NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1129/2011
ze dne 11. listopadu 2011,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 vytvořením seznamu potravinářských přídatných látek Unie
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 ze dne 16. prosince 2008 o potravinářských přídatných látkách (1), a zejména na článek 10, čl. 30 odst. 1 a čl. 30 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1333/2008 stanoví vytvoření seznamu, který obsahuje potravinářské přídatné látky Unie schválené pro použití v potravinách a podmínky jejich použití.
(2)
Potravinářské přídatné látky, které jsou v současnosti povoleny k použití v potravinách podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/35/ES ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách (2), směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/36/ES ze dne 30. června 1994 o barvivech pro použití v potravinách (3) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla (4), je třeba zařadit do přílohy II nařízení (ES) č. 1333/2008 po prověření jejich souladu s články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení. Tento přezkum by neměl zahrnovat nové posouzení rizika provedené Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“). Potravinářské přídatné látky a způsoby jejich použití, které již nejsou potřebné, se do přílohy II uvedeného nařízení nezapíší.
(3)
Potravinářské přídatné látky lze uvádět na trh jen v případě, že jsou zařazeny na seznam Unie uvedený v příloze II nařízení (ES) č. 1333/2008, a v potravinách je lze používat jen za podmínek použití stanovených v uvedené příloze. Potravinářské přídatné látky je třeba zapsat na seznam podle kategorií potravin, do nichž se smějí přidávat. Z důvodu jednoduchosti převodu a zlepšení transparentnosti schvalovacího postupu je vhodné vypracovat nový systém potravinových kategorií, který vytvoří základ přílohy II.
(4)
Systém kategorizace potravin stanovený obecnou normou pro potravinářské přídatné látky v Codex Alimentarius (5) byl použit jako výchozí systém pro vypracování systému Unie. Tento systém je však třeba upravit, aby se zohlednila specifičnost stávajících povolení potravinářských přídatných látek v Unii. Byla zohledněna současná zvláštní odvětvová ustanovení Unie týkající se potravin. Kategorie se vytvářejí pouze za účelem vypracování seznamu povolených potravinářských přídatných látek a podmínek jejich použití.
(5)
Z důvodů srozumitelnosti je nezbytné zapsat potravinářské přídatné látky na seznam ve skupinách přídatných látek podle povolování v určitých potravinách. Aby se zajistil jednotný výklad, měly by být poskytnuty pokyny k popisu jednotlivých kategorií. V případě nutnosti mohou být přijata rozhodnutí o výkladu podle článku 19 nařízení (ES) č. 1333/2008, aby se objasnilo, zda určitá potravina náleží do určité kategorie potravin či nikoli.
(6)
Dusitany (E 249-250) jsou potřebné ke konzervaci masných výrobků, aby se zabránilo možnému růstu škodlivých bakterií, zejména Clostridium botulinum. Použití dusitanů v mase však může vést ke vzniku nitrosaminů, které jsou karcinogenními látkami. Současné povolení dusitanů jako potravinářských přídatných látek vyvažuje oba tyto účinky, přičemž zohledňuje vědecké stanovisko úřadu a potřebu udržet na trhu některá tradiční jídla. Pro některé tradičně vyráběné masné výrobky byly stanoveny maximální limity reziduí v příloze III směrnice 95/2/ES. Ve výrobcích, které byly odpovídajícím způsobem specifikovány a identifikovány, je třeba tyto limity udržet; je však třeba objasnit, že tyto limity se vztahují na konec výrobního procesu. Dále bude Komise konzultovat členské státy, zúčastněné strany a úřad, aby projednala možnost snížení současných maximálních limitů ve všech masných výrobcích a dalšího zjednodušení pravidel pro tradičně vyráběné výrobky. V závislosti na výsledku takové konzultace Komise zváží, zda je vhodné navrhnout úpravu maximálních limitů dusitanů, které mohou být přidávány do některých masných výrobků.
