NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 267/2010
ze dne 24. března 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 ze dne 31. května 1991 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a e) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 zmocňuje Komisi k použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví, jejichž předmětem je spolupráce v těchto oblastech:
-
stanovení společných sazeb rizikového pojistného, založených na společně zjištěné statistice nebo na počtu pojistných událostí,
-
sestavení vzoru všeobecných pojistných podmínek,
-
společné krytí určitých druhů rizik,
-
likvidace pojistných událostí,
-
kontrola a uznání zabezpečovacích opatření,
-
sestavování seznamů zvýšených rizik a výměna příslušných informací.
(2)
Podle nařízení (EHS) č. 1534/91 přijala Komise nařízení (ES) č. 358/2003 ze dne 27. února 2003 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (3). Platnost nařízení (ES) č. 358/2003 končí dnem 31. března 2010.
(3)
Nařízení (ES) č. 358/2003 neuděluje výjimku dohodám týkajícím se likvidace pojistných událostí a sestavování seznamů zvýšených rizik a výměny příslušných informací. Komise měla za to, že postrádá dostatečnou zkušenost při projednávání jednotlivých případů, aby využila pravomoci udělené nařízením (EHS) č. 1534/91 v těchto dvou oblastech. Tato situace se nezměnila. Ačkoliv nařízení (ES) č. 358/2003 udělilo výjimku pro sestavování vzoru všeobecných pojistných podmínek a pro kontrolu a uznávání zabezpečovacích opatření, toto nařízení by tak nemělo činit, jelikož při přezkumu Komise týkajícím se fungování nařízení (ES) č. 358/2003 bylo zjištěno, že již není nutné zahrnout tyto dohody do nařízení o blokové výjimce pro dané odvětví. Jelikož tyto dvě kategorie dohod nejsou specifické pro odvětví pojišťovnictví, a jak prokázal přezkum, mohou vyvolat určité obavy z narušení hospodářské soutěže, je vhodnější, aby se na ně vztahovalo vlastní hodnocení.
(4)
Na základě veřejné konzultace, která byla zahájena dne 17. dubna 2008, přijala Komise dne 24. března 2009 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování nařízení (ES) č. 358/2003 (dále jen „zpráva“) (4). Ve zprávě a připojeném pracovním dokumentu (dále jen „pracovní dokument“) byly navrženy předběžné změny nařízení (ES) č. 358/2003. Dne 2. června 2009 uspořádala Komise veřejnou schůzku se zúčastněnými stranami, včetně zástupců odvětví pojišťovnictví, spotřebitelských organizací a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, která se týkala zjištění a návrhů obsažených ve zprávě a pracovním dokumentu.
(5)
Toto nařízení by mělo zajišťovat účinnou ochranu hospodářské soutěže, přinést výhody spotřebitelům a poskytnout přiměřenou právní jistotu podnikům. Při snaze o dosažení těchto cílů je nutno vzít v úvahu zkušenosti Komise v této oblasti a výsledky konzultací vedoucích k přijetí tohoto nařízení.
(6)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 vyžaduje, aby nařízení Komise o blokové výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro něž platí, určilo omezení nebo ustanovení, jež smí nebo nesmí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, a určilo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, nebo jiné podmínky, jež musí být splněny.
(7)
Je však vhodné zachovat přístup přijatý v nařízení (ES) č. 358/2003, které položilo důraz na definování kategorií dohod, které jsou vyňaty do určité úrovně podílu na trhu, a na bližší určení omezení nebo ustanovení, která nesmí být v těchto dohodách obsažena.
(8)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nezbytné vymezit ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Zároveň se také nelze domnívat, že dohody, které nemohou využívat tohoto nařízení, spadají pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy nebo nesplňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy je nutné vzít v úvahu řadu činitelů, zejména strukturu relevantního trhu.
