo být rychle prodáno za cenu blízkou svému ocenění před prodejem.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby při výpočtu expozice vůči riziku selhání protistrany podle čl. 52 odst. 1 směrnice 2009/65/ES zohlednily zajištění v případech, kdy správcovská společnost jménem SKIPCP předává zajištění protistraně OTC obchodu. Předané zajištění je možno zohlednit v čisté výši pouze za předpokladu, že správcovská společnost je schopna jménem SKIPCP právní cestou vymáhat nettingové dohody s danou protistranou.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby prováděly výpočet mezí pro koncentrace emitentů uvedených v článku 52 směrnice 2009/65/ES na základě podkladové expozice plynoucí z použití finančních derivátových nástrojů podle závazkového přístupu.
6. Pokud jde o expozici plynoucí z obchodů s OTC deriváty podle čl. 52 odst. 2 směrnice 2009/65/ES, členské státy od správcovských společností vyžadují, aby do výpočtu zahrnuly jakékoli expozice vůči riziku selhání protistrany obchodů s OTC deriváty.
ODDÍL 3
Postupy oceňování OTC derivátů
Článek 44
Postupy stanovení hodnoty OTC derivátů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby ověřovaly, že expozice SKIPCP vůči OTC derivátům jsou oceňovány reálnou hodnotou, která nevychází pouze z tržních kotací protistran obchodů s OTC deriváty a která splňuje kritéria stanovená v čl. 8 odst. 4 směrnice 2007/16/ES.
2. Pro účely odstavce 1 správcovské společnosti vytvoří, zavedou a udržují opatření a postupy zajišťující patřičné, transparentní a reálné ocenění expozice SKIPCP vůči OTC derivátům.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily náležité, přesné a nezávislé stanovení reálné hodnoty OTC derivátů.
Opatření a postupy oceňování jsou vhodné a přiměřené povaze a složitosti dotyčných OTC derivátů.
Pokud se na opatřeních a postupech souvisejících s oceňováním OTC derivátů podílejí výkonem určitých činností třetí strany, splní správcovské společnosti požadavky stanovené v čl. 5 odst. 2 a v čl. 23 odst. 4 druhém pododstavci.
3. Funkce řízení rizik je pro účely odstavců 1 a 2 pověřena zvláštními povinnostmi.
4. Opatření a postupy oceňování uvedené v odstavci 2 jsou náležitě zdokumentovány.
ODDÍL 4
Předávání informací o derivátových nástrojích
Článek 45
Zprávy o derivátových nástrojích
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby příslušným orgánům svého domovského členského státu předávaly alespoň jednou ročně zprávu s informacemi, které podávají pravdivý a reálný obraz o typech derivátových nástrojů použitých u každého jimi spravovaného SKIPCP, podkladových rizicích, kvantitativních omezeních a metodách zvolených k odhadu rizik spojených s derivátovými obchody.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti kontrolovaly řádnost a úplnost informací uvedených v odstavci 1 a aby měly možnost v případě potřeby zasáhnout.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 46
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 47
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 48
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 1. července 2010.
DIRECTIVA 2010/43/UE A COMISIEI
din 1 iulie 2010
de punere în aplicare a Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele organizatorice, conflictele de interese, regulile de conduită, administrarea riscului și conținutul acordului dintre depozitar și societatea de administrare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (1), în special articolul 12 alineatul (3), articolul 14 alineatul (2), articolul 23 alineatul (6), articolul 33 alineatul (6) și articolul 51 alineatul (4),
întrucât:
(1)
Normele și terminologia referitoare la cerințele organizatorice, la conflictele de interese și la regulile de conduită trebuie aliniate într-o cât mai mare măsură posibilă la standardele introduse în domeniul serviciilor financiare prin Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (2) și prin Directiva 2006/73/CE a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind cerințele organizatorice și condițiile de funcționare ale întreprinderilor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate (3). Această aliniere va permite, ținând cont în același timp de caracteristicile specifice ale activității de administrare a portofoliului colectiv, atingerea unor standarde comune nu numai între diferitele sectoare ale serviciilor financiare, ci și în activitatea de administrare de active în sens larg, dat fiind că unele state membre au extins deja anumite cerințe ale Directivei 2006/73/CE la societățile de administrare a OPCVM-urilor.
(2)
Este necesară adoptarea acestor norme sub forma unei directive pentru ca dispozițiile de punere în aplicare să poată fi adaptate caracteristicilor specifice ale pieței și ale sistemului juridic din fiecare stat membru. O directivă va permite totodată asigurarea unui nivel maxim de coerență cu regimul introdus prin Directiva 2006/73/CE.
(3)
Deși principiile prevăzute în prezenta directivă au relevanță generală pentru toate societățile de administrare, ele sunt suficient de flexibile pentru ca aplicarea lor și supravegherea acestei aplicări de către autoritățile competente să fie proporționate și să țină cont de natura, amploarea și complexitatea activităților societăților de administrare și de diversitatea societăților care intră sub incidența Directivei 2009/65/CE, precum și de varietatea OPCVM-urilor care pot fi administrate de o societate de administrare.
(4)
În măsura permisă de legislația națională, societățile de administrare trebuie să poată încheia acorduri prin care o parte din activitățile lor să fie preluate de părți terțe. Normele de punere în aplicare trebuie interpretate în acest sens. Societatea de administrare trebuie, în mod concret, să acționeze cu diligența necesară pentru a stabili dacă, având în vedere natura funcțiilor care urmează să fie îndeplinite de partea terță, întreprinderea care preia activitățile în cauză poate fi considerată calificată și capabilă să îndeplinească funcțiile respective. Partea terță trebuie așadar să întrunească toate cerințele în materie de organizare și de conflicte de interese aferente activității pe care urmează să o desfășoare. Rezultă totodată că societatea de administrare trebuie să verifice dacă partea terță a luat măsurile adecvate pentru a se conforma cerințelor respective și să monitorizeze efectiv respectarea acestora de către partea terță. Atunci când delegatul este responsabil de aplicarea normelor care reglementează activitățile delegate, este necesar ca și în cazul activității de monitorizare a activităților delegate să se aplice cerințe echivalente în materie de organizare și de conflicte de interese. Societatea de administrare trebuie să poată să țină seama, în procesul de verificare „due diligence”, de faptul că partea terță căreia îi sunt delegate activitățile intră în cele mai multe cazuri sub incidența Directivei 2004/39/CE.
(5)
Pentru a se evita aplicarea unor standarde diferite societăților de administrare și societăților de investiții care nu au desemnat o societate de administrare, acestora din urmă trebuie să li se aplice aceleași reguli de conduită și prevederi privind conflictele de interese și administrarea riscului care li se aplică și societăților de administrare. Prin urmare, normele prezentei directive referitoare la procedurile administrative și la mecanismul de control intern trebuie să se aplice, ca exemple de bune practici, atât societăților de administrare, cât și societăților de investiții care nu au desemnat o societate de administrare, ținând cont de principiul proporționalității.
(6)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare de a dispune de o bună organizare administrativă. Pentru a respecta această cerință, societățile de administrare trebuie să înființeze o structură organizatorică bine documentată, în care responsabilitățile să fie clar atribuite și informațiile să circule în mod corespunzător între toate părțile implicate. Societățile de administrare trebuie totodată să instituie sisteme pentru salvgardarea informațiilor și asigurarea continuității activității, care să fie suficiente pentru a le permite să își îndeplinească obligațiile atunci când activitățile lor sunt îndeplinite de către terțe părți.
(7)
Societățile de administrare trebuie totodată să dețină resursele necesare, mai exact să angajeze personal cu competențe, cunoștințe și experiență adecvate pentru a-și putea îndeplini îndatoririle.
(8)
În ceea ce privește securitatea procedurilor de procesare a datelor și obligația de reconstituire a tuturor tranzacțiilor referitoare la OPCVM, societatea de administrare trebuie să dispună de mecanisme care să permită înregistrarea adecvată și rapidă a fiecărei tranzacții desfășurate în numele OPCVM-ului.
(9)
Contabilitatea este unul dintre domeniile-cheie ale administrării OPCVM-urilor. Prin urmare, este deosebit de important ca procedurile contabile să fie definite mai clar în legislația de implementare. Prezenta directivă trebuie așadar să reafirme principiul că toate elementele de activ și de pasiv ale unui OPCVM sau ale compartimentelor de investiții ale acestuia trebuie să poată fi direct identificate, iar conturile trebuie să fie separate. În plus, atunci când există mai multe categorii de acțiuni, de exemplu în funcție de nivelul comisioanelor de administrare, trebuie să existe posibilitatea extragerii directe din documentele contabile a valorii activului net aferente acestor categorii.
(10)
Alocarea clară a responsabilităților între personalul de conducere și funcția de supraveghere este esențială pentru punerea în practică a unor mecanisme de control intern adecvate, conform Directivei 2009/65/CE. Aceasta presupune ca personalul de conducere să fie responsabil de implementarea politicii generale de investiții, așa cum se prevede în Regulamentul (UE) nr. 583/2010 al Comisiei din 1 iulie 2010 de punere în aplicare a Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește informațiile cheie destinate investitorilor și condițiile care trebuie îndeplinite pentru furnizarea informațiilor destinate investitorilor sau a prospectului pe un suport durabil altul decât hârtia sau prin intermediul unui site web (4). Personalul de conducere trebuie totodată să rămână responsabil pentru strategiile de investiții, adică pentru indicațiile generale referitoare la alocarea strategică a activelor OPCVM-ului, și pentru tehnicile de investiții necesare pentru implementarea adecvată și eficientă a politicii de investiții. Repartizarea clară a responsabilităților trebuie să garanteze existența unui control corespunzător, astfel încât activele OPCVM-urilor să fie investite conform regulilor fondului sau documentelor constitutive și prevederilor legale aplicabile și limitele de risc ale fiecărui OPCVM să fie respectate. Repartizarea responsabilităților trebuie să fie coerentă cu rolul și responsabilitățile care le revin personalului de conducere și funcției de supraveghere potrivit legislației naționale aplicabile și codurilor de guvernanță corporatistă. Personalul de conducere poate include o parte sau totalitatea membrilor consiliului de administrație.
(11)
Pentru ca o societate de administrare să aibă un mecanism de control adecvat, sunt necesare o funcție permanentă de verificare a conformității și o funcție de audit intern. Funcția de verificare a conformității trebuie să fie concepută astfel încât să poată detecta orice risc ca societatea de administrare să nu își îndeplinească obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2009/65/CE. Funcția de audit trebuie să aibă ca obiectiv verificarea și evaluarea procedurilor de control și a dispozițiilor administrative instituite de societatea de administrare.
(12)
Este necesar ca societățile de administrare să beneficieze de o anumită flexibilitate în ceea ce privește organizarea administrării riscului. Atunci când nu este adecvat sau proporționat ca societatea de administrare să aibă o funcție separată de administrare a riscului, societatea trebuie să poată demonstra că dispune de măsuri de protecție specifice împotriva conflictelor de interese care permit exercitarea independentă a activităților de administrare a riscului.
(13)
Directiva 2009/65/CE obligă societățile de administrare să instituie norme privind tranzacțiile personale. Conform Directivei 2006/73/CE, societățile de administrare nu trebuie să permită angajaților susceptibili că s-ar afla în conflicte de interese sau care dețin informații confidențiale, în sensul Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (5), să încheie tranzacții personale care sunt rezultatul unei utilizări abuzive a informațiilor pe care le-au obținut în activitatea lor profesională.