(7)
Pokud jde o balenou stolní vodu zahrnutou do kategorie 14.1.1, jedinými povolenými potravinářskými přídatnými látkami jsou kyselina fosforečná a fosforečnany. Vzhledem k tomu, že příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008 má dále harmonizovat použití potravinářských přídatných látek v potravinách v Unii a zajistit účinné fungování vnitřního trhu, minerální soli, které jsou přidávány do balené stolní vody z normalizačních důvodů, by neměly být považovány za potravinářské přídatné látky, a proto by neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(8)
Všechny potravinářské přídatné látky, které jsou v současné době povolené, jsou předmětem přehodnocení úřadu v souladu s nařízením Komise (EU) č. 257/2010 (6), které stanoví program pro přehodnocení schválených přídatných potravinářských látek. Přehodnocení potravinářských přídatných látek se uskutečňuje v souladu s prioritami stanovenými v uvedeném nařízení.
(9)
V lednu 2008 přijal úřad stanovisko k lykopenu (7), ve kterém odvodil přijatelný denní příjem (ADI) lykopenu (E 160d) ze všech zdrojů na 0,5 mg/kg tělesné hmotnosti a dospěl k závěru, že možný příjem by mohl převyšovat ADI, zejména pokud jde o děti. Použití lykopenu jako potravinového barviva je proto třeba omezit.
(10)
V září 2009 přijal úřad vědecká stanoviska ke žluti SY (Sunset Yellow FCF, Gelborange S) (E 110) (8), chinolinové žluti (E 104) (9) a ponceau 4R (košenilové červeni A) (E 124) (10). Na základě posouzení dietární expozice dospěl úřad ve vědeckých stanoviscích k závěru, že v případě použití chinolinové žluti a ponceau 4R (košelinové červeně) v maximálních používaných množstvích převyšují obecně příjmy odhadované ve středních a vyšších percentilech ADI. Také v případě žluti SY (Sunset Yellow FCF, Gelborange S), může být expozice příliš vysoká, zejména pokud jde o děti ve věku od jednoho do deseti let. Odhadované příjmy jsou počítané na základě používaných množství poskytnutých potravinářským průmyslem v roce 2009. Komise přehodnocuje současná povolená použití a používaná množství, aby prokázala, že expozice těmto látkám je pro spotřebitele bezpečná, a plánuje připravit nový návrh obsahující přehodnocená množství do července 2011.
(11)
Ve svém stanovisku ze dne 22. května 2008 k bezpečnosti hliníku, který je přijímán potravinami, dospěl úřad k závěru, že expozice je pravděpodobně příliš vysoká pro významnou část evropské populace. Úřad nemohl dospět k závěru, pokud jde o konkrétní zdroje, které zvyšují obsah hliníku v určitých potravinách, jakým je množství přirozeně přítomné, zvýšení způsobená použitím potravinářských přídatných látek a množství uvolňující se do potravin během zpracování a skladování v hliníkových fóliích, nádobách a použitím hliníkového nářadí. Za účelem snížení expozice hliníku je třeba omezit použití určitých potravinářských přídatných látek obsahujících hliník. Komise připravuje opatření k omezení expozice potravinářským přídatným látkám obsahujícím hliník a zamýšlí připravit návrh s přehodnocenými množstvími do září 2011.
(12)
Zúčastněné strany byly požádány o poskytnutí informací týkajících se použití a potřeby použití potravinových barviv, která jsou uvedena v příloze směrnice 94/36/ES. Část uvedených potravinových barviv není v současné době používána ve všech potravinářských kategoriích uvedených ve zmíněné příloze. Některá z těchto povolených barviv je však třeba ponechat na seznamu, protože může nastat potřeba je nahradit nebo částečně nahradit barvivy, která mohou vzbudit obavy úřadu během přehodnocení. V tomto stadiu může být počet povolených potravinových barviv snížen v následujících potravinářských kategoriích: ochucené zpracované sýry, konzervy červeného ovoce, pasty z ryb a korýšů, předvaření korýši a uzené ryby.