(9)
Spolupráce mezi pojišťovnami nebo v rámci sdružení pojišťoven při kompilaci informací (což může zahrnovat rovněž určité statistické výpočty), jež umožňuje výpočet průměrných nákladů na pokrytí určitého rizika v minulosti nebo, u životního pojištění, vypracování tabulky úmrtnosti nebo četnosti onemocnění, úrazů nebo invalidity, umožňuje zlepšit znalost rizik a usnadňuje výpočet sazby pojistného za rizika u jednotlivých společností. To může zase usnadnit vstup na trh, a tím se stát přínosem pro spotřebitele. Totéž platí pro společné studie o pravděpodobném dopadu vnějších okolností, které mohou ovlivnit četnost nebo rozsah pojistných událostí nebo výnos různých typů investic. Je však nezbytné zajistit, aby taková spolupráce byla vyňata pouze v rozsahu, v jakém je nezbytná pro dosažení těchto cílů. Je tudíž vhodné stanovit, aby dohody o hrubém pojistném vyňaty nebyly. Hrubé pojistné může být ve skutečnosti nižší než částky, které udávají výsledky dotyčných kompilací, tabulek nebo studií, jelikož pojistitelé mohou využít výnosy svých investic k snížení hrubého pojistného. Dotyčné kompilace, tabulky nebo studie by mimoto měly být nezávazné a sloužit pouze pro orientační účely. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na výměnu informací, která není nezbytná k dosažení cílů stanovených v tomto bodě odůvodnění.
(10)
Čím užší jsou kategorie, do nichž se řadí statistika nákladů na krytí určitého rizika v minulosti, tím volněji mohou pojišťovny rozlišovat hrubé pojistné při jeho výpočtu. Je tudíž vhodné vyjmout společné kompilace minulých nákladů na rizika pod podmínkou, že dostupné statistické údaje jsou k dispozici tak podrobně a s takovým rozlišením, které by vyhovovalo z pojistně-matematického hlediska.
(11)
Přístup ke společným kompilacím, tabulkám a výsledkům studií je navíc nezbytný jak pro pojišťovny působící na dotyčném zeměpisném nebo produktovém trhu, tak i pro ty, které uvažují o vstupu na trh. Přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií může mít obdobně význam pro organizace spotřebitelů nebo organizace zákazníků. Pojišťovnám, které na dotyčném trhu dosud nepůsobí, a organizacím spotřebitelů nebo zákazníků musí být umožněn přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek ve srovnání s pojišťovnami, které již na trhu působí. Tyto podmínky mohou zahrnovat například závazek ze strany pojišťovny, která ještě nepůsobí na trhu, poskytovat statistické informace o pojistných událostech, pokud by na trh vstoupila, a mohou zahrnovat rovněž členství ve sdružení pojistitelů odpovědném za kompilace. Výjimka z povinnosti poskytnout přístup organizacím spotřebitelů a organizacím zákazníků by měla být možná z důvodu veřejné bezpečnosti, například pokud informace souvisejí s bezpečnostními systémy jaderných elektráren nebo nedostatky systémů pro předcházení povodním.
(12)
Spolehlivost společných kompilací, tabulek a studií je tím vyšší, čím větší je objem statistických údajů, na nichž se zakládá. Pojistitelé s vysokým podílem na trhu mohou sami vytvářet dostatečný objem statistických údajů, aby byli schopni provádět spolehlivé kompilace, což pojistitelé s nízkým podílem na trhu nemohou a u nových účastníků trhu je ještě méně pravděpodobné, že by mohli takovéto statistické údaje vytvářet. Zahrnutí informací od všech pojistitelů na trhu, včetně velkých pojistitelů, do takovýchto společných kompilací, tabulek a studií v zásadě podporuje hospodářskou soutěž tím, že pomáhá menším pojistitelům a usnadňuje vstup na trh. Vzhledem k této specifičnosti odvětví pojišťovnictví není vhodné podmínit jakékoliv výjimky pro tyto společné kompilace, tabulky a studie prahovou hodnotou podílu na trhu.
(13)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou být za určitých omezených okolností nezbytné, aby zúčastněné podniky skupiny mohly poskytovat soupojištění nebo souzajištění rizik, pro něž by v případě neexistence této skupiny mohli nabídnout pouze nedostatečné krytí. Tyto typy skupin obvykle nevedou k omezení hospodářské soutěže podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nejsou tudíž touto smlouvou zakázány.