(14)
Directiva 2009/65/CE prevede că societățile de administrare trebuie să ia măsurile necesare pentru ca fiecare tranzacție în care este implicat OPCVM-ul să poată fi reconstituită în ceea ce privește originea sa, părțile la ea, natura sa și momentul și locul în care a fost efectuată. Este necesar așadar să se prevadă cerințe pentru înregistrarea tranzacțiilor de portofoliu și a ordinelor de subscriere și de răscumpărare.
(15)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare a OPCVM-urilor de a dispune de mecanisme pentru a asigura tratamentul echitabil al OPCVM-urilor în cazul unor conflicte de interese inevitabile. Prin urmare, societățile de administrare trebuie să se asigure că în aceste cazuri personalul de conducere sau un alt organ intern competent al societății de administrare este prompt informat, astfel încât să poată lua decizia care se impune pentru a asigura tratamentul echitabil al OPCVM-ului și al deținătorilor de titluri de participare ale acestuia.
(16)
Este necesar ca societăților de administrare să li se impună obligația de a adopta, a aplica și a menține o strategie eficientă și adecvată pentru exercitarea drepturilor de vot aferente instrumentelor financiare deținute de OPCVM-ul pe care îl administrează, astfel încât aceste drepturi să fie exercitate în beneficiul exclusiv al OPCVM-ului. Informațiile referitoare la această strategie și la aplicarea ei trebuie să fie disponibile gratuit investitorilor, inclusiv prin intermediul unui site web. În funcție de circumstanțe, se poate considera că decizia de a nu exercita drepturile de vot este în beneficiul exclusiv al OPCVM-ului, conform strategiei de investiții a acestuia. Nu trebuie exclusă însă posibilitatea ca o societate de investiții să voteze ea însăși sau să dea instrucțiuni de vot specifice societății sale de administrare.
(17)
Obligația de a informa personalul de conducere sau un alt organ intern competent al societății de administrare pentru ca acesta să poată lua deciziile necesare nu trebuie să limiteze obligația societăților de administrare și a OPCVM-urilor de a raporta, de exemplu în rapoartele lor periodice, situațiile în care dispozițiile organizatorice sau administrative referitoare la conflictele de interese nu au fost suficiente pentru a preveni, cu un grad de încredere rezonabil, riscul producerii unor pagube. Acest raport trebuie să explice și să motiveze decizia luată de societatea de administrare, chiar și în cazul unei decizii de a nu acționa, luând în considerare politicile și procedurile interne adoptate pentru identificarea, prevenirea și soluționarea conflictelor de interese.
(18)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare de a acționa în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează și al integrității pieței. Anumite comportamente precum market timing (sincronizare cu piața) și late trading (tranzacționare după închiderea bursei) pot avea efecte nefavorabile asupra deținătorilor de titluri de participare și pot compromite funcționarea pieței. Societățile de administrare trebuie așadar să dispună de proceduri adecvate pentru a preveni practicile frauduloase. În plus, societățile de administrare trebuie să instituie proceduri adecvate pentru prevenirea taxelor excesive și a activităților precum abuzul de tranzacționare (excessive trading), luând în calcul obiectivele și politica de investiții a OPCVM-urilor.
(19)
Societățile de administrare trebuie totodată să acționeze în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează atunci când execută direct ordine de tranzacționare în numele acestora sau când le transmit unor terțe părți. Atunci când execută ordine în numele OPCVM-urilor, societățile de administrare trebuie să ia toate măsurile rezonabile pentru a obține în mod constant cele mai bune rezultate posibile pentru OPCVM-uri, ținând cont de preț, cost, rapiditate, posibilitatea de executare și de decontare, dimensiunea și natura ordinului sau de orice alte considerente relevante pentru executarea ordinului.
(20)
Pentru ca societățile de administrare să acționeze cu competența, atenția și diligența care se impun în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează, așa cum prevede Directiva 2009/65/CE, este necesar să se prevadă norme aplicabile modului în care sunt tratate ordinele.
(21)
Anumite taxe, comisioane sau beneficii nemonetare care pot fi plătite societății de administrare sau de către aceasta nu trebuie autorizate, deoarece ar putea afecta respectarea cerințelor prevăzute de Directiva 2009/65/CE, ca societățile de administrare să acționeze într-un mod onest, echitabil și profesionist, conform intereselor OPCVM-urilor. Este necesar așadar să se prevadă norme clare care să precizeze cazurile în care plata taxelor, a comisioanelor și a beneficiilor nemonetare nu este considerată o încălcare a acestor principii.
(22)
Activitățile transfrontaliere ale societăților de administrare presupun noi provocări pentru relația dintre acestea și depozitarul OPCVM-urilor. Pentru a asigura certitudinea juridică necesară, este necesar ca prezenta directivă să precizeze principalele elemente ale acordului dintre depozitarul OPCVM-ului și societatea de administrare, atunci când societatea de administrare este stabilită într-un alt stat membru decât statul membru de origine al OPCVM-ului. Dată fiind necesitatea ca acest acord să își atingă în mod corespunzător scopul, se impune definirea unor norme în materie de conflict de legi care să deroge de la articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (6), astfel încât legea aplicabilă acestui acord să fie legea din statul membru de origine al OPCVM-ului.
(23)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația de a preciza criteriile de evaluare a caracterului adecvat al procesului de administrare a riscului utilizat de societățile de administrare. Aceste criterii vizează elaborarea și aplicarea de către societățile de administrare a unei politici de administrare a riscului adecvate și documentate. Această politică trebuie să le permită societăților de administrare să evalueze riscurile aferente pozițiilor pe care le au în cadrul portofoliilor pe care le administrează și contribuțiile acestor riscuri individuale la profilul de risc global al portofoliului. Organizarea politicii de administrare a riscului trebuie să fie adecvată și proporțională cu natura, dimensiunea și complexitatea activităților societății de administrare și ale OPCVM-urilor pe care aceasta le administrează.
(24)
Evaluarea, monitorizarea și examinarea periodică a politicii de administrare a riscului de către societățile de administrare sunt de asemenea un criteriu de evaluare a caracterului adecvat al procesului de administrare a riscului. Acest criteriu include și examinarea eficacității măsurilor luate pentru corectarea eventualelor deficiențe ale desfășurării procesului de administrare a riscului.
(25)
Fiind un element esențial al criteriilor de evaluare a caracterului adecvat al proceselor de administrare a riscului, este necesar ca societățile de administrare să adopte tehnici proporționate și eficiente de măsurare a riscurilor, pentru a putea măsura în orice moment riscurile la care sunt sau ar putea fi expuse OPCVM-urile pe care le administrează. Aceste cerințe se bazează pe practicile comune convenite de autoritățile competente ale statelor membre. Ele includ atât măsuri cantitative, pentru riscurile cuantificabile, cât și metode calitative. Sistemele electronice de procesare a datelor și instrumentele utilizate pentru calcularea măsurilor calitative trebuie integrate unele în altele sau în aplicațiile de front office și de contabilitate. Tehnicile de măsurare a riscurilor trebuie să permită măsurarea adecvată a riscurilor în perioadele de instabilitate sporită a piețelor și să fie reexaminare ori de câte ori este necesar în interesul deținătorilor de titluri de participare. Ele trebuie să permită totodată evaluarea corespunzătoare a concentrării și a interacțiunii riscurilor relevante la nivelul portofoliului.
(26)
Obiectivul unui sistem funcțional de administrare a riscului este respectarea de către societățile de administrare a limitelor de investiții stabilite în Directiva 2009/65/CE, cum sunt limitele expunerii globale și ale expunerii la riscul contrapărții. Trebuie prevăzute așadar criterii de calculare a expunerii globale și a riscului contrapărții.
(27)
În momentul definirii acestor criterii, este necesar ca prezenta directivă să clarifice modul în care poate fi calculată expunerea globală, și anume prin utilizarea metodei bazate pe angajamente (commitment approach), a metodei valoare la risc (value-at-risk) sau a unor metode avansate de măsurare a riscului. Directiva trebuie să prevadă totodată principalele elemente ale metodei care trebuie utilizată de societatea de administrare pentru a calcula riscul contrapărții. La aplicarea acestor reguli, trebuie luate în considerare condițiile de utilizare a metodelor respective, inclusiv principiile care trebuie aplicate acordurilor de garanție în vederea reducerii expunerii OPCVM-urilor la riscul contrapărții și utilizării acordurilor de acoperire și de compensare, principii definite de autoritățile competente în cadrul Comitetului autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare.
(28)
Conform Directivei 2009/65/CE, societățile de administrare au obligația de a utiliza un sistem care să permită evaluarea precisă și independentă a valorii instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate. Prezenta directivă prevede așadar norme detaliate referitoare la acest sistem, în conformitate cu Directiva 2007/16/CE a Comisiei din 19 martie 2007 privind punerea în aplicare a Directivei 85/611/CEE a Consiliului privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), în ceea ce privește clarificarea anumitor definiții (7). O bună practică ar fi ca societățile de administrare să aplice aceste cerințe instrumentelor care expun OPCVM-urile la riscuri de evaluare echivalente celor care decurg din instrumentele derivate tranzacționate în afara pieței reglementate, cum sunt riscurile legate de lipsa de lichiditate a produsului și/sau la complexitatea structurii de plată (pay-off). Prin urmare, societățile de administrare trebuie să adopte dispoziții și proceduri coerente cu cerințele prevăzute la articolul 44 pentru evaluarea valorilor mobiliare mai puțin lichide sau complexe și a instrumentelor pieței monetare care impun utilizarea unor metode de evaluare bazate pe modele.
(29)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare de a furniza autorităților competente informații referitoare la tipurile de instrumente derivate în care au investit OPCVM-urile, la riscurile inerente, limitele cantitative aplicabile și metodele alese pentru estimarea riscurilor asociate acestor tranzacții. Este necesar să se precizeze conținutul acestei notificări și procedura care trebuie urmată de societățile de administrare pentru îndeplinirea acestei obligații.
(30)
Comitetul autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare instituit prin Decizia 2009/77/CE a Comisiei (8) a fost consultat pentru obținerea unui aviz tehnic.
(31)
Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului european pentru valori mobiliare,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
CAPITOLUL I
OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ŞI DEFINIŢII
Articolul 1
Obiect
Prezenta directivă prevede norme de aplicare a Directivei 2009/65/CE:
1.
care precizează procedurile și dispozitivele menționate la articolul 12 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) și structura și organizarea necesară pentru reducerea la minimum a conflictelor de interese, menționate la articolul 12 alineatul (1) al doilea paragraf litera (b);
2.
care stabilesc criterii pentru a acționa în mod onest, echitabil, cu competență, prudență și diligență în interesul OPCVM-urilor și criterii pentru determinarea tipurilor de conflicte de interese, specifică principiile necesare pentru a garanta exploatarea eficientă a resurselor și definesc măsurile care trebuie luate pentru a identifica, preveni, soluționa sau declara conflictele de interese menționate la articolul 14 alineatele (1) și (2);
3.
referitoare la detaliile care trebuie incluse în acordurile dintre depozitar și societatea de administrare, în conformitate cu articolul 23 alineatul (5) și articolul 33 alineatul (5); și
4.
referitoare la sistemul de administrare a riscului menționat la articolul 51 alineatul (1), mai exact criteriile de evaluare a caracterului adecvat al sistemului de administrare a riscului utilizat de societatea de administrare, al politicii și metodelor de administrare a riscului, și măsurile, procesele și tehnicile de măsurare și administrare a riscului aferente acestor criterii.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
(1) Prezenta directivă se aplică societăților de administrare care desfășoară activitatea de administrare a unui organism de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), așa cum se prevede la articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE.