(13)
Potravinové barvivo etyl ester β-apo-8'-karotenalu (C30) (E 160f) už není výrobcem nabízen a přehodnocení této látky úřadem už není podporováno provozovateli. Tato potravinářská přídatná látka by proto neměla být zařazena na seznam Unie.
(14)
Použití potravinového barviva kanthaxanthinu (E161) je povoleno jen ve „frankfurtských párcích“. Komise byla informována, že toto potravinové barvivo se už nepoužívá. Povolení použití této potravinářské přídatné látky ve frankfurtských párcích by proto nemělo být zařazeno na seznam Unie. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/35/ES ze dne 23. dubna 2009 o barvivech, která mohou být přidávána do léčivých přípravků (11),však stanoví, že členské státy nepovolí pro barvení humánních a veterinárních přípravků žádná jiná barviva než ta, která jsou uvedena v příloze I směrnice 94/36/ES. Kanthaxanthin je v současné době používán v některých léčivých přípravcích. Tato potravinářská přídatná látka by proto měla zůstat na seznamu povolených přídatných látek.
(15)
Nařízení Komise (ES) č. 884/2007 ze dne 26. července 2007 o mimořádných opatřeních, kterými se pozastavuje používání barviva E 128 červeň 2G jako potravinového barviva (12), pozastavilo používání a uvádění na trh potravin obsahujících toto barvivo. Barvivo E 128 červeň 2G by proto nemělo být zařazeno na seznam Unie.
(16)
Během přehodnocení úřadem vyšlo najevo, že potravinové barvivo E 154 hněď FK, které bylo povoleno jen k používání v uzených sledích, se už nepoužívá. Během přehodnocení úřad nemohl dojít k závěru o bezpečnosti této látky kvůli chybám v dostupných údajích o toxicitě (13). Tato potravinářská přídatná látka by proto neměla být zařazena na seznam Unie.
(17)
Protispékavá látka E 551 oxid křemičitý je v současné době povolena směrnicí 95/2/ES pro různá použití. Vědecký výbor pro potraviny přiřadil ve svém stanovisku ze dne 18. května 1990 této potravinářské přídatné látce přijatelný denní příjem (ADI) „neurčený“ (14). Z technologických důvodů je třeba rozšířit její použití na vyšší množství, než je povoleno v současné době pro náhrady soli. Takové použití by prospělo spotřebitelům, protože by umožnilo prodej protispékavých náhrad solí v horkých a vlhkých evropských zemích, jelikož v důsledku současných protispékavých účinků náhrad soli je jejich použití často nevyhovující nebo nemožné. Je proto vhodné povolit zvýšená maximální množství pro náhrady soli.
(18)
Úřad posoudil informace o bezpečnosti základního methylmetakrylátového kopolymeru používaného jako leštící/povrchově aktivní látka v pevných doplňcích stravy. Ve svém stanovisku ze dne 10. února 2010 dospěl úřad k závěru, že toto použití nevyvolává bezpečnostní obavy, protože základní methylmetakrylátový kopolymer, který byl podán ústy, téměř není vstřebáván trávicí soustavou. Tato potravinářská přídatná látka má mít technologický význam, protože poskytuje ochranu proti vlhkosti a maskuje chuť různých živin v kombinaci s rychlým uvolněním živiny v žaludku. Je proto vhodné povolit použití základního methylmetakrylátového kopolymeru jako leštící/povrchově aktivní látky v pevných doplňcích stravy podle článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES (15) na množství 100 000 mg/kg. Této nové potravinářské přídatné látce by mělo být přiřazeno číslo označení E 1205.
(19)
Je třeba upravit použití potravinářských přídatných látek ve stolních sladidlech, jak jsou definována v čl. 3 odst. 2 písm. g) nařízení (ES) č. 1333/2008. Tyto přípravky obsahující povolená náhradní sladidla jsou určeny k prodeji konečnému spotřebiteli jako náhrada za cukr. Potřeba pro potravinářské přídatné látky může být různá v závislosti na různých formách provedení: tekuté, práškové formě nebo ve formě tablet.