(14)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou pojistitelům a zajistitelům umožnit poskytování pojištění nebo zajištění rizik i v případě, že spojení přesahuje to, co je nezbytné k zajištění krytí tohoto rizika. Takovéto skupiny však mohou představovat omezení hospodářské soutěže, jako je slaďování pojistných podmínek či dokonce výše krytí a pojistného. Je tudíž vhodné stanovit okolnosti, za nichž takové skupiny mohou výjimky využít.
(15)
U zcela nových rizik není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí rizika, ani to, zda za účelem poskytování zvláštního typu dotyčného pojištění mohou společně existovat dvě nebo více skupin. Dohoda o spojení nabízející soupojištění nebo souzajištění takových nových rizik může být tudíž po určitou dobu vyňata bez prahové hodnoty podílu na trhu. Tři roky by měly představovat přiměřené období pro vytvoření dostatečného objemu informací o pojistných událostech k určení, zda je konkrétní skupina nezbytná, či nikoli.
(16)
Rizika, která dříve neexistovala, by se měla považovat za nová rizika. Riziko však lze za výjimečných okolností považovat za nové riziko, pokud je na základě objektivní analýzy zjištěno, že se charakter rizika změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika.
(17)
U rizik, která nejsou nová, mohou takové skupiny soupojištění nebo souzajištění, které s sebou nesou omezení hospodářské soutěže, za určitých omezených okolností využívat výhod, pokud odůvodní výjimku podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy, i když by mohly být nahrazeny dvěma nebo více konkurenčními pojišťovacími subjekty. Mohou například umožnit zúčastněným podnikům získat nezbytné zkušenosti v dotyčné oblasti pojištění nebo mohou umožňovat úspory nákladů nebo snížení hrubého pojistného prostřednictvím společného zajištění za výhodných podmínek. Jakákoli výjimka by se však měla omezovat na dohody, které zúčastněným podnikům neumožňují vyloučit hospodářskou soutěž s ohledem na podstatnou část dotyčných produktů. Spotřebitelům mohou skupiny přinést výhody pouze v případě, existuje-li dostatečná hospodářská soutěž na relevantních trzích, na nichž skupiny působí. Tuto podmínku je nutno považovat za splněnou, pokud podíl určité skupiny na trhu je nižší než prahová hodnota, a lze tudíž předpokládat, že tato skupina je vystavena skutečné nebo potenciální hospodářské soutěži ze strany podniků, které se neúčastní této skupiny.
(18)
Toto nařízení by proto mělo udělit výjimku každé skupině soupojištění nebo souzajištění, která existuje déle než tři roky nebo která nebyla zřízena za účelem krytí nového rizika, pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí určité prahové hodnoty. Prahová hodnota pro soupojišťovací skupiny by měla být nižší, jelikož soupojišťovací skupiny mohou sdílet jednotné pojistné podmínky a hrubé pojistné. Za účelem posouzení, zda skupina splňuje podmínku týkající se podílu na trhu, je nutno sečíst celkový podíl zúčastněných podniků na trhu. Podíl na trhu každého zúčastněného podniku vychází z celkového hrubého příjmu daného zúčastněného podniku z pojistného, jak v rámci skupiny, tak mimo ni na stejném relevantním trhu. Tyto výjimky by se však měly uplatnit pouze tehdy, jestliže dotyčná skupina splňuje ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení, jež mají za cíl snížit na minimum omezení hospodářské soutěže mezi zúčastněnými podniky ve skupině. V takovýchto případech je nezbytná individuální analýza s cílem určit, zda jsou či nejsou splněny podmínky stanovené v tomto nařízení.
(19)
S cílem usnadnit uzavírání dohod, z nichž některé mohou obsahovat významná investiční rozhodnutí, by doba platnosti tohoto nařízení měla být stanovena na sedm let.