Capitolul V din prezenta directivă se aplică totodată depozitarilor care își îndeplinesc funcțiile în conformitate cu prevederile capitolului IV și ale secțiunii 3 din capitolul V din Directiva 2009/65/CE.
(2) Prevederile prezentului capitol, ale articolului 12 din capitolul II și ale capitolelor III, IV și VI se aplică mutatis mutandis societăților de investiții care nu au desemnat o societate de administrare autorizată conform Directivei 2009/65/CE.
În cazurile respective, sintagma „societate de administrare” se va citi „societate de investiții”.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții, pe lângă cele prevăzute de Directiva 2009/65/CE:
1.
„client” înseamnă orice persoană fizică sau juridică sau orice altă entitate, inclusiv un OPCVM, căreia o societate de administrare îi prestează serviciul de administrare a portofoliului colectiv sau servicii prevăzute la articolul 6 alineatul (3) din Directiva 2009/65/CE;
2.
„deținător de titluri de participare” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care deține unul sau mai multe titluri de participare ale unui OPCVM;
3.
„persoană relevantă”, în relație cu o societate de administrare, înseamnă oricare dintre următoarele:
(a)
un director, partener sau echivalent, sau un administrator al societății de administrare;
(b)
un angajat al societății de administrare sau orice altă persoană fizică ale cărei servicii sunt puse la dispoziția și se află sub controlul societății de administrare și care este implicată în prestarea serviciului de administrare a portofoliului colectiv de către societatea de administrare;
(c)
o persoană fizică direct implicată în prestarea de servicii către societatea de administrare în baza unui acord de delegare încheiat cu o terță parte în vederea desfășurării de către societatea de administrare a activității de administrare a portofoliului colectiv;
4.
„personal de conducere” înseamnă persoana sau persoanele care conduc efectiv activitatea societății de administrare în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2009/65/CE;
5.
„consiliu de administrație” înseamnă consiliul de administrație al societății de administrare;
6.
„funcție de supraveghere” înseamnă persoanele relevante, organismul sau organismele responsabile de supravegherea personalului de conducere și de evaluarea și examinarea periodică a caracterului adecvat și a eficacității sistemului de administrare a riscului și a politicilor, măsurilor și procedurilor instituite pentru îndeplinirea obligațiilor prevăzute de Directiva 2009/65/CE;
7.
„riscul contrapărții” înseamnă riscul de pierdere pentru OPCVM care decurge din posibilitatea ca o contraparte la o tranzacție să nu își îndeplinească obligațiile înainte de decontarea finală a fluxului de numerar aferent tranzacției;
8.
„riscul de lichiditate” înseamnă riscul ca o poziție din portofoliul OPCVM-ului să nu poată fi vândută, lichidată sau închisă cu costuri limitate într-un interval de timp rezonabil de scurt și ca, din această cauză, capacitatea OPCVM-ului de a respecta în orice moment prevederile articolului 84 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE să fie compromisă;
9.
„riscul de piață” înseamnă riscul de pierdere pentru OPCVM care decurge din fluctuația valorii de piață a pozițiilor din portofoliul OPCVM-ului, fluctuație care poate fi atribuită modificării variabilelor pieței, cum ar fi ratele dobânzii, ratele de schimb valutar, prețurile acțiunilor și ale materiilor prime sau solvabilitatea unui emitent;
10.
„riscul operațional” înseamnă riscul de pierdere pentru OPCVM care decurge din caracterul necorespunzător al proceselor interne și din erori umane și deficiențe ale sistemelor societății de administrare sau din evenimente externe și include riscul juridic și de documentare și riscul care decurge din procedurile de tranzacționare, decontare și evaluare desfășurate în numele OPCVM-ului.
Sintagma „consiliu de administrație” definită la punctul 5 de la primul paragraf nu include și consiliul de supraveghere, în cazul societăților de administrare care au o structură duală, compusă dintr-un consiliu de administrație și un consiliu de supraveghere.
CAPITOLUL II
PROCEDURI ADMINISTRATIVE ŞI MECANISME DE CONTROL
[Articolul 12 alineatul (1) litera (a) și articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2009/65/CE]
SECŢIUNEA 1
Principii generale
Articolul 4
Cerințe generale în materie de proceduri și organizare
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să îndeplinească următoarele cerințe:
(a)
să instituie, să aplice și să mențină proceduri decizionale și o structură organizatorică care să specifice structurile ierarhice și să repartizeze funcțiile și responsabilitățile în mod clar și documentat;
(b)
să se asigure că persoanele relevante cunosc procedurile care trebuie urmate pentru îndeplinirea adecvată a responsabilităților care le revin;
(c)
să instituie, să aplice și să mențină mecanisme adecvate de control intern concepute pentru a asigura respectarea deciziilor și procedurilor existente la toate nivelurile societății de administrare;
(d)
să instituie, să aplice și să mențină un sistem eficient de raportare internă și de comunicare a informațiilor la toate nivelurile pertinente ale societății de administrare, precum și schimburi eficiente de informații cu toate părțile terțe implicate;
(e)
să păstreze o evidență adecvată și ordonată a operațiunilor efectuate și a organizării interne.
Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare țin seama de natura, amploarea și complexitatea activităților lor, precum și de natura și gama serviciilor și activităților întreprinse în cadrul acestora.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină sisteme și proceduri adecvate pentru păstrarea securității, a integrității și a confidențialității informațiilor, ținând seama de natura informațiilor în cauză.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină o politică adecvată de continuitate a activității comerciale pentru a asigura, în caz de întrerupere a sistemelor și procedurilor lor, conservarea datelor și funcțiilor fundamentale, precum și continuarea serviciilor și activităților sau, atunci când acest lucru nu este posibil, recuperarea la timp a datelor și funcțiilor respective și reluarea în timp util a serviciilor și activităților.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină politici și proceduri contabile care să le permită să furnizeze în timp util autorității competente, la cererea acesteia, rapoarte financiare care să reflecte imaginea fidelă și onestă a situației lor financiare și care să respecte toate standardele și regulile de contabilitate aplicabile.
(5) Statele membre solicită societăților de administrare să monitorizeze și să evalueze periodic caracterul adecvat și eficiența sistemelor și mecanismelor lor de control intern și a măsurilor instituite în conformitate cu alineatele (1)-(4) și să adopte măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.
Articolul 5
Resurse
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să angajeze personal care să dețină aptitudinile, cunoștințele și experiența necesară îndeplinirii responsabilităților atribuite.
(2) Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare dețin resursele și expertiza necesare pentru a monitoriza în mod eficient activitățile îndeplinite de părți terțe în temeiul unui acord cu societatea de administrare, în special în ceea ce privește administrarea riscului aferent acordului respectiv.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să garanteze că îndeplinirea mai multor funcții de către persoanele relevante nu împiedică și nu este probabil să împiedice persoanele respective să îndeplinească o anumită funcție în mod corect, onest și profesionist.
(4) Statele membre trebuie să se asigure că, în scopurile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3), societățile de administrare țin seama de natura, amploarea și complexitatea activităților lor, precum și de natura și gama serviciilor și activităților întreprinse în cadrul acestora.
SECŢIUNEA 2
Proceduri administrative și contabile
Articolul 6
Soluționarea reclamațiilor
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină proceduri eficiente și transparente pentru soluționarea rezonabilă și promptă a reclamațiilor din partea investitorilor.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să înregistreze toate reclamațiile și toate măsurile luate pentru soluționarea acestora.
(3) Investitorii pot depune reclamații în mod gratuit. Informațiile referitoare la procedurile menționate la alineatul (1) trebuie puse gratuit la dispoziția investitorilor.
Articolul 7
Procesarea electronică a datelor
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să ia măsurile necesare pentru a dispune de sisteme electronice adecvate care să le permită înregistrarea corespunzătoare și la timp a tuturor tranzacțiilor de portofoliu și a ordinelor de subscriere sau răscumpărare, astfel încât să respecte prevederile articolelor 14 și 15.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure un nivel ridicat de securitate în timpul procesării electronice a datelor și integritatea și confidențialitatea informațiilor înregistrate, după caz.
Articolul 8
Proceduri contabile
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să utilizeze politici și proceduri contabile conform celor prevăzute la articolul 4 alineatul (4) pentru a garanta protecția deținătorilor de titluri de participare.
Contabilitatea OPCVM-urilor trebuie ținută astfel încât toate elementele de activ și de pasiv ale acestora să poată fi direct identificate în orice moment.
Dacă un OPCVM are mai multe compartimente de investiții, trebuie să existe conturi separate pentru fiecare compartiment.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină politici și proceduri contabile conforme cu regulile contabile din statul membru de origine al OPCVM-ului, astfel încât calcularea valorii activului net al fiecărui OPCVM să fie corect efectuată, pe baza datelor contabile, iar ordinele de subscriere și de răscumpărare să poată fi corect executate la acea valoare a activului net.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie proceduri adecvate pentru a asigura evaluarea corespunzătoare și corectă a elementelor de activ și de pasiv ale OPCVM-urilor, în acord cu normele aplicabile menționate la articolul 85 din Directiva 2009/65/CE.
SECŢIUNEA 3
Mecanisme de control intern
Articolul 9
Controlul efectuat de personalul de conducere și de funcția de supraveghere
(1) Statele membre solicită societăților de administrare ca, atunci când atribuie funcții interne, responsabilitatea de a asigura îndeplinirea de către societatea de administrare a obligațiilor prevăzute în Directiva 2009/65/CE să revină personalului de conducere și, dacă este cazul, funcției de supraveghere.
(2) Societatea de administrare trebuie să se asigure că personalul său de conducere:
(a)
este responsabil de aplicarea politicii generale de investiții pentru fiecare OPCVM administrat, așa cum este definită în prospect, în regulile fondului sau în documentele constitutive ale societății de investiții, după caz;
(b)
supervizează aprobarea strategiilor de investiții pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează;
(c)
are răspunderea de a se asigura că societatea de administrare are o funcție permanentă și eficientă de verificare a conformității, conform articolului 10, chiar dacă această funcție este îndeplinită de o terță parte;
(d)
se asigură și verifică periodic că politica generală de investiții, strategiile de investiții și limitele de risc ale fiecărui OPCVM administrat sunt aplicate și respectate în mod corespunzător și eficient, chiar dacă funcția de administrare a riscului este îndeplinită de o terță parte;
(e)
aprobă și examinează periodic caracterul adecvat al procedurilor interne de adoptare a deciziilor de investiții pentru fiecare OPCVM administrat, pentru a se asigura că aceste decizii sunt compatibile cu strategiile de investiții aprobate;
(f)
aprobă și examinează periodic politica de administrare a riscului și măsurile, procesele și tehnicile de implementare a acesteia, conform articolului 38, inclusiv sistemul de limite de risc, pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează.
(3) Societatea de administrare se asigură totodată că personalul său de conducere și, dacă este cazul, funcția de supraveghere:
(a)
evaluează și examinează periodic eficacitatea politicilor, a măsurilor și a procedurilor instituite pentru îndeplinirea obligațiilor din Directiva 2009/65/CE;
(b)
ia măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că personalul de conducere primește în mod frecvent, cel puțin o dată pe an, rapoarte scrise referitoare la conformitate, audit intern și administrarea riscului, care să precizeze, în special, dacă au fost adoptate măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.