(20)
Převod potravinářských přídatných látek do přílohy II nařízení (ES) č. 1333/2008 je třeba považovat za dokončený v souladu s článkem 34 uvedeného nařízení ke dni použitelnosti změn zavedených tímto nařízením. Do toho dne je třeba dále používat ustanovení čl. 2 odst. 1, 2 a 4 směrnice 94/35/ES, čl. 2 odst. 1 až 6 a odst. 8 až 10 směrnice 94/36/ES a článků 2 a 4 směrnice 95/2/ES a příloh těchto směrnic.
(21)
Převod potravinářských přídatných látek, na které se vztahují články 6, 7 a 8 nařízení (ES) č. 1333/2008, na seznam Unie by neměl ovlivnit jejich současná použití. Je však třeba poskytnout přechodné období, aby se umožnilo obchodním provozovatelům vyhovět opatřením tohoto nařízení.
(22)
Je nutno objasnit výjimku ze zásady převedení v jiných vícesložkových potravinách, než které jsou uvedeny v příloze II, jak je stanoveno v čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1333/2008. V článku 3 směrnice 95/2/ES a článku 3 směrnice 94/36/ES se tato výjimka vztahovala na potraviny, které jsou nyní uvedeny v tabulkách 1 a 2. Pokud jde o jiné vícesložkové potraviny, které patří do kategorií uvedených v části E (jako jsou polévky, omáčky, saláty apod.), je třeba zásadu převedení dále uplatňovat.
(23)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, a Evropský parlament ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změna nařízení (ES) č. 1333/2008
Příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008 se nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. Příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008 ve znění tohoto nařízení se použije ode dne 1. června 2013.
2. Odchylně od odstavce 1 se použijí následující položky v příloze II nařízení (ES) č. 1333/2008 ve znění tohoto nařízení ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost:
a)
v části B bodu 3 položka týkající se základního methylmetakrylátového kopolymeru (E 1205);
b)
v části E bodu 12.1.2 položka týkající se oxidu křemičitého (E 551) v náhradách soli;
c)
v části E bodu 17.1 položka týkající se použití základního methylmetakrylátového kopolymeru (E 1205) v doplňcích stravy v pevné formě.
3. Ustanovení čl. 2 odst. 1, 2 a 4 směrnice 94/35/ES, čl. 2 odst. 1 až 6 a odst. 8 až 10 směrnice 94/36/ES a články 2 a 4 směrnice 95/2/ES a přílohy těchto směrnic se přestanou používat ode dne 1. června 2013.
4. Odchylně od odstavce 3 se přestane používat položka v příloze IV směrnice 95/2/ES týkající se použití oxidu křemičitého (E 551) v náhradách soli ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
5. Potraviny, které byly v souladu s právními předpisy uvedeny na trh před 1. červnem 2013, ale které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být dále uváděny na trh do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 884/2007 se zrušuje s platností od 1. června 2013.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. listopadu 2011.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1129/2011 AL COMISIEI
din 11 noiembrie 2011
de modificare a anexei II la Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului prin stabilirea unei liste a Uniunii a aditivilor alimentari
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind aditivii alimentari (1), în special articolul 10, articolul 30 alineatul (1) și articolul 30 alineatul (5),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr 1333/2008 prevede stabilirea unei liste a Uniunii cu aditivii alimentari autorizați pentru utilizare în produsele alimentare și condițiile de utilizare a acestora.
