PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. května 2012
o určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích
(oznámeno pod číslem C(2012) 2948)
(Text s významem pro EHP)
(2012/249/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (1), a zejména na čl. 41 první pododstavec písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici 2010/75/EU není určena doba uvádění do provozu a ukončování provozu, i když se tyto doby týkají několika ustanovení uvedené směrnice.
(2)
U spalovacích zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU, je určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu nutné pro posouzení dodržování mezních hodnot emisí stanovených v příloze V směrnice 2010/75/EU, přičemž se přihlédne k části 4 uvedené přílohy, a je též nezbytné pro stanovení počtu provozních hodin spalovacích zařízení, pokud to je důležité pro provádění uvedené směrnice.
(3)
V čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU se požaduje, aby byla v povolení obsažena opatření pro případ jiných než běžných provozních podmínek, jako je spouštění a odstavování. Uvedená opatření lze v souladu s článkem 6 směrnice 2010/75/EU zařadit do obecně závazných pravidel.
(4)
Koncentrace emisí ze spalovacích zařízení jsou během doby uvádění do provozu a ukončování provozu oproti běžným provozním podmínkám obvykle vyšší. S ohledem na cíl směrnice 2010/75/EU, jímž je prevence emisí, by tyto doby měly být co možná nejkratší.
(5)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 75 směrnice 2010/75/EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu uvedených v čl. 3 bodě 27 a v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU.
Toto rozhodnutí se použije na spalovací zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„minimálním zatížením při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení slučitelné s ustáleným provozem výrobního spalovacího zařízení v návaznosti na zahájení provozu, po kterém je zařízení schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality;
2)
„minimálním zatížením při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení, při němž již zařízení není schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality, a má se za to, že se provoz daného zařízení ukončuje.
Článek 3
Obecná pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu
Pro určení konce doby uvádění do provozu a začátku ukončování provozu se použijí tato pravidla:
1)
kritéria nebo parametry použité pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu jsou transparentní a externě ověřitelné;
2)
určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu musí vycházet z podmínek umožňujících stabilní výrobní proces, při němž je chráněno zdraví a zaručena bezpečnost;
3)
doby, během nichž je spalovací zařízení po uvedení do provozu provozováno s dodávkami paliva stabilně a bezpečně, ovšem bez výdeje tepla nebo elektřiny či mechanické energie, nesmí být zahrnuty do doby uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 4
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení
1. Pro účely určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení pro zařízení sestávající ze spalovacího zařízení zahrnují opatření uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU:
a)
alespoň jednu z těchto náležitostí:
i)
koncový bod doby uvádění do provozu a počáteční bod doby ukončování provozu vyjádřené jako prahové hodnoty zatížení, a to v souladu s články 6, 7 a 8 a vzhledem k tomu, že minimální zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby může být nižší než minimální zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby, neboť spalovací zařízení může být provozováno stabilně při nižším zatížení, jakmile dosáhlo dostatečné teploty v návaznosti na dobu provozu,
ii)
samostatné procesy nebo prahové hodnoty pro provozní parametry, jež jsou spojené s koncem doby uvádění do provozu a se začátkem doby ukončování provozu a které jsou jasné, snadno monitorovatelné a poplatné použité technologii; jak je uvedeno v článku 9;
b)
opatření, která zajistí, aby byla doba uvádění do provozu a ukončování provozu co nejkratší;
c)
opatření, která zajistí, aby byla uvedena do provozu všechna zařízení na snižování emisí, jakmile je to technicky možné.
Pro účely prvního pododstavce se zohlední technické a provozní vlastnosti spalovacího zařízení a jeho jednotek a technické požadavky na fungování zavedených technik ke snižování emisí.
2. Pokud dojde ke změně jakýchkoli aspektů týkajících se zařízení, které ovlivňují dobu uvádění do provozu a ukončování provozu, včetně instalovaného zařízení, druhu paliva, úlohy zařízení v systému a zavedených technik ke snižování emisí, musí příslušný orgán přezkoumat a v případě nutnosti aktualizovat podmínky povolení vztahující se k době uvádění do provozu a ukončování provozu.
Článek 5
Určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu
1. Pro účely výpočtu průměrných hodnot emisí stanovených v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU se pro určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu použijí tato pravidla:
a)
hodnoty naměřené během doby uvádění první jednotky do provozu a během doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky se neberou v úvahu;
b)
hodnoty určené během dalších dob uvádění jednotlivých jednotek do provozu a ukončování jejich provozu se neberou v úvahu, pouze pokud jsou naměřeny, nebo není-li měření technicky ani ekonomicky proveditelné, spočítány odděleně pro každou příslušnou jednotku.