(5) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că personalul de conducere primește în mod regulat rapoarte asupra implementării strategiilor de investiții și a procedurilor interne pentru luarea deciziilor de investiții menționate la alineatul (2) literele (b)-(e).
(6) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că persoanele care îndeplinesc funcția de supraveghere, în cazul în care există, primesc în mod periodic rapoarte scrise cu privire la chestiunile menționate la alineatul (4).
Articolul 10
Funcția permanentă de verificare a conformității
(1) Statele membre se asigură că societățile de administrare instituie, aplică și mențin politici și proceduri adecvate concepute să depisteze orice risc de nerespectare de către societate a obligațiilor sale în temeiul Directivei 2009/65/CE, precum și riscurile asociate, și adoptă măsuri și proceduri adecvate pentru minimizarea riscurilor respective și pentru a permite autorităților competente să își exercite efectiv prerogativele conferite prin directiva respectivă.
Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare țin seama de natura, amploarea și complexitatea activităților lor, precum și de natura și gama serviciilor și activităților întreprinse în cadrul acestora.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să mențină o funcție permanentă și eficientă de verificare a conformității, care să fie independentă și să aibă următoarele responsabilități:
(a)
să monitorizeze și să evalueze periodic caracterul adecvat și eficacitatea măsurilor, politicilor și procedurilor instituite în conformitate cu alineatul (1), precum și acțiunile întreprinse pentru remedierea deficiențelor societății de administrare cu privire la respectarea obligațiilor care îi revin;
(b)
să consilieze și să asiste persoanele relevante responsabile pentru furnizarea serviciilor și activităților în ceea ce privește respectarea obligațiilor societății de administrare prevăzute de Directiva 2009/65/CE.
(3) Pentru a permite persoanelor care îndeplinesc funcția de verificare a conformității menționată la alineatul (2) să își îndeplinească responsabilitățile în mod corespunzător și independent, societățile de administrare se asigură că sunt respectate următoarele condiții:
(a)
persoanele care îndeplinesc funcția de verificare a conformității trebuie să dețină autoritatea, resursele și expertiza necesare și să aibă acces la toate informațiile pertinente;
(b)
este numit un ofițer de conformitate responsabil cu funcția de verificare a conformității, care are sarcina de a întocmi cu regularitate, cel puțin o dată pe an, rapoarte către personalul de conducere asupra chestiunilor legate de conformitate, în care se va preciza în special dacă au fost întreprinse măsuri adecvate de remediere a eventualelor deficiențe;
(c)
persoanele relevante implicate în funcția de verificare a conformității nu trebuie să fie implicate în furnizarea serviciilor sau a activităților pe care le monitorizează;
(d)
metoda de stabilire a remunerației persoanelor relevante implicate în funcția de verificare a conformității nu trebuie să compromită obiectivitatea acestora și nu trebuie să fie susceptibilă de a o compromite.
Cu toate acestea, societățile de administrare nu sunt obligate să se conformeze cerințelor de la litera (c) sau litera (d) din primul paragraf dacă pot demonstra că, având în vedere natura, amploarea și complexitatea activităților și natura și gama serviciilor și activităților pe care le prestează, cerințele respective nu sunt proporționale, iar funcția de verificare a conformității continuă să fie eficientă.
Articolul 11
Funcția permanentă de audit intern
(1) Acolo unde este cazul și în funcție de natura, amploarea și complexitatea activităților societăților de administrare și de natura și gama serviciilor și activităților de administrare a portofoliului colectiv întreprinse în cadrul activităților respective, statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să mențină o funcție de audit intern, separată și independentă de celelalte funcții și activități ale societății de administrare.
(2) Funcția de audit intern menționată la alineatul (1) are următoarele responsabilități:
(a)
să instituie, să aplice și să mențină un plan de audit pentru verificarea și evaluarea caracterului adecvat și a eficienței sistemelor, a mecanismelor de control intern și a procedurilor societății de administrare;
(b)
să emită recomandări pe baza rezultatelor activității efectuate în conformitate cu litera (a);
(c)
să verifice conformitatea cu recomandările menționate la litera (b);
(d)
să întocmească rapoarte cu privire la problemele de audit intern în conformitate cu articolul 9 alineatul (4).
Articolul 12
Funcția permanentă de administrare a riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să mențină o funcție permanentă de administrare a riscului.
(2) Funcția permanentă de administrare a riscului menționată la alineatul (1) trebuie să fie independentă din punct de vedere ierarhic și funcțional de unitățile operative.
Statele membre pot autoriza însă societățile de administrare să deroge de la această obligație atunci când derogarea este adecvată și proporționată având în vedere natura, amploarea și complexitatea activității societății de administrare și a OPCVM-urilor pe care aceasta le administrează.
Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că dispun de măsuri adecvate de protecție împotriva conflictelor de interese pentru a permite exercitarea independentă a activităților de administrare a riscului și că procesele de administrare a riscului îndeplinesc cerințele de la articolul 51 din Directiva 2009/65/CE.
(3) Funcția permanentă de administrare a riscului are următoarele îndatoriri:
(a)
să implementeze politica și procedurile de administrare a riscului;
(b)
să asigure conformitatea cu sistemul de limite de risc al OPCVM-ului, inclusiv cu limitele statutare privind expunerea globală și riscul contrapărții, în conformitate cu articolele 41, 42 și 43;
(c)
să ofere consultanță consiliului de administrație în materie de identificare a profilului de risc al fiecărui OPCVM pe care îl administrează;
(d)
să furnizeze rapoarte periodice consiliului de administrație și, dacă este cazul, funcției de supraveghere, cu privire la:
(i)
coerența dintre nivelurile actuale ale riscului la care este expus fiecare OPCVM administrat și profilul de risc convenit pentru OPCVM-ul respectiv;
(ii)
respectarea de către fiecare OPCVM administrat a sistemelor relevante de limite de risc;
(iii)
caracterul adecvat și eficacitatea procesului de administrare a riscului, indicând în mod concret dacă au fost luate măsuri adecvate de remediere a eventualelor deficiențe;
(e)
să furnizeze rapoarte periodice personalului de conducere în care să evidențieze nivelul actual al riscului la care este expus fiecare OPCVM administrat și eventualele depășiri reale sau previzibile ale limitelor de risc, pentru a putea fi luate măsuri rapide și adecvate;
(f)
să examineze și să sprijine, acolo unde este cazul, mecanismele și procedurile de evaluare a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate, conform articolului 44.
(4) Funcția permanentă de administrare a riscului are autoritatea necesară și acces la toate informațiile pertinente necesare pentru a îndeplini sarcinile prevăzute la alineatul (3).
Articolul 13
Tranzacții personale
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină măsuri adecvate în scopul de a preveni următoarele activități, în cazul oricărei persoane relevante implicate în activități care pot genera un conflict de interese sau care are acces la informații confidențiale în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2003/6/CE sau la alte informații confidențiale privind OPCVM-urile sau tranzacțiile cu sau pentru OPCVM-uri prin intermediul unei activități efectuate de respectiva persoană în numele societății de administrare:
(a)
efectuarea unei tranzacții personale care întrunește cel puțin unul dintre următoarele criterii:
(i)
persoanei respective i se interzice să efectueze tranzacția personală în cauză în sensul Directivei 2003/6/CE;
(ii)
tranzacția implică folosirea abuzivă sau divulgarea improprie a unor informații confidențiale;
(iii)
tranzacția intră în conflict sau ar putea să intre în conflict cu o obligație a societății de administrare în temeiul Directivei 2009/65/CE sau al Directivei 2004/39/CE;
(b)
consilierea sau determinarea oricărei alte persoane, în afara cadrului normal al sarcinilor de serviciu sau al contractului său de servicii, să efectueze o tranzacție cu instrumente financiare care, dacă ar fi o tranzacție personală a persoanei relevante, ar intra sub incidența literei (a) de la acest alineat sau a articolului 25 alineatul (2) litera (a) sau (b) din Directiva 2006/73/CE sau ar constitui în alt mod o utilizare abuzivă a informațiilor referitoare la ordinele în curs de executare;
(c)
divulgarea, în afara cadrului normal al sarcinilor de serviciu sau al contractului său de servicii și fără a aduce atingere articolului 3 litera (a) din Directiva 2003/6/CE, a oricărei informații sau opinii unei alte persoane, atunci când persoana relevantă cunoaște sau ar trebui, în mod rezonabil, să cunoască faptul că, în urma divulgării, cealaltă persoană va acționa sau ar putea acționa într-unul dintre următoarele moduri:
(i)
efectuează o tranzacție cu instrumente financiare care, dacă ar fi o tranzacție personală a persoanei relevante, ar intra sub incidența literei (a) de la acest alineat sau a articolului 25 alineatul (2) litera (a) sau (b) din Directiva 2006/73/CE sau ar constitui în alt mod o utilizare abuzivă a informațiilor referitoare la ordinele în curs de executare;
(ii)
recomandă unei alte persoane sau determină o altă persoană să efectueze o astfel de tranzacție.
(2) Măsurile necesare în temeiul alineatului (1) trebuie, în mod concret, să fie concepute astfel încât să garanteze că:
(a)
fiecare persoană relevantă care intră sub incidența alineatului (1) cunoaște restricțiile privind tranzacțiile personale, precum și măsurile adoptate de societatea de administrare în legătură cu tranzacțiile personale și divulgarea informațiilor, în conformitate cu alineatul (1);
(b)
societatea de administrare este informată cu promptitudine cu privire la orice tranzacție personală efectuată de o persoană relevantă, fie prin notificarea tranzacției respective, fie prin alte proceduri care permit societății să identifice tranzacțiile respective;
(c)
se păstrează o evidență a tranzacției personale notificate societății de administrare sau identificate de aceasta, inclusiv orice autorizație sau interdicție privind tranzacția în cauză.
În sensul literei (b) de la primul paragraf, atunci când anumite activități sunt desfășurate de părți terțe, societatea de administrare trebuie să se asigure că entitatea care desfășoară activitatea ține o evidență a tranzacțiilor personale încheiate de persoanele relevante și că îi furnizează cu promptitudine, la cerere, aceste informații.
(3) Alineatele (1) și (2) nu se aplică următoarelor categorii de tranzacții personale:
(a)
tranzacții personale efectuate în cadrul unui serviciu de administrare discreționară a portofoliului, pentru care nu există o comunicare prealabilă privind tranzacția între administratorul portofoliului și persoana relevantă sau o altă persoană în contul căreia se efectuează tranzacția;
(b)
tranzacții personale cu titluri de participare ale OPCVM-urilor sau cu titluri de participare ale organismelor de plasament colectiv care fac obiectul unei supravegheri în conformitate cu legislația unui stat membru care impune un nivel echivalent de repartizare a riscurilor pentru activele lor, atunci când persoana relevantă și orice altă persoană în contul căreia se efectuează tranzacțiile nu sunt implicate în administrarea organismului respectiv.
(4) În sensul alineatelor (1), (2) și (3) de la acest articol, sintagma „tranzacție personală” are înțelesul de la articolul 11 din Directiva 2006/73/CE.
Articolul 14
Evidența tranzacțiilor din portofoliu
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că, pentru fiecare tranzacție de portofoliu legată de un OPCVM, se efectuează fără întârziere o înregistrare cu informații suficiente pentru a permite reconstituirea detaliilor ordinului și ale tranzacției executate.