(2)
Aditivii alimentari a căror utilizare în produsele alimentare este autorizată în prezent în temeiul Directivei 94/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1994 privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentare (2), în temeiul Directivei 94/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1994 privind coloranții autorizați pentru utilizarea în produsele alimentare (3) și în temeiul Directivei 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii (4) ar trebui incluși în anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 după verificarea conformității lor cu articolele 6, 7 și 8 din regulament. Verificarea nu ar trebui să includă o nouă evaluare a riscurilor de către Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „autoritatea”). Aditivii alimentari și utilizările care nu mai sunt necesare nu se introduc în anexa II la regulamentul respectiv.
(3)
Numai aditivii alimentari incluși în lista Uniunii care figurează în anexa II la Regulamentul (CE) nr 1333/2008 pot fi introduși pe piață și utilizați în produsele alimentare în conformitate cu condițiile de utilizare specificate în regulament. Aditivii alimentari ar trebui incluși în listă pe baza categoriilor de produse alimentare în care pot fi adăugați. Pentru a facilita transferul și a spori transparența procedurii de autorizare, este necesar să se elaboreze un nou sistem de categorisire a produselor alimentare, care va sta la baza anexei II.
(4)
Standardele generale pentru aditivii alimentari cuprinse în sistemul consacrat de categorisire a alimentelor Codex Alimentarius (5) au fost folosite ca punct de plecare pentru dezvoltarea sistemului Uniunii. Cu toate acestea, acest sistem trebuie să fie adaptat pentru a ține seama de specificitatea autorizațiilor existente în Uniune pentru aditivii alimentari. S-a ținut cont de dispozițiile specifice sectoriale ale Uniunii privind produsele alimentare. Categoriile sunt create cu unicul scop de a enumera aditivii autorizați și condițiile de utilizare a acestora.
(5)
Din motive de claritate, este necesar să se enumere aditivii alimentari în grupuri de aditivi, în vederea autorizării lor în anumite produse alimentare. Ar trebui furnizate instrucțiuni pentru a descrie diferitele categorii, astfel încât să se asigure interpretarea uniformă. Atunci când este necesar, pot fi adoptate decizii de interpretare în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr 1333/2008 pentru a clarifica dacă un anumit produs alimentar aparține sau nu unei anumite categorii de produse alimentare.
(6)
Este necesar să se folosească nitriți (E 249-250) ca și conservanți în produsele din carne pentru a controla eventuala dezvoltare a unor bacterii dăunătoare, în special Clostridium botulinum. Utilizarea nitriților în carne poate duce însă la formarea de nitrozamine, care sunt substanțe cancerigene. Autorizarea actuală a nitriților ca aditivi alimentari reprezintă o cale de mijloc între aceste efecte, ținând cont de avizul științific al autorității și de necesitatea de a menține anumite alimente tradiționale pe piață. Pentru unele produse din carne fabricate în mod tradițional, limitele maxime ale reziduurilor au fost stabilite în anexa III la Directiva 95/2/CE. Aceste limite ar trebui să fie respectate în produse specificate și identificate în mod corespunzător; ar trebui să se clarifice însă faptul că aceste limite se aplică la sfârșitul procesului de producție. În plus, Comisia va consulta statele membre, părțile interesate și autoritatea pentru a discuta despre posibilitatea de a reduce limitele maxime actuale pentru toate produsele din carne și pentru a simplifica normele în cazul produselor fabricate în mod tradițional. În funcție de rezultatul acestei consultări, Comisia va analiza dacă este oportun să propună adaptarea concentrațiilor maxime de nitriți care pot fi acceptate în anumite produse din carne.
(7)
Pentru apa de masă preparată care se încadrează în categoria 14.1.1, singurii aditivi autorizați ar trebui să fie acidul fosforic și fosfații. Având în vedere că anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 vizează să armonizeze suplimentar utilizarea aditivilor alimentari în produsele alimentare din Uniunea Europeană și să asigure funcționarea eficientă a pieței interne, sărurile minerale care se adaugă în apele pregătite în vederea standardizării nu ar trebui să fie considerate aditivi și, prin urmare, nu ar trebui să intre în sfera de aplicare a prezentului regulament.