(20)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (5), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahují výjimky uvedené v tomto nařízení, nicméně má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(21)
Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může odejmout možnost využívat toto nařízení podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 na území členského státu nebo na jeho části; pokud v konkrétním případě dohoda, na kterou se vztahuje výjimka upravená tímto nařízením, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, na území členského státu nebo na jeho části a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(22)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam proti soutěžní účinky vyplývající z existence vazeb mezi skupinou soupojištění nebo souzajištění a/nebo jejími zúčastněnými podniky a ostatními skupinami a/nebo jejich zúčastněnými podniky na stejném relevantním trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2)
„zúčastněnými podniky“ se rozumí podniky, které jsou smluvními stranami, a s nimi spojené podniky;
3)
„spojenými podniky“ se rozumí
a)
podniky, v nichž smluvní strana přímo nebo nepřímo
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik nebo
iii)
má právo spravovat záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c)
podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d)
podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním či více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých mohou dva či více z posledně uvedených podniků společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e)
podniky, v nichž vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden či více s nimi spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4)
„soupojišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, vyjma soupojišťovacích dohod ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí tohoto zbývajícího rizika, které
a)
se dohodly na tom, že upíší na jméno a na účet všech účastníků skupiny pojištění uvedené kategorie rizik nebo
b)
svěří upsání a řízení pojištění specifické kategorie rizik jejich jménem a na jejich účet jedné z pojišťoven, společnému makléři nebo společnému orgánu zřízenému za tímto účelem;
5)
„souzajišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, případně s pomocí jedné nebo více zajišťoven, vyjma dohod o souzajištění ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí zbývajícího rizika, za účelem
a)
vzájemného zajištění všech nebo části závazků, pokud jde o specifickou kategorii rizik;
b)
okrajově za účelem přijetí na jméno a na účet všech účastníků zajištění téže kategorie rizik;
6)
„novými riziky“ se rozumí
a)
rizika, která dříve neexistovala a jejichž pojistné krytí vyžaduje vývoj zcela nového pojistného produktu, který není ani rozšířením, vylepšením či nahrazením stávajícího pojistného produktu, nebo
b)
ve výjimečných případech rizika, u kterých bylo na základě objektivní analýzy zjištěno, že se jejich charakter změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika;
7)
„hrubým pojistným“ se rozumí cena, která je účtována kupujícímu pojistky.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ KOMPILACE, TABULKY A STUDIE
Článek 2
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více společnostmi v odvětví pojišťovnictví pokud jde o
a)
společnou kompilaci a šíření informací nezbytných pro tyto účely:
i)
výpočet průměrných nákladů na krytí uvedených rizik v minulosti (dále jen „kompilace“),
ii)
vytváření tabulek úmrtnosti a tabulek uvádějících četnost onemocnění, úrazů a invalidity v souvislosti s pojištěním zahrnujícím prvek kapitalizace (dále jen „tabulky“);
b)
společné provádění studií pravděpodobného dopadu obecných vnějších okolností zúčastněných podniků na četnost nebo rozsah budoucích pojistných událostí pro dané riziko nebo kategorii rizik nebo na ziskovost různých typů investic (dále jen „studie“) a šíření výsledků těchto studií.
Článek 3
Podmínky vynětí
1. Výjimka uvedená v čl. 2 písm. a) se použije pod podmínkou, že kompilace nebo tabulky
a)
se vztahují k vybranému počtu rizikových let jako sledovanému období a které se týkají stejných nebo srovnatelných rizik v dostatečném počtu, aby vznikl základ, který by byl statisticky vyhodnotitelný a na základě kterého by mohly být číselně vyjádřeny, mimo jiné
i)
počty pojistných událostí během uvedeného období,
ii)
počty jednotlivých rizik pojištěných v každém roce ve vybraném sledovaném období,
iii)
úhrn provedených nebo splatných plateb, pokud jde o pojistné události vzniklé v uvedeném období,
iv)
souhrn pojistných částek za každý rizikový rok ve vybraném sledovaném období;
b)
zahrnují co nejpodrobnější přehled dostupných statistických údajů, který by vyhovoval z pojistně-matematického hlediska;
c)
v žádném případě neobsahují nepředvídané výdaje, příjem odvozený z rezerv, správní nebo obchodní náklady nebo fiskální či parafiskální příspěvky a nezohledňují výnosy z investic, ani předpokládané zisky.