(2) Înregistrarea menționată la alineatul (1) trebuie să includă:
(a)
numele sau o altă desemnare a OPCVM-ului și a persoanei care acționează în contul OPCVM-ului;
(b)
detaliile necesare pentru identificarea instrumentului în cauză;
(c)
cantitatea;
(d)
tipul ordinului sau al tranzacției;
(e)
prețul;
(f)
în cazul ordinelor, data și ora exactă a transmiterii ordinului și numele sau o altă desemnare a persoanei căreia i-a fost transmis ordinul, iar în cazul tranzacțiilor, data și ora exactă a deciziei de tranzacționare și a executării tranzacției;
(g)
numele persoanei care transmite ordinul sau care execută tranzacția;
(h)
dacă este cazul, motivele revocării unui ordin;
(i)
pentru tranzacțiile executate, contrapartea și identificarea locului executării.
În sensul literei (i) de la primul paragraf, „locul executării” înseamnă o piață reglementată, așa cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 14 din Directiva 2004/39/CE, un sistem multilateral de tranzacționare, așa cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 15 din aceeași directivă, un operator independent (systematic internaliser), așa cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 7 din directiva respectivă, sau un formator de piață (market maker), un alt furnizor de lichiditate sau o entitate care îndeplinește într-o țară terță o funcție similară celor îndeplinite de oricare dintre aceste persoane.
Articolul 15
Înregistrarea ordinelor de subscriere și de răscumpărare
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să ia toate măsurile rezonabile pentru a se asigura că ordinele de subscriere și de răscumpărare a titlurilor de participare emise de OPCVM-uri sunt centralizate și înregistrate imediat după primire.
(2) Această înregistrare trebuie să includă informații cu privire la:
(a)
OPCVM-ul în cauză;
(b)
persoana care dă sau transmite ordinul;
(c)
persoana care primește ordinul;
(d)
data și ora ordinului;
(e)
condițiile și mijloacele de plată;
(f)
tipul ordinului;
(g)
data executării ordinului;
(h)
numărul de titluri de participare subscrise sau răscumpărate;
(i)
prețul de subscriere sau de răscumpărare pentru fiecare titlu de participare;
(j)
valoarea totală subscrisă sau răscumpărată a titlurilor de participare;
(k)
valoarea brută a ordinului, inclusiv comisioanele de subscriere, sau valoarea netă, după deducerea comisioanelor de răscumpărare.
Articolul 16
Cerințe legate de ținerea evidențelor
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure păstrarea înregistrărilor menționate la articolele 14 și 15 pentru o perioadă minimă de cinci ani.
Cu toate acestea, în situații excepționale, autoritățile competente pot solicita societăților de administrare să păstreze anumite înregistrări sau toate înregistrările pe o perioadă mai lungă de timp, în funcție de natura instrumentului sau a tranzacției de portofoliu, atunci când acest lucru este necesar pentru ca autoritatea să își poată exercita funcțiile de supraveghere prevăzute de Directiva 2009/65/CE.
(2) Statele membre sau autoritățile competente pot cere societăților de administrare ca, la expirarea autorizației, să păstreze înregistrările menționate la alineatul (1) pentru intervalul de timp rămas din perioada de cinci ani.
Atunci când o societate de administrare își transferă responsabilitățile legate de OPCVM-uri unei alte societăți de administrare, statele membre sau autoritățile competente pot cere să fie luate măsurile necesare pentru ca înregistrările de acest tip din ultimii cinci ani să fie accesibile acestei alte societăți.
(3) Înregistrările se păstrează pe un suport care permite stocarea informațiilor astfel încât să fie accesibile autorității competente în viitor și să se respecte următoarele condiții:
(a)
autoritatea competentă trebuie să poată accesa rapid informațiile și să poată reconstitui fiecare etapă esențială a procesării fiecărei tranzacții de portofoliu;
(b)
trebuie să se poată constata ușor orice corectură sau alte modificări, precum și conținutul înregistrărilor înainte de corecturile și modificările respective;
(c)
nu trebuie să fie posibil ca înregistrările să fie manipulate sau modificate în alt fel.
CAPITOLUL III
CONFLICTUL DE INTERESE
[Articolul 12 alineatul (1) litera (b) și articolul 14 alineatul (1) litera (d) și alineatul (2) litera (c) din Directiva 2009/65/CE]
Articolul 17
Criterii pentru identificarea conflictelor de interese
(1) În scopul identificării tipurilor de conflicte de interese care apar în timpul prestării de servicii și activități și a căror existență poate prejudicia interesele OPCVM-urilor, statele membre se asigură că societățile de administrare iau în considerare, pe baza unor criterii minime, posibilitatea ca societatea de administrare, o persoană relevantă sau o persoană care, direct sau indirect, are o legătură de control cu societatea, să se afle într-una dintre situațiile menționate în continuare, fie ca rezultat al furnizării de servicii de administrare a portofoliului colectiv, fie din alte motive:
(a)
societatea de administrare sau persoana în cauză poate obține un câștig financiar sau poate evita o pierdere financiară pe cheltuiala OPCVM-ului;
(b)
societatea de administrare sau persoana în cauză are un interes legat de rezultatul unui serviciu sau al unei activități prestate OPCVM-ului sau unui alt client sau de rezultatul unei tranzacții efectuate în numele OPCVM-ului sau al unui alt client, interes diferit de interesul OPCVM-ului legat de acel rezultat;
(c)
societatea de administrare sau persoana în cauză este stimulată financiar sau în alt mod să favorizeze interesul unui alt client sau grup de clienți în detrimentul intereselor OPCVM-ului;
(d)
societatea de administrare sau persoana în cauză desfășoară aceleași activități pentru OPCVM și pentru un alt client sau alți clienți care nu sunt OPCVM-uri;
(e)
societatea de administrare sau persoana în cauză primește sau va primi din partea unei alte persoane decât OPCVM-ul un stimulent pentru activitățile de administrare a portofoliului colectiv prestate OPCVM-ului, sub formă de bani, bunuri sau servicii, pe lângă comisionul sau tariful standard pentru serviciul respectiv.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare ca, la identificarea tipurilor de conflicte de interese, să ia în calcul:
(a)
interesele societății de administrare, inclusiv pe cele care decurg din apartenența la un grup sau din prestarea serviciilor și a activităților, interesele clienților și obligația societății de administrare față de OPCVM;
(b)
interesele a două sau mai multe OPCVM-uri pe care le administrează.
Articolul 18
Politica în materie de conflicte de interese
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină o politică eficientă în materie de conflicte de interese. Această politică trebuie prevăzută în scris și trebuie să fie adecvată în raport cu dimensiunea și organizarea societății de administrare și cu natura, amploarea și complexitatea activității acesteia.
Atunci când societatea de administrare face parte dintr-un grup, politica respectivă trebuie să ia totodată în considerare împrejurările pe care societatea le cunoaște sau ar trebui să le cunoască și care pot genera un conflict de interese ca rezultat al structurii și activității comerciale desfășurate de ceilalți membri ai grupului.
(2) Politica în materie de conflicte de interese instituită în conformitate cu alineatul (1) trebuie să cuprindă următoarele:
(a)
identificarea, cu referire la activitățile de administrare a portofoliului colectiv desfășurate de către sau în numele societății de administrare, a circumstanțelor care constituie sau pot genera un conflict de interese cu un risc considerabil de prejudiciere a intereselor OPCVM-urilor sau ale unuia sau mai multor alți clienți;
(b)
procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate pentru gestionarea conflictelor respective.
Articolul 19
Independența în gestionarea conflictelor
(1) Statele membre se asigură că procedurile și măsurile prevăzute la articolul 18 alineatul (2) litera (b) sunt concepute astfel încât să garanteze că persoanele relevante care desfășoară diferite activități comerciale care implică un conflict de interese desfășoară activitățile respective cu un grad de independență corespunzător dimensiunii și activităților societății de administrare și ale grupului din care aceasta face parte, precum și importanței riscului de prejudiciere a intereselor clienților.
(2) Procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate potrivit articolului 18 alineatul (2) litera (b) includ următoarele, atunci când este necesar și adecvat pentru ca societatea de administrare să asigure gradul de independență necesar:
(a)
proceduri eficiente de prevenire și control al schimbului de informații dintre persoanele relevante implicate în activități de administrare a portofoliului colectiv care implică un risc de conflict de interese, atunci când schimbul de informații poate prejudicia interesele unuia sau mai multor clienți;
(b)
supravegherea separată a persoanelor relevante ale căror funcții principale implică desfășurarea de activități de administrare a portofoliului colectiv în numele clienților sau al investitorilor sau furnizarea de servicii către clienți sau investitori ale căror interese pot intra în conflict sau care reprezintă în alt fel interese diferite care pot intra în conflict, inclusiv cele ale societății de administrare;
(c)
eliminarea oricărei legături directe dintre remunerarea persoanelor relevante care desfășoară cu precădere o anumită activitate și remunerarea altor persoane relevante, respectiv câștigurile generate de respectivele persoane, care desfășoară cu precădere altă activitate, atunci când activitățile în cauză pot genera un conflict de interese;
(d)
măsuri pentru interzicerea sau limitarea exercitării de către orice persoană a unei influențe inadecvate asupra modului în care o persoană relevantă desfășoară activități de administrare a portofoliului colectiv;
(e)
măsuri de prevenire sau control al implicării simultane sau consecutive a unei persoane relevante în activități diferite de administrare a portofoliului colectiv, atunci când această implicare poate prejudicia gestionarea corespunzătoare a conflictelor de interese.
Atunci când adoptarea sau aplicarea uneia sau a mai multor măsuri și proceduri menționate anterior nu asigură gradul necesar de independență, statele membre solicită societăților de administrare să adopte măsuri și proceduri alternative sau suplimentare necesare și adecvate în acest scop.
Articolul 20
Gestionarea activităților care generează conflicte de interese prejudiciabile
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să păstreze și să actualizeze periodic evidența tipurilor de activități de administrare a portofoliului colectiv întreprinse de către sau în numele societății de administrare care au generat sau, în cazul activităților de administrare a portofoliului colectiv aflate în curs, pot genera un conflict de interese cu risc considerabil de prejudiciere a intereselor unuia sau mai multor OPCVM-uri sau ale altor clienți.
(2) Statele membre solicită ca, atunci când măsurile organizatorice sau administrative luate de societatea de administrare pentru gestionarea conflictelor de interese nu sunt suficiente pentru a garanta, cu un grad de încredere rezonabil, prevenirea riscurilor de prejudiciere a intereselor OPCVM-urilor sau ale deținătorilor de titluri de participare ale acestora, personalul de conducere sau un alt organ intern competent al societății de administrare să fie prompt informat, astfel încât să poată lua orice decizie necesară pentru a garanta că societatea de administrare acționează în interesul OPCVM-urilor și ale deținătorilor de titluri de participare ale acestora.
(3) Societatea de administrare trebuie să transmită investitorilor un raport cu privire la situațiile menționate la alineatul (2) pe un suport durabil adecvat și să își motiveze decizia.
Articolul 21
Strategii de exercitare a drepturilor de vot
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să elaboreze strategii adecvate și eficiente pentru a determina momentul și modul de exercitare a drepturilor de vot aferente instrumentelor deținute în portofoliile administrate, în beneficiul exclusiv al OPCVM-ului în cauză.