(8)
Toți aditivii alimentari autorizați în prezent fac obiectul unei reevaluări de către autoritate, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr 257/2010 al Comisiei (6), care instituie un program de reevaluare a aditivilor alimentari autorizați. Reevaluarea aditivilor alimentari se efectuează în conformitate cu prioritățile prevăzute în regulamentul respectiv.
(9)
În ianuarie 2008, autoritatea a adoptat un aviz privind licopenul (7), în care a indicat pentru licopen (E 160d) o doză zilnică acceptabilă (DZA) de 0,5 mg/kg greutate corporală/zi din toate sursele și a indicat că aportul potențial ar putea depăși DZA, în special în cazul copiilor. Prin urmare, utilizarea licopenului ca și colorant alimentar ar trebui limitată.
(10)
În septembrie 2009, autoritatea a adoptat avize științifice cu privire la galbenul Sunset (sunset yellow) FCF (E 110) (8), la galbenul de chinolină (E 104) (9) și la Ponceau 4R (E 124) (10). Pe baza evaluării, în cadrul avizelor științifice, a expunerii alimentare, autoritatea a concluzionat că, în cazul galbenului de chinolină și al Ponceau 4R în concentrațiile maxime utilizate, estimările privind aportul pentru percentilele medii și mari depășesc, în general, DZA. Și în cazul galbenului Sunset (sunset yellow), este posibil ca expunerea să fie prea mare, în special pentru copiii cu vârste între 1 și 10 ani. Estimările privind aportul se calculează pe baza concentrațiilor utilizate furnizate de către industria alimentară în 2009. Comisia revizuiește utilizările și concentrațiile utilizate autorizate în prezent, pentru a verifica dacă expunerea la aceste substanțe este sigură pentru consumator și are în vedere o nouă propunere care să conțină concentrațiile revizuite până în iulie 2011.
(11)
În avizul său privind siguranța aluminiului ingerat prin alimentație, adoptat la 22 mai 2008, autoritatea a concluzionat că expunerea ar putea fi prea mare pentru un procent important al populației europene. Autoritatea nu s-a putut pronunța cu privire la sursele specifice care contribuie la conținutul în aluminiu al unui anumit produs alimentar, cum ar fi cantitatea de aluminiu prezentă inerent în produsul respectiv, cantitatea rezultată din utilizarea aditivilor alimentari și cantitățile eliberate în produsul alimentar în timpul prelucrării și depozitării, provenite din foliile, containerele sau ustensilele folosite care conțin aluminiu. Pentru a reduce expunerea la aluminiu, ar trebui restricționată utilizarea anumitor aditivi alimentari care conțin aluminiu. Comisia pregătește, în prezent, măsuri pentru a limita expunerea la aditivii care conțin aluminiu și intenționează să elaboreze o propunere care să prevadă concentrații revizuite până în luna septembrie 2011.
(12)
Părțile interesate au fost invitate să furnizeze informații cu privire la utilizarea și necesitatea de a utiliza coloranții alimentari enumerați în anexa V la Directiva 94/36/CE. Unii dintre acești coloranți alimentari nu sunt utilizați în prezent în unele dintre categoriile de produse alimentare enumerate în anexa respectivă. Cu toate acestea, unii dintre acești coloranți alimentari autorizați ar trebui menținuți pe listă, deoarece este posibil să fie necesari pentru a înlocui sau a înlocui parțial coloranții cu privire la care autoritatea ar putea formula rezerve în timpul reevaluării. În acest stadiu, numărul coloranților alimentari autorizați poate fi redus în următoarele categorii de produse alimentare: brânză topită aromatizată, conserve de fructe roșii, pastă de pește și pastă de crustacee, semipreparate din crustacee și pește afumat.
(13)
Colorantul alimentar E 160f, esterul etilic al acidului beta-apo-8'-carotenoic (C 30), nu mai este oferit de către producător, iar reevaluarea acestei substanțe de către autoritate nu mai este sprijinită de către operatorii economici. Prin urmare, acest aditiv nu ar trebui inclus în lista Uniunii.