2. Pro účely čl. 3 bodu 27 směrnice 2010/75/EU je doba uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu tvořena pouze dobou uvádění první spalovací jednotky do provozu a ukončování provozu poslední spalovací jednotky.
Pro spalovací zařízení, u nichž je podle přílohy V části 1 bodů 2, 4 a 6 směrnice 2010/75/EU pro část spalovacího zařízení, která vypouští odpadní plyny jedním či více samostatnými průduchy v rámci společného komína, povoleno použít mezní hodnotu emisí, se může doba uvádění do provozu a ukončování provozu určit samostatně pro každou z uvedených částí spalovacího zařízení. Doba uvádění části zařízení do provozu a ukončování jejího provozu pak sestává z doby uvádění první spalovací jednotky do provozu v dané části zařízení a doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky v dané části zařízení.
Článek 6
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny nebo spalovacích zařízení dodávajících energii pro mechanický pohon do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a u spalovacích zařízení pro mechanický pohon se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná zahájením ukončení dodávek paliva poté, co bylo dosaženo bodu minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, od něhož již není vyrobená elektřina k dispozici pro soustavu nebo vyrobená mechanická energie se již nevyužije pro mechanické zatížení.
3. Prahové hodnoty zatížení, které by se měly použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého elektrického výkonu spalovacího zařízení.
4. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro mechanický pohon do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem mechanického energetického výkonu spalovacího zařízení.
Článek 7
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a ukončování provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu tepla se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby a teplo lze bezpečně a spolehlivě dodávat do distribuční sítě, tepelného akumulátoru nebo ho lze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná poté, co bylo dosaženo minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, kdy již teplo nelze bezpečně a spolehlivě dodávat do sítě ani ho nelze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
3. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého tepelného výkonu spalovacího zařízení.
4. Doby, ve kterých zařízení pro výrobu tepla vyhřívají akumulátor nebo akumulační nádrž bez výdeje tepla, se považují za provozní hodiny, a nikoli za dobu uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 8
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla a elektřiny do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a tepla se doba uvádění do provozu a ukončování provozu určí podle článků 6 a 7, přičemž se zohlední jak vyrobená elektřina, tak teplo.
Článek 9
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu prostřednictvím provozních parametrů nebo samostatných procesů
Pro určení minimálního zatížení při uvádění do provozu a minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby se vymezí alespoň tři kritéria, přičemž konce doby uvádění do provozu a začátku doby ukončování provozu bude dosaženo, pokud byla splněna alespoň dvě kritéria.
Tato kritéria se vyberou:
1.
ze samostatných procesů uvedených v příloze nebo rovnocenných procesů, které vyhovují technické charakteristice zařízení;
2.
z prahových hodnot pro provozní parametry uvedené v příloze nebo rovnocenné provozní parametry, které vyhovují technické charakteristice zařízení.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 7. května 2012.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 7 mai 2012
privind stabilirea perioadelor de pornire și de oprire în sensul Directivei 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind emisiile industriale
[notificată cu numărul C(2012) 2948]
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2012/249/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind emisiile industriale (prevenirea și controlul integrat al poluării) (1), în special articolul 41 primul paragraf litera (a),
întrucât:
(1)
Directiva 2010/75/UE nu stabilește perioadele de pornire și de oprire, deși se face trimitere la aceste perioade în mai multe dispoziții din directiva în cauză.
(2)
Pentru instalațiile de ardere care fac obiectul capitolului III din Directiva 2010/75/UE, este necesar să se stabilească perioadele de pornire și de oprire pentru a putea evalua respectarea valorilor limită de emisie prevăzute în anexa V la Directiva 2010/75/UE, luând în considerare partea 4 din anexa respectivă, precum și pentru a stabil numărul de ore de funcționare a instalațiilor de ardere, în cazul în care acest lucru este relevant pentru implementarea acestei directive.
(3)
Articolul 14 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2010/75/UE prevede includerea în autorizație a unor măsuri privind condițiile de funcționare altele decât condițiile normale, cum ar fi operațiunile de pornire și de oprire. În conformitate cu articolul 6 din Directiva 2010/75/UE, astfel de măsuri pot fi incluse în normele generale obligatorii.
(4)
În general, emisiile generate de instalațiile de ardere în timpul perioadelor de pornire și de oprire sunt la concentrații ridicate în comparație cu emisiile generate în condiții normale de funcționare. Având în vedere obiectivul Directivei 2010/75/UE de a preveni emisiile, aceste perioade ar trebui să fie cât mai scurte posibil.
(5)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului instituit prin articolul 75 din Directiva 2010/75/UE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
Prezenta decizie prevede norme privind stabilirea perioadelor de pornire și de oprire menționate la articolul 3 punctul 27 și în partea 4 punctul 1 din anexa V la Directiva 2010/75/UE.