(2) Strategiile menționate la alineatul (1) trebuie să prevadă măsuri și proceduri pentru:
(a)
monitorizarea evenimentelor importante care se produc la nivelul societăților;
(b)
exercitarea drepturilor de vot în conformitate cu obiectivele și politica de investiții ale OPCVM-ului în cauză;
(c)
prevenirea sau gestionarea eventualelor conflicte de interese care decurg din exercitarea drepturilor de vot.
(3) O descriere succintă a strategiilor menționate la alineatul (1) trebuie pusă la dispoziția investitorilor.
Detaliile acțiunilor întreprinse pe baza acestor strategii se pun la dispoziția deținătorilor de titluri de participare gratuit și la cererea acestora.
CAPITOLUL IV
NORME DE CONDUITĂ
[Articolul 14 alineatul (1) literele (a) și (b) și alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2009/65/CE]
SECŢIUNEA 1
Principii generale
Articolul 22
Obligația de a acționa în interesul OPCVM-urilor și al deținătorilor de titluri de participare ale acestora
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure tratamentul echitabil al deținătorilor de titluri de participare ale OPCVM-urilor pe care le administrează.
Societățile de administrare nu trebuie să acorde o mai mare importanță intereselor unui grup de deținători de titluri de participare decât intereselor oricărui alt grup de deținători de titluri de participare.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să aplice politici și proceduri adecvate pentru a preveni practicile frauduloase despre care se poate considera, în mod rezonabil, că pot afecta stabilitatea și integritatea pieței.
(3) Fără a aduce atingere cerințelor din legislația națională, statele membre solicită societăților de administrare să utilizeze modele de stabilire a prețurilor și sisteme de evaluare echitabile, corecte și transparente pentru OPCVM-urile pe care le administrează, pentru a respecta obligația de a acționa în interesul deținătorilor de titluri de participare. Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că portofoliile OPCVM-urilor au fost corect evaluate.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să acționeze astfel încât să împiedice facturarea unor costuri nejustificate OPCVM-urilor și deținătorilor de titluri de participare ale acestora.
Articolul 23
Cerințe de diligență necesară
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure un nivel ridicat de diligență în selectarea și monitorizarea continuă a investițiilor, în interesul OPCVM-urilor și al integrității pieței.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că dispun de cunoștințe și o înțelegere adecvată a activelor în care au investit OPCVM-urile.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie politici și proceduri scrise în materie de diligență necesară și să implementeze măsuri eficiente pentru a se asigura că deciziile de investiții în numele OPCVM-urilor sunt luate cu respectarea obiectivelor, a strategiei de investiții și a limitelor de risc ale OPCVM-urilor.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare ca, la aplicarea politicii de administrare a riscului și dacă este adecvat după ce au luat în calcul natura unei investiții planificate, să elaboreze prognoze și să efectueze analize privind contribuția investiției respective la compoziția, lichiditatea și profilul de risc și de randament al portofoliului OPCVM-ului, înainte de a realiza investiția. Analizele trebuie efectuate numai pe baza unor date fiabile și actualizate, atât din punct de vedere cantitativ, cât și calitativ.
Societățile de administrare trebuie să acționeze cu competența, precauția și diligența necesare atunci când încheie, gestionează sau reziliază acorduri cu părți terțe referitoare la desfășurarea activităților de administrare a riscului. Înainte de a încheia astfel de acorduri, societățile de administrare trebuie să ia măsurile necesare pentru a verifica dacă partea terță dispune de abilitatea și capacitatea necesare pentru a desfășura activitățile de administrare a riscului într-un mod fiabil, profesionist și eficient. Societățile de administrare trebuie să stabilească metode pentru evaluarea continuă a standardelor de performanță ale părților terțe.
SECŢIUNEA 2
Tratarea ordinelor de subscriere și de răscumpărare
Articolul 24
Obligații de raportare legate de executarea ordinelor de subscriere și de răscumpărare
(1) Statele membre se asigură că, atunci când societățile de administrare execută un ordin de subscriere sau de răscumpărare de la un deținător de titluri de participare, acestea notifică deținătorul, prin intermediul unui suport durabil, confirmând executarea ordinului de îndată ce este posibil și cel târziu în prima zi lucrătoare după executare sau, dacă societatea de administrare primește confirmarea de la o terță parte, cel târziu în prima zi lucrătoare după primirea conformării de la terța parte.
Primul paragraf nu se aplică însă atunci când notificarea ar conține aceleași informații pe care le conține o confirmare trimisă cu promptitudine deținătorului de titluri de participare de către o altă persoană.
(2) Notificarea menționată la alineatul (1) include, atunci când este cazul, următoarele informații:
(a)
identificarea societății de administrare;
(b)
numele sau o altă desemnare a deținătorului de titluri de participare;
(c)
data și ora primirii ordinului și modalitatea de plată;
(d)
data executării;
(e)
identificarea OPCVM-ului;
(f)
tipul ordinului (de subscriere sau de răscumpărare);
(g)
numărul de titluri de participare;
(h)
valoarea unitară la care au fost subscrise sau răscumpărate titlurile de participare;
(i)
data valorii de referință;
(j)
valoarea brută a ordinului, inclusiv comisioanele de subscriere, sau valoarea netă, după deducerea comisioanelor de răscumpărare;
(k)
suma totală a comisioanelor și a cheltuielilor facturate și, la cererea investitorului, defalcarea în funcție de elemente.
(3) Atunci când sunt executate periodic ordine pentru un anumit deținător de titluri de participare, societatea de administrare fie îndeplinește acțiunea prevăzută la alineatul (1), fie îi furnizează deținătorului de titluri de participare, cel puțin o dată la șase luni, informațiile enumerate la alineatul (2) aferente tranzacțiilor respective.
(4) Societățile de administrare îi furnizează deținătorului de titluri de participare, la cerere, informații privind situația ordinului.
SECŢIUNEA 3
Executarea optimă
Articolul 25
Executarea deciziilor de tranzacționare în numele OPCVM-urilor administrate
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să acționeze în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează atunci când execută decizii de tranzacționare în numele acestora în contextul administrării portofoliilor lor.
(2) În scopul alineatului (1), statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare iau toate măsurile rezonabile pentru a obține cel mai bun rezultat posibil pentru OPCVM-uri ținând seama de preț, costuri, rapiditate, probabilitatea de executare și de decontare, mărimea și natura ordinului sau de orice alte considerente legate de executarea ordinului. Importanța acestor factori se stabilește pe baza următoarelor criterii:
(a)
obiectivele, politica de investiții și riscurile specifice ale OPCVM-ului, așa cum apar în prospect sau, după caz, în regulile fondului sau în documentele constitutive ale OPCVM-ului;
(b)
caracteristicile ordinului;
(c)
caracteristicile instrumentelor financiare care fac obiectul ordinului respectiv;
(d)
caracteristicile locurilor de executare spre care poate fi direcționat ordinul respectiv.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să aplice măsuri eficiente pentru a respecta obligația prevăzută la alineatului (2). În mod concret, societățile de administrare trebuie să instituie și să aplice o politică care să le permită să obțină, pentru ordinele legate de OPCVM-uri, cel mai bun rezultat posibil în conformitate cu alineatul (2).
Societățile de administrare trebuie să obțină consimțământul prealabil al societății de investiții cu privire la politica de executare a ordinelor. Societatea de administrare trebuie să pună la dispoziția deținătorilor de titluri de participare informații adecvate cu privire la politica instituită în conformitate cu prezentul articol și cu modificările importante ale acesteia.
(4) Societățile de administrare trebuie să monitorizeze periodic eficacitatea măsurilor și a politicii de executare a ordinelor pentru a identifica și, dacă este cazul, a corecta eventualele deficiențe.
Societățile de administrare trebuie totodată să reexamineze anual politica de executare a ordinelor. Se efectuează, de asemenea, reexaminări ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează capacitatea societății de administrare de a obține în continuare cele mai bune rezultate pentru OPCVM-urile administrate.
(5) Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că au executat ordinele în numele OPCVM-urilor în conformitate cu politica de executare a ordinelor pe care o aplică.
Articolul 26
Transmiterea ordinelor de tranzacționare în numele OPCVM-urilor pentru a fi executate de alte entități
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să acționeze în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează atunci când transmit ordine de tranzacționare în numele acestora pentru a fi executate de alte entități, în contextul administrării portofoliilor OPCVM-urilor respective.
(2) Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare iau toate măsurile rezonabile pentru a obține cel mai bun rezultat posibil pentru OPCVM-uri ținând seama de preț, costuri, rapiditate, probabilitatea de executare și de decontare, mărimea și natura ordinului sau de orice alte considerente legate de executarea ordinului. Importanța acestor factori se stabilește pe baza prevederilor articolului 25 alineatul (2).
În acest scop, societățile de administrare trebuie să instituie și să aplice o politică care să le permită să respecte obligația menționată în primul paragraf. Politica trebuie să identifice, pentru fiecare clasă de instrumente, entitățile cărora le pot fi transmise ordinele. Societatea de administrare încheie acorduri de executare numai dacă acestea sunt compatibile cu obligațiile prevăzute în acest articol. Societățile de administrare trebuie să pună la dispoziția deținătorilor de titluri de participare informații adecvate cu privire la politica instituită în conformitate cu prezentul paragraf și la modificările importante ale acesteia.
(3) Societățile de administrare monitorizează periodic eficiența politicii instituite în conformitate cu alineatul (2) și, în special, calitatea executării ordinelor de către entitățile identificate în cadrul politicii respective, remediind, dacă este cazul, eventualele deficiențe.
Societățile de administrare trebuie totodată să reexamineze anual această politică. Se efectuează, de asemenea, reexaminări ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează capacitatea societății de administrare de a obține în continuare cele mai bune rezultate pentru OPCVM-urile administrate.
(4) Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că au transmis ordinele în numele OPCVM-urilor în conformitate cu politica instituită conform alineatului (2).
SECŢIUNEA 4
Tratarea ordinelor
Articolul 27
Principii generale
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să aplice proceduri și măsuri care să permită executarea promptă, echitabilă și rapidă a tranzacțiilor de portofoliu în numele OPCVM-urilor.
Procedurile și măsurile aplicate de societățile de administrare trebuie să îndeplinească următoarele condiții:
(a)
să garanteze că ordinele executate în numele OPCVM-urilor sunt înregistrate și alocate cu promptitudine și acuratețe;
(b)
să execute ordinele comparabile ale OPCVM-urilor în ordine și neîntârziat, cu excepția cazului în care acest lucru este imposibil din cauza caracteristicilor ordinului respectiv sau a condițiilor de piață predominante sau în situația în care interesele OPCVM-urilor impun o altă procedură.
Instrumentele financiare sau sumele de bani primite în urma executării ordinelor trebuie transferate rapid și corect în contul OPCVM-ului în cauză.
(2) Societățile de administrare nu trebuie să facă abuz de informațiile privind ordinele în așteptare ale OPCVM-urilor și trebuie să ia toate măsurile necesare de prevenire a folosirii în mod abuziv a acestor informații de către persoanele relevante.
Articolul 28
Agregarea și alocarea ordinelor de tranzacționare
(1) Statele membre interzic societăților de administrare agregarea unui ordin al unui OPCVM cu un ordin al unui alt OPCVM sau al unui alt client sau cu un ordin în cont propriu, cu excepția cazului în care sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
trebuie să fie puțin probabil ca agregarea ordinelor să fie în dezavantajul oricăruia dintre OPCVM-urile sau clienții ale căror ordine sunt agregate;
(b)
trebuie să se elaboreze și să se aplice o politică de alocare a ordinelor care să asigure în termeni suficient de exacți alocarea corectă a ordinelor agregate, inclusiv modul în care volumul și prețul ordinelor influențează alocările acestora și tratarea executărilor parțiale.