(14)
Utilizarea colorantului alimentar E 161g, cantaxantina, este autorizată numai în produsul „Saucisses de la Strasbourg”. Comisia a fost informată că acest colorant alimentar nu mai este utilizat. Prin urmare, autorizarea de utilizare a acestui aditiv în Saucisses de Strasbourg nu ar trebui să fie inclusă în lista Uniunii. Cu toate acestea, Directiva 2009/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind materiile colorante care pot fi adăugate în produsele medicamentoase (11) stabilește că statele membre nu autorizează, pentru colorarea produselor medicamentoase de uz uman și veterinar, alți coloranți decât cei prevăzuți în anexa I la Directiva 94/36/CE. Cantaxantina este, în prezent, folosită în unele produse medicamentoase. Prin urmare, aditivul respectiv ar trebui să rămână în lista aditivilor autorizați.
(15)
Regulamentul (CE) nr 884/2007 al Comisiei din 26 iulie 2007 privind măsurile de urgență pentru suspendarea utilizării colorantului alimentar E 128 Roșu 2G (12) a suspendat utilizarea colorantului respectiv și introducerea pe piață a produselor alimentare care conțin acest colorant. Prin urmare, colorantul alimentar Roșu 2G (E 128) nu ar trebui inclus în lista Uniunii.
(16)
În timpul reevaluării, autoritatea a constatat că colorantul alimentar E 154 Brun FK, autorizat pentru utilizare doar în produsul Kippers, nu mai este utilizat. În timpul reevaluării, autoritatea nu s-a putut pronunța cu privire la siguranța acestei substanțe din cauza deficiențelor în datele disponibile privind toxicitatea (13). Prin urmare, acest aditiv nu ar trebui inclus în lista Uniunii.
(17)
Agentul antiaglomerant dioxid de siliciu (E 551) este autorizat în prezent în temeiul Directivei 95/2/CE pentru o varietate de utilizări. Acestui aditiv alimentar i-a fost alocată o doză zilnică acceptabilă (DZA) „nespecificată” de către Comitetul științific pentru alimentație umană în avizul său din 18 mai 1990 (14). Necesitatea tehnologică impune extinderea utilizărilor sale într-o concentrație superioară celei autorizate în prezent pentru înlocuitorii de sare. O astfel de utilizare ar fi benefică pentru consumatori prin faptul că ar furniza înlocuitori de sare antiaglomeranți spre vânzare în țările europene cu climă caldă și umedă, deoarece în prezent efectul de aglomerare face nepractică și, adesea, imposibilă utilizarea înlocuitorilor de sare. Prin urmare, este oportun să se autorizeze o limită maximă mai mare pentru înlocuitorii de sare.
(18)
Autoritatea a evaluat informațiile privind siguranța utilizării copolimerului metacrilat bazic ca agent de glazurare/agent de acoperire în suplimentele alimentare solide. În avizul său din 10 februarie 2010, autoritatea a concluzionat că această utilizare nu prezintă niciun motiv de îngrijorare, deoarece copolimerul metacrilat bazic practic nu este absorbit din tractul gastrointestinal după administrarea pe cale orală. Se consideră că aditivul joacă un rol tehnologic prin faptul că asigură protecție împotriva umezelii și maschează gustul diferiților nutrienți, dar și prin faptul că asigură eliberarea rapidă a nutrienților în stomac. Prin urmare, este oportun să se autorizeze utilizarea copolimerului metacrilat bazic ca agent de glazurare/agent de acoperire în suplimentele alimentare solide, astfel cum sunt definite la articolul 2 din Directiva 2002/46/CE a Parlamentului European și al Consiliului (15), într-o concentrație de 100 000 mg/kg. Acestui nou aditiv alimentar ar trebui să i se atribuie numărul E E 1205.