Prezenta decizie se aplică instalațiilor de ardere care fac obiectul capitolului III din Directiva 2010/75/UE.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
1.
„sarcină minimă de pornire pentru o producție stabilă” înseamnă sarcina minimă compatibilă cu funcționarea constantă a instalației de ardere generatoare în urma punerii în funcțiune inițiale după care instalația poate să înceapă să alimenteze în condiții de siguranță și fiabilitate o rețea, un acumulator de căldură sau o platformă industrială;
2.
„sarcină minimă de oprire pentru o producție stabilă” înseamnă sarcina minimă de la care instalația nu mai poate să alimenteze în condiții de siguranță și fiabilitate o rețea, un acumulator de căldură sau o platformă industrială și la care se consideră că se oprește.
Articolul 3
Norme generale pentru stabilirea perioadelor de pornire și de oprire
Pentru a stabili sfârșitul perioadei de pornire și începutul perioadei de oprire, se aplică următoarele norme:
1.
criteriile sau parametrii utilizați pentru a stabili perioadele de pornire și de oprire sunt transparenți și pot fi verificați din afară;
2.
stabilirea perioadelor de pornire și de oprire are la bază condiții care permit un proces de producție stabilă și care garantează protecția sănătății și a siguranței;
3.
perioadele în care o instalație de ardere funcționează în condiții de stabilitate și siguranță după pornire, fiind alimentată cu combustibil, dar fără să exporte căldură, electricitate sau energie mecanică, nu sunt incluse în perioadele de pornire sau de oprire.
Articolul 4
Stabilirea perioadelor de pornire și de oprire în autorizație
(1) Pentru stabilirea perioadelor de pornire și de oprire în autorizația instalației care cuprinde instalația de ardere, măsurile la care se face referire la articolul 14 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2010/75/UE includ:
(a)
cel puțin unul dintre elementele următoare:
(i)
punctul final al perioadei de pornire și punctul inițial al perioadei de oprire, exprimate ca praguri ale sarcinii în conformitate cu articolele 6, 7 și 8 și având în vedere că sarcina minimă de oprire pentru o producție stabilă poate fi inferioară sarcinii minime de pornire pentru o producție stabilă, dat fiind faptul că, după o perioadă de funcționare, instalația de ardere poate să funcționeze stabil la o sarcină mai mică după ce a atins o temperatură suficientă;
(ii)
procese specifice sau praguri pentru parametrii de funcționare, asociate cu sfârșitul perioadei de pornire și cu începutul perioadei de oprire, care să fie clare, ușor de monitorizat și adaptate la tehnologia utilizată, în conformitate cu dispozițiile articolului 9;
(b)
măsuri destinate să garanteze că perioadele de pornire și de oprire sunt reduse la minimum, în măsura în care acest lucru este fezabil;
(c)
măsuri destinate să garanteze că toate echipamentele de reducere a emisiilor sunt puse în funcțiune de îndată ce este posibil din punct de vedere tehnic.
În sensul primului paragraf, se ține seama de caracteristicile tehnice și operaționale ale instalației de ardere și ale unităților sale și de cerințele tehnice pentru exploatarea tehnicilor existente de reducere a emisiilor.
(2) Dacă oricare dintre aspectele referitoare la instalație care afectează perioadele de pornire și de oprire se modifică, inclusiv echipamentul instalat, tipul de combustibil, rolul instalației în sistem și tehnicile existente de reducere a emisiilor, autoritatea competentă reexaminează și, dacă este necesar, actualizează condițiile de acordare a autorizației referitoare la perioadele de pornire și de oprire.
Articolul 5
Stabilirea perioadelor de pornire și de oprire pentru instalațiile de ardere compuse din două sau mai multe unități
(1) În scopul calculării valorilor medii de emisie, așa cum se prevede în partea 4 punctul 1 din anexa V la Directiva 2010/75/UE, se aplică următoarele norme pentru stabilirea perioadelor de pornire și de oprire a instalațiilor de ardere compuse din două sau mai multe unități:
(a)
nu se iau în considerare valorile măsurate în cursul perioadei de pornire a primei unități puse în funcțiune și în cursul perioadei de oprire a ultimei unități de ardere care este oprită;
(b)
nu se iau în considerare valorile stabilite în cursul altor perioade de pornire și de oprire a unităților individuale decât dacă sunt măsurate (iar atunci când o măsurătoare nu este fezabilă din punct de vedere tehnic sau economic) sau calculate separat pentru fiecare dintre unitățile în cauză.
(2) În sensul articolului 3 punctul 27 din Directiva 2010/75/UE, perioadele de pornire și de oprire a instalațiilor de ardere compuse din două sau mai multe unități cuprind numai perioada de pornire a primei unități de ardere puse în funcțiune și perioada de oprire a ultimei unități de ardere care este oprită.