(2) Statele membre se asigură că, atunci când o societate de administrare agregă un ordin al unui OPCVM cu unul sau mai multe ordine ale altor OPCVM-uri sau clienți, iar ordinul agregat este executat parțial, societatea alocă tranzacțiile aferente în conformitate cu politica sa de alocare a ordinelor.
(3) Statele membre se asigură că societățile de administrare care au agregat tranzacții în cont propriu cu unul sau mai multe ordine ale OPCVM-urilor sau ale altor clienți nu alocă tranzacțiile aferente într-un mod dezavantajos pentru OPCVM sau un alt client.
(4) Statele membre solicită ca, atunci când o societate de administrare agregă un ordin al unui OPCVM sau al unui alt client cu o tranzacție în cont propriu și ordinul agregat este parțial executat, societatea să aloce tranzacțiile aferente OPCVM-ului sau unui alt client cu prioritate față de cele în cont propriu.
Cu toate acestea, dacă societatea de administrare poate demonstra OPCVM-ului sau celuilalt client, oferind motive rezonabile, că nu ar fi fost în măsură să execute ordinul în condiții atât de avantajoase sau chiar deloc dacă nu ar fi efectuat agregarea, atunci aceasta poate aloca tranzacția în nume propriu proporțional, în conformitate cu politica menționată la alineatul (1) litera (b).
SECŢIUNEA 5
Stimulente
Articolul 29
Protejarea intereselor OPCVM-urilor
(1) Statele membre se asigură că societățile de administrare nu sunt considerate ca acționând într-un mod onest, echitabil și profesionist, care să corespundă cel mai bine intereselor OPCVM-urilor, în cazul în care, pentru activitățile de administrare a investițiilor și de administrare a OPCVM-urilor, acestea plătesc sau primesc drept plată un tarif sau comision sau oferă sau primesc un beneficiu nemonetar, altul decât:
(a)
un tarif, comision sau beneficiu nemonetar plătit sau furnizat OPCVM-ului sau de către acesta sau unei persoane în numele OPCVM-ului;
(b)
un tarif, comision sau beneficiu nemonetar plătit sau furnizat către sau de către o terță parte sau o altă persoană care acționează în numele acestei terțe părți, atunci când sunt îndeplinite următoarele condiții:
(i)
existența, natura și suma tarifului, comisionului sau beneficiului sau, atunci când suma nu poate fi determinată, metoda de calcul a acelei sume trebuie prezentate clar OPCVM-ului, într-un mod cuprinzător, exact și ușor de înțeles, înainte de furnizarea serviciului în cauză;
(ii)
plata tarifului sau a comisionului sau furnizarea beneficiului nemonetar trebuie să fie astfel efectuate încât să sporească calitatea serviciului relevant și să nu împiedice societatea de administrare să își îndeplinească obligația de a acționa în interesul OPCVM-ului;
(c)
tarifele adecvate care permit sau sunt necesare pentru furnizarea serviciilor relevante, inclusiv costurile de custodie, tarifele pentru decontare și de schimb, impozitele reglementate sau tarifele legale și care, prin natura lor, nu pot genera conflicte cu obligațiile societății de administrare de a acționa într-un mod onest, echitabil și profesionist, care să corespundă cel mai bine intereselor OPCVM-urilor.
(2) În aplicarea alineatului (1) litera (b) punctul (i), statele membre permit societăților de administrare să comunice într-o formă succintă termenii principali ai prevederilor referitoare la tarife, comisioane sau beneficii nemonetare, cu condiția ca acestea să se oblige să comunice și alte detalii la cererea deținătorilor de titluri de participare și să își onoreze această obligație.
CAPITOLUL V
DETALIILE ACORDULUI STANDARD DINTRE DEPOZITAR ŞI SOCIETATEA DE ADMINISTRARE
[Articolul 23 alineatul (5) și articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE]
Articolul 30
Elemente legate de procedurile care trebuie urmate de părțile la acord
Statele membre solicită depozitarului și societății de administrare, denumite în acest capitol „părțile la acord”, să includă în acordul scris menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE cel puțin următoarele detalii legate de serviciile prestate și de procedurile care trebuie urmate de părțile la acord:
(a)
o descriere a procedurilor, inclusiv a celor legate de păstrarea activelor, care urmează să fie adoptate pentru fiecare tip de activ al OPCVM-ului încredințat depozitarului;
(b)
o descriere a procedurilor care trebuie urmate atunci când societatea de administrare intenționează să modifice regulile fondului sau prospectul OPCVM-ului, în care să se precizeze momentul în care trebuie informat depozitarul sau cazurile în care este necesar acordul prealabil al depozitarului pentru efectuarea modificării;
(c)
o descriere a modalităților și a procedurilor prin care depozitarul va transmite societății de administrare toate informațiile utile de care aceasta are nevoie pentru a-și îndeplini obligațiile, inclusiv o descriere a modalităților și a procedurilor pentru exercitarea drepturilor aferente instrumentelor financiare și a modalităților și procedurilor aplicate pentru ca societatea de administrare și OPCVM-ul să aibă un acces rapid și corect la informațiile referitoare la conturile OPCVM-ului;
(d)
o descriere a mijloacelor și a procedurilor prin care depozitarul va avea acces la toate informațiile utile de care are nevoie pentru a-și îndeplini obligațiile;
(e)
o descriere a procedurilor prin care depozitarul poate verifica activitatea societății de administrare și evalua calitatea informațiilor transmise, inclusiv prin vizite la fața locului;
(f)
o descriere a procedurilor prin care societatea de administrare poate examina performanța depozitarului în ceea ce privește respectarea obligațiilor contractuale ale acestuia.
Articolul 31
Elemente legate de schimbul de informații și de obligațiile în materie de confidențialitate și de spălare a banilor
(1) Statele membre solicită părților la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să includă în acord cel puțin următoarele elemente legate de schimbul de informații și obligațiile în materie de confidențialitate și de spălare a banilor:
(a)
o listă a tuturor informațiilor care trebuie schimbate între OPCVM, societatea sa de administrare și depozitar cu privire la subscrierea, răscumpărarea, emiterea, și anularea titlurilor de participare ale OPCVM-ului;
(b)
obligațiile de confidențialitate aplicabile părților la acord;
(c)
informații privind sarcinile și responsabilitățile părților la acord în ceea ce privește obligațiile legate de prevenirea spălării banilor și a finanțării terorismului, dacă este cazul.
(2) Obligațiile menționate la alineatul (1) litera (b) trebuie redactate astfel încât să nu diminueze capacitatea autorităților competente din statul membru de origine al societății de administrare sau a autorităților competente din statul membru de origine al OPCVM-ului să aibă acces la documentele și informațiile pertinente.
Articolul 32
Elemente legate de numirea părților terțe
Atunci când depozitarul sau societatea de administrare intenționează să numească o terță parte pentru îndeplinirea sarcinilor sale, statele membre solicită ambelor părți la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să includă cel puțin următoarele elemente în acord:
(a)
angajamentul ambelor părți la acord de a furniza în mod regulat detalii privind părțile terțe numite de depozitar sau de societatea de administrare pentru îndeplinirea sarcinilor care le revin;
(b)
angajamentul ca, la cererea uneia dintre părți, cealaltă parte să furnizeze informații privind criteriile utilizate pentru selectarea părții terțe și măsurile luate pentru monitorizarea activității desfășurate de partea terță selectată;
(c)
o declarație că răspunderea depozitarului, prevăzută la articolul 24 sau la articolul 34 din Directiva 2009/65/CE, nu este afectată de faptul că a încredințat unei terțe părți toate activele pe care le are în păstrare sau o parte din acestea.
Articolul 33
Elemente legate de eventualele modificări și de rezilierea acordului
Statele membre solicită părților la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să includă în acord cel puțin următoarele elemente legate de modificarea și de rezilierea acordului:
(a)
perioada de valabilitate a acordului;
(b)
condițiile în care acordul poate fi modificat sau reziliat;
(c)
condițiile necesare pentru facilitarea tranziției către un alt depozitar și, în cazul unei astfel de tranziții, procedura prin care depozitarul trebuie să trimită toate informațiile pertinente noului depozitar.
Articolul 34
Legislația aplicabilă
Statele membre solicită părților la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să precizeze că legislația aplicabilă acordului este legislația statului membru de origine al OPCVM-ului.
Articolul 35
Transmiterea electronică a informațiilor
În situațiile în care părțile la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE convin să recurgă la transmiterea electronică a tuturor sau a unei părți a informațiilor pe care le schimbă, statele membre solicită ca acordul să conțină prevederi pentru păstrarea unei evidențe a acestor informații.
Articolul 36
Aplicabilitatea acordului
Statele membre pot permite ca acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să acopere mai mult de un OPCVM administrat de societatea de administrare. În acest caz, acordul trebuie să enumere OPCVM-urile acoperite.
Articolul 37
Acord privind nivelul serviciilor
Statele membre permit părților la acord să includă detaliile modalităților și procedurilor menționate la articolul 30 literele (c) și (d) fie în acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE, fie într-un acord scris separat.
CAPITOLUL VI
ADMINISTRAREA RISCULUI
[Articolul 51 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE]
SECŢIUNEA 1
Politica de administrare a riscului și măsurarea riscului
Articolul 38
Politica de administrare a riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină o politică de administrare a riscului adecvată și documentată care să identifice riscurile la care sunt sau ar putea fi expuse OPCVM-urile pe care le administrează.
Politica de administrare a riscului trebuie să cuprindă procedurile necesare pentru a permite societății de administrare să evalueze pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează expunerea la riscul de piață, la riscul de lichiditate și la riscul contrapărții, precum și expunerea OPCVM-ului la toate celelalte riscuri, inclusiv la riscul operațional, care pot fi semnificative pentru fiecare OPCVM administrat.
Statele membre solicită societăților de administrare să abordeze în politica de administrare a riscului cel puțin următoarele chestiuni:
(a)
tehnicile, instrumentele și măsurile care le permit să își îndeplinească obligațiile prevăzute la articolele 40 și 41;
(b)
alocarea responsabilităților în materie de administrare a riscului în cadrul societății de administrare.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că politica de administrare a riscului menționată la alineatul (1) precizează condițiile, conținutul și frecvența rapoartelor funcției de administrare a riscului menționate la articolul 12 către consiliul de administrație și către conducere și, acolo unde este cazul, către funcția de supraveghere.
(3) În aplicarea alineatelor (1) și (2), statele membre se asigură că societățile de administrare iau în calcul natura, amploarea și complexitatea activității lor și a OPCVM-urilor pe care le administrează.
Articolul 39
Evaluarea, monitorizarea și revizuirea politicii de administrare a riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să evalueze, să monitorizeze și să revizuiască periodic:
(a)
caracterul adecvat și eficiența politicii de administrare a riscului și a măsurilor, proceselor și tehnicilor menționate la articolele 40 și 41;
(b)
măsura în care societatea de administrare respectă politica de administrare a riscului și măsurile, procesele și tehnicile menționate la articolele 40 și 41;
(c)
caracterul adecvat și eficiența măsurilor luate pentru remedierea deficiențelor apărute în derularea procesului de administrare a riscului.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să notifice autorităților competente din statul membru de origine orice modificare importantă a procesului de administrare a riscului.