(19)
Este necesar să se reglementeze utilizarea aditivilor în îndulcitorii de masă, astfel cum sunt definiți la articolul 3 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 1333/2008. Preparatele care conțin îndulcitori autorizați sunt destinate vânzării către consumatorul final ca înlocuitori de zahăr. Necesitatea utilizării aditivilor poate fi diferită, în funcție de diferitele forme de prezentare: lichid, pudră și tablete.
(20)
Transferul de aditivi alimentari în anexa II la Regulamentul (CE) nr 1333/2008 ar trebui să fie considerat ca fiind complet, în conformitate cu articolul 34 din regulamentul respectiv, de la data punerii în aplicare a modificărilor introduse prin prezentul regulament. Până atunci, ar trebui să continue să se aplice dispozițiile articolului 2 alineatele (1), (2) și (4) din Directiva 94/35/CE, ale articolului 2 alineatele (1)-(6) și (8)-(10) din Directiva 94/36/CE și ale articolelor 2 și 4 din Directiva 95/2/CE, precum și ale anexelor la aceste directive.
(21)
Utilizările actuale ale aditivilor reglementați la articolele 6, 7 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 nu ar trebui să fie afectate de transferul lor în lista Uniunii. Cu toate acestea, ar trebui să fie prevăzută o perioadă de tranziție pentru a permite operatorilor economici să se conformeze dispozițiilor prezentului regulament.
(22)
Este necesar să se clarifice excepția de la principiul transferului într-un produs alimentar compus altul decât cele prevăzute în anexa II, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1333/2008. La articolul 3 din Directiva 95/2/CE și la articolul 3 din Directiva 94/36/CE, această excepție se aplica produselor alimentare care figurează în prezent în tabelele 1 și, respectiv, 2. În alte produse alimentare compuse care aparțin categoriilor enumerate în partea E (cum ar fi supe, sosuri, salate etc.), principiul transferului ar trebui să continue să se aplice.
(23)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și nu au întâmpinat nicio opoziție din partea Parlamentului European sau a Consiliului,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Modificare a Regulamentului (CE) nr. 1333/2008
Anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 se înlocuiește cu textul din anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Dispoziții tranzitorii
(1) Anexa II la Regulamentul (CE) nr 1333/2008, astfel cum a fost modificată prin prezentul regulament, se aplică de la 1 iunie 2013.
(2) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1), următoarele mențiuni din anexa II la Regulamentul (CE) nr 1333/2008, astfel cum a fost modificată prin prezentul regulament, se aplică de la data intrării în vigoare a prezentului regulament:
(a)
la punctul 3 din partea B, mențiunea referitoare la copolimerul metacrilat bazic (E 1205);
(b)
la punctul 12.1.2. din partea E, mențiunea referitoare la utilizarea dioxidului de siliciu (E 551) în înlocuitorii de sare;
(c)
la punctul 17.1 din partea E, mențiunea referitoare la utilizarea copolimerului metacrilat bazic (E 1205) în suplimentele alimentare solide.
(3) Articolul 2 alineatele (1), (2) și (4) din Directiva 94/35/CE, articolul 2 alineatele (1)-(6), (8), (9) și (10) din Directiva 94/36/CE și articolele 2 și 4 din Directiva 95/2/CE, precum și anexele la aceste directive încetează să se aplice de la 1 iunie 2013.
(4) Prin derogare de la dispozițiile alineatului 3, mențiunea din anexa IV la Directiva 95/2/CE referitoare la utilizarea dioxidului de siliciu (E 551) în înlocuitorii de sare încetează să se aplice de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(5) Produsele alimentare care au fost introduse legal pe piață înainte de 1 iunie 2013, dar nu sunt conforme cu prezentul regulament, pot continua să fie comercializate până la data de valabilitate minimă a acestora sau până la data limită de consum.
Articolul 3
Regulamentul (CE) nr. 884/2007 se abrogă de la 1 iunie 2013.
Articolul 4
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 11 noiembrie 2011.