Pentru instalațiile de ardere pentru care punctele 2, 4 și 6 din partea 1 a anexei V la Directiva 2010/75/UE permit aplicarea unei valori-limită de emisie la partea din instalație care își evacuează gazele reziduale printr-una sau mai multe conducte separate dintr-un coș de fum comun, perioadele de pornire și de oprire pot fi determinate separat pentru fiecare dintre aceste părți ale instalației de ardere. Perioadele de pornire și de oprire a unei părți a instalației cuprind astfel perioada de pornire a primei unități de ardere puse în funcțiune în această parte a instalației și perioada de oprire a ultimei unități de ardere oprite în respectiva parte a instalației.
Articolul 6
Stabilirea perioadelor de pornire și de oprire pentru instalațiile de ardere care produc energie electrică sau furnizează electricitate pentru acționarea mecanică, utilizând praguri ale sarcinii
(1) Pentru instalațiile de ardere care produc energie electrică și pentru instalațiile de ardere pentru acționare mecanică, se consideră că perioada de pornire se termină în momentul în care instalația atinge sarcina minimă de pornire pentru o producție stabilă.
(2) Se consideră că perioada de oprire începe atunci când începe întreruperea alimentării cu combustibil după ce s-a atins sarcina minimă de oprire pentru o producție stabilă, punct din care nu se mai poate produce energie electrică pentru rețea sau nu mai este nevoie de energie mecanică care să fie utilizată pentru sarcina mecanică.
(3) Pragurile sarcinii care urmează să fie utilizate pentru a determina sfârșitul perioadei de pornire și începutul perioadei de oprire pentru instalațiile de ardere care produc energie electrică și care urmează să fie incluse în autorizația instalației reprezintă un procentaj fix din puterea electrică nominală a instalației de ardere.
(4) Pragurile sarcinii care urmează să fie utilizate pentru a determina sfârșitul perioadei de pornire și începutul perioadei de oprire pentru instalațiile de ardere pentru acționare mecanică și care urmează să fie incluse în autorizația instalației reprezintă un procentaj fix din puterea mecanică utilă a instalației de ardere.
Articolul 7
Stabilirea perioadelor de pornire și de oprire pentru instalațiile de ardere care produc energie termică, utilizând praguri ale sarcinii
(1) Pentru instalațiile de ardere care produc energie termică, se consideră că perioada de pornire este încheiată atunci când instalația atinge sarcina minimă de pornire pentru o producție stabilă, iar energia termică poate fi livrată în condiții de siguranță și fiabilitate unei rețele de distribuție, unui acumulator de căldură sau utilizată direct pe o platformă industrială locală.
(2) Se consideră că perioada de oprire începe după atingerea sarcinii minime de oprire pentru o producție stabilă atunci când energia termică nu mai poate livrată în condiții de siguranță și fiabilitate unei rețele sau utilizată direct pe o platformă industrială locală.
(3) Pragurile sarcinii care urmează să fie utilizate pentru a determina sfârșitul perioadei de pornire și începutul perioadei de oprire pentru instalațiile de ardere care produc energie termică și care urmează să fie incluse în autorizația instalației reprezintă un procentaj fix din puterea termică nominală a instalației de ardere.
(4) Perioadele în care instalațiile care produc energie termică încălzesc un acumulator sau rezervor fără să exporte căldură sunt considerate ore de funcționare și nu perioade de pornire sau de oprire.
Articolul 8
Stabilirea perioadelor de pornire și de oprire pentru instalațiile de ardere care produc energie termică și electrică, utilizând praguri ale sarcinii
Pentru instalațiile de ardere care produc energie electrică și termică, perioadele de pornire și de oprire se stabilesc așa cum se arată la articolele 6 și 7, luând în considerare atât energia electrică, cât și energia termică produsă.
Articolul 9
Stabilirea perioadelor de pornire și de oprire utilizând parametri de funcționare sau procese specifice
Pentru a stabili sarcina minimă de pornire și sarcina minimă de oprire pentru o producție stabilă, sunt definite cel puțin trei criterii, iar sfârșitul perioadei de pornire sau începutul perioadei de oprire este considerat atins atunci când cel puțin două dintre aceste criterii sunt îndeplinite.
Aceste criterii sunt alese dintre următoarele elemente:
1.
procese specifice definite în anexă sau procese echivalente adaptate la caracteristicile tehnice ale instalației;
2.
praguri pentru parametrii de funcționare definiți în anexă sau parametrii de funcționare echivalenți adaptați la caracteristicile tehnice ale instalației.
Articolul 10
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 7 mai 2012.