(3) Statele membre trebuie să se asigure că cerințele prevăzute la alineatul (1) fac obiectul unei examinări continue de către autoritățile competente ale statului membru de origine al societății de administrare, precum și la acordarea autorizației.
SECŢIUNEA 2
Procese de administrare a riscului, expunerea la riscul contrapărții și concentrarea emitenților
Articolul 40
Măsurarea și administrarea riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să adopte măsuri, procese și tehnici adecvate și eficiente pentru:
(a)
măsurarea și administrarea în orice moment a riscurilor la care sunt sau ar putea fi expuse OPCVM-urile pe care le administrează;
(b)
asigurarea respectării limitelor în materie de expunere globală și de risc al contrapărții, în conformitate cu articolele 41 și 43.
Aceste măsuri, procese și tehnici trebuie să fie proporționale cu natura, amploarea și complexitatea activităților societăților de administrare și ale OPCVM-urilor pe care acestea le administrează și cu profilul de risc al OPCVM-urilor.
(2) În aplicarea alineatului (1), statele membre solicită societăților de administrare să ia următoarele măsuri pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează:
(a)
să instituie măsurile, procesele și tehnicile de administrare a riscului necesare pentru a se asigura că riscurile aferente pozițiilor și contribuția lor la profilul de risc global sunt corect măsurate pe baza unor date solide și fiabile și că măsurile, procesele și tehnicile de măsurare a riscului sunt documentate corespunzător;
(b)
să efectueze, atunci când este cazul, teste ex post (back-tests) periodice pentru a examina valabilitatea metodelor de măsurare a riscului care includ prognoze și estimări bazate pe modele;
(c)
să efectueze, atunci când este cazul, simulări de criză (stress tests) și analize periodice ale scenariilor pentru a aborda riscurile care decurg din modificările posibile ale condițiilor de piață care pot afecta negativ OPCVM-urile;
(d)
să instituie, să implementeze și să mențină un sistem documentat de limite interne în ceea ce privește măsurile utilizate pentru administrarea și controlul riscurilor pertinente pentru fiecare OPCVM luând în considerare toate riscurile care pot fi importante pentru OPCVM-uri, așa cum se menționează la articolul 38, și asigurând coerența cu profilul de risc al OPCVM-ului;
(e)
să se asigure că nivelul actual de risc respectă sistemul de limite de risc menționat la litera (d) pentru fiecare OPCVM;
(f)
să instituie, să implementeze și să mențină proceduri adecvate care, în eventualitatea unor încălcări reale sau anticipate ale sistemului de limite de risc al OPCVM-ului, să permită luarea unor măsuri rapide de remediere în interesul deținătorilor de titluri de participare.
(3) Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare utilizează un proces adecvat de administrare a riscului de lichiditate pentru a garanta că fiecare OPCVM pe care îl administrează respectă în orice moment prevederile articolului 84 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE.
Acolo unde este cazul, societățile de administrare trebuie să efectueze simulări de criză care să permită evaluarea riscului de lichiditate al OPCVM-urilor în situații excepționale.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează, profilul de lichiditate al investițiilor OPCVM-ului corespunde politicii de răscumpărare prevăzute în regulile fondului sau în documentele constitutive sau în prospect.
Articolul 41
Calcularea expunerii globale
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să calculeze expunerea globală a unui OPCVM administrat, prevăzută la articolul 51 alineatul (3) din Directiva 2009/65/CE, ca fiind una dintre următoarele:
(a)
expunerea și leverage-ul suplimentare generate de OPCVM-ul administrat prin utilizarea instrumentelor financiare derivate care includ instrumente derivate încorporate, potrivit articolului 51 alineatul (3) al patrulea paragraf din Directiva 2009/65/CE, care nu poate depăși valoarea totală a activului net al OPCVM-ului;
(b)
riscul de piață aferent portofoliului OPCVM-ului.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să calculeze expunerea globală a OPCVM-urilor cel puțin o dată pe zi.
(3) Statele membre pot permite societăților de administrare să calculeze expunerea globală utilizând metoda bazată pe angajamente, metoda valoare la risc sau alte metode avansate de măsurare a riscului pe care le consideră adecvate. În aplicarea acestei prevederi, „valoare la risc” înseamnă o estimare maximă a nivelului preconizat al pierderii, cu o anumită probabilitate, într-un interval de timp stabilit.
Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că metoda selectată pentru măsurarea expunerii globale este adecvată, luând în considerare strategia de investiții aplicată de OPCVM, tipurile și complexitatea instrumentelor financiare derivate utilizate și procentul din portofoliul OPCVM-ului care conține instrumente financiare derivate.
(4) Atunci când un OPCVM utilizează, în conformitate cu articolul 51 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE, tehnici și instrumente, inclusiv acorduri de răscumpărare sau tranzacții de împrumut cu valori mobiliare, pentru a genera un leverage sau o expunere suplimentară la riscul de piață, statele membre solicită societăților de administrare să ia în considerare aceste tranzacții la calcularea expunerii globale.
Articolul 42
Abordarea bazată pe angajamente
(1) Atunci când pentru calcularea expunerii globale se utilizează abordarea bazată pe angajamente, statele membre solicită societăților de administrare să aplice această abordare tuturor pozițiilor pe instrumente financiare derivate care conțin instrumente derivate încorporate, așa cum se menționează la articolul 51 alineatul (3) paragraful al patrulea din Directiva 2009/65/CE, indiferent dacă acestea sunt folosite în cadrul politicii generale de investiții a OPCVM-ului, pentru reducerea riscului sau în scopul unei administrări eficiente a portofoliului, așa cum se prevede la articolul 51 alineatul (2) din directiva respectivă.
(2) Atunci când pentru calcularea expunerii globale se utilizează abordarea bazată pe angajamente, statele membre solicită societăților de administrare să convertească fiecare poziție pe un instrument financiar derivat în valoarea de piață a unei poziții echivalente pe activul suport al acelui instrument derivat (abordarea standard bazată pe angajamente).
Statele membre permit societăților de administrare să aplice și alte metode de calcul echivalente abordării standard bazate pe angajamente.
(3) Statele membre pot permite societăților de administrare să ia în considerare acordurile de acoperire și de compensare la calcularea expunerii globale, atunci când aceste acorduri nu ignoră riscurile evidente și semnificative și au ca rezultat o reducere clară a expunerii la riscuri.
(4) Atunci când utilizarea instrumentelor financiare derivate nu generează o expunere suplimentară pentru OPCVM-uri, nu este nevoie ca expunerea suport să fie inclusă în calcularea angajamentelor.
(5) Atunci când se utilizează abordarea bazată pe angajamente, nu este nevoie ca în calculul expunerii globale să se includă contractele de împrumut temporare încheiate în numele OPCVM-urilor în conformitate cu articolul 83 din Directiva 2009/65/CE.
Articolul 43
Riscul contrapărții și concentrarea activelor pe emitent
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că riscul contrapărții care decurge dintr-un instrument financiar derivat tranzacționat în afara pieței reglementate face obiectul limitelor prevăzute la articolul 52 din Directiva 2009/65/CE.
(2) La calcularea expunerii unui OPCVM la riscul contrapărții în conformitate cu limitele prevăzute la articolul 52 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE, societățile de administrare trebuie să utilizeze valoarea pozitivă marcată la piață (mark-to-market) a contractului aferent instrumentului derivat tranzacționat în afara pieței reglementate încheiat cu acea contraparte.
Societățile de administrare pot compensa pozițiile pe instrumente derivate ale unui OPCVM cu aceeași contraparte, cu condiția să poată executa acordurile de compensare încheiate cu contrapartea în numele OPCVM-ului. Compensarea este permisă numai pentru instrumentele derivate tranzacționate în afara pieței reglementate cu aceeași contraparte și nu pentru alte expuneri pe care OPCVM-ul le poate avea față de aceeași contraparte.
(3) Statele membre pot permite societăților de administrare să reducă expunerea OPCVM-urilor față de o contraparte la o tranzacție cu un instrument derivat tranzacționat în afara pieței reglementate prin primirea unei garanții. Garanția primită trebuie să fie suficient de lichidă pentru a putea fi vândută rapid la un preț apropiat de evaluarea acesteia înaintea vânzării.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să ia în considerare garanțiile la calculul expunerii la riscul contrapărții menționat la articolul 52 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE, atunci când societatea de administrare oferă o garanție contrapărții la tranzacția cu un instrument derivat tranzacționat în afara pieței reglementate în numele OPCVM-ului. Garanția oferită poate fi luată în calcul la valoarea netă numai dacă societatea de administrare poate executa acordurile de compensare încheiate cu contrapartea în cauză în numele OPCVM-ului.
(5) Statele membre solicită societăților de administrare să calculeze limitele de concentrare a activelor pe emitent menționate la articolul 52 din Directiva 2009/65/CE pe baza expunerii suport create prin utilizarea unor instrumente financiare derivate conform abordării bazate pe angajamente.
(6) În ceea ce privește expunerea care decurge din tranzacțiile cu instrumente derivate tranzacționate în afara pieței reglementate menționate la articolul 52 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE, statele membre solicită societăților de administrare să includă în calcul orice expunere la riscul contrapărții din tranzacția cu instrumentele derivate respective.
SECŢIUNEA 3
Proceduri de evaluare a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate
Articolul 44
Proceduri de evaluare a valorii instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că expunerilor OPCVM-urilor din instrumente derivate tranzacționate în afara pieței reglementate li se alocă valori corecte care nu se bazează numai pe cotațiile de piață ale contrapărților la tranzacțiile cu aceste instrumente și care îndeplinesc criteriile prevăzute la articolul 8 alineatul (4) din Directiva 2007/16/CE.
(2) În aplicarea alineatului (1), societățile de administrare trebuie să instituie, să implementeze și să mențină mecanisme și proceduri care să asigure o evaluare adecvată, transparentă și corectă a expunerilor OPCVM-urilor din instrumente derivate tranzacționate în afara pieței reglementate.
Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că valoarea justă a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate face obiectul unei evaluări adecvate, corecte și independente.
Mecanismele și procedurile de evaluare trebuie să fie adecvate și proporționale cu natura și complexitatea instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate.
Societățile de administrare trebuie să îndeplinească cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (2) și la articolul 23 alineatul (4) al doilea paragraf atunci când mecanismele și procedurile de evaluare a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate implică desfășurarea unor activități de către părți terțe.
(3) În aplicarea alineatelor (1) și (2), persoanele care asigură funcția de administrare a riscului trebuie să primească sarcini și responsabilități specifice.
(4) Mecanismele și procedurile de evaluare menționate la alineatul (2) trebuie să fie documentate corespunzător.
SECŢIUNEA 4
Transmiterea informațiilor referitoare la instrumente derivate
Articolul 45
Rapoarte asupra instrumentelor derivate
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să furnizeze autorităților competente din statul membru de origine, cel puțin o dată pe an, rapoarte conținând informații care să reflecte o imagine fidelă și corectă a tipurilor de instrumente derivate utilizate pentru fiecare OPCVM administrat, riscurile aferente, limitele cantitative și metodele alese pentru estimarea riscurilor asociate tranzacțiilor cu instrumente derivate.
(2) Statele membre trebuie să se asigure că autoritățile competente din statul membru de origine al societății de administrare examinează regularitatea și exhaustivitatea informațiilor menționate la alineatul (1) și că au posibilitatea de a interveni atunci când este cazul.
CAPITOLUL VII
DISPOZIŢII FINALE
Articolul 46
Transpunere
(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 iunie 2011. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 47
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 48
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 1 iulie 2010.