2. Výjimky uvedené v článku 2 se použije pod podmínkou, že výsledné kompilace, tabulky nebo studie
a)
neoznačují dotyčnou pojišťovnu nebo kteréhokoliv pojištěnce;
b)
po svém dokončení a šíření obsahují sdělení, že nejsou závazné;
c)
neobsahují žádný údaj o výši hrubého pojistného;
d)
jsou zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek kterékoli pojišťovně, která si vyžádá jejich kopii, včetně pojišťoven, které nepůsobí na zeměpisném trhu nebo trhu produktu, k nimž se tyto kompilace, tabulky nebo studie vztahují;
e)
jsou s výjimkou případu, kdy je nezveřejnění objektivně opodstatněno důvody veřejné bezpečnosti, zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek organizacím spotřebitelů nebo organizacím zákazníků, které si vyžádají přístup k těmto kompilacím, tabulkám nebo studiím, a to za konkrétních a přesných podmínek z řádně opodstatněného důvodu.
Článek 4
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
Výjimky uvedené v článku 2 se nepoužijí, pokud zúčastněné podniky přijmou závazek nebo se zavážou vzájemně či zavážou jiné podniky nepoužívat kompilace nebo tabulky, jež se liší od těch, které jsou uvedeny v čl. 2 písm. a), nebo se neodchýlit od výsledků studií uvedených v čl. 2 písm. b).
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ KRYTÍ URČITÝCH DRUHŮ RIZIK
Článek 5
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma či více podniky v odvětví pojišťovnictví, pokud jde o vytváření a fungování skupin pojišťoven nebo pojišťoven a zajišťoven pro společné krytí specifických kategorií rizik ve formě soupojištění a souzajištění.
Článek 6
Použití výjimky a prahové hodnoty podílu na trhu
1. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které jsou vytvořeny výhradně za účelem krytí nových rizik, výjimka uvedená v článku 5 se použije v období tří let ode dne prvního zřízení skupiny bez ohledu na podíl skupiny na trhu.
2. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které nespadají do oblasti působnosti odstavce 1, výjimka uvedená v článku 5 se použije po dobu platnosti tohoto nařízení pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí
a)
20 % relevantního trhu v případě soupojišťovacích skupin;
b)
25 % relevantního trhu v případě souzajišťovacích skupin.
3. Při výpočtu podílu zúčastněného podniku na relevantním trhu se vezme v úvahu
a)
podíl zúčastněného podniku na trhu v rámci dotyčné skupiny;
b)
podíl zúčastněného podniku v rámci jiné skupiny na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny, jejímž členem je zúčastněný podnik, a
c)
podíl zúčastněného podniku na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny mimo jakoukoli skupinu.
4. Pro účely použití prahových hodnot podílu na trhu podle odstavce 2 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hrubého příjmu z pojistného; nejsou-li k dispozici údaje o hrubém příjmu z pojistného, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady založené na spolehlivých informacích o trhu, včetně poskytnutého pojistného krytí nebo hodnoty pojištěného rizika;
b)
podíl na trhu se vypočítává na základě údajů z předchozího kalendářního roku.
5. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 20 % prahová hodnota.
6. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, avšak následně vzroste nad 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
7. Výhodu z odstavců 5 a 6 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
8. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
9. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, avšak následně vzroste nad 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 30 % prahová hodnota.
10. Výhodu z odstavců 8 a 9 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
Článek 7
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v článku 5 se použije pod podmínkou, že
a)
každý zúčastněný podnik má právo vystoupit ze skupiny s přiměřenou výpovědní lhůtou, aniž by podléhal jakýmkoliv sankcím;
b)
pravidla skupiny nezavazují žádný zúčastněný podnik skupiny pojistit nebo zajistit prostřednictvím skupiny riziko druhu, který skupina kryje, ani neomezují žádný zúčastněný podnik skupiny, aby pojišťoval nebo zajišťoval, celkově nebo částečně, takové riziko mimo skupinu;
c)
pravidla skupiny neomezují činnost skupiny nebo zúčastněných podniků na pojištění nebo zajištění rizik nacházejících se v jakékoli zeměpisné části Unie;
d)
dohoda neomezuje výkon nebo prodej;
e)
dohoda nepřiděluje trhy nebo zákazníky a
f)
zúčastněné podniky souzajišťovací skupiny se nedohodnou na hrubém pojistném, které účtují v přímém pojištění.
KAPITOLA IV
KONEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. dubna 2010 do 30. září 2010 nevztahuje na dohody již platné ke dni 31. března 2010 a které nesplňují podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 358/2003.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2010.
Jeho použitelnost skončí dnem 31. března 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2010.
REGULAMENTUL (UE) NR. 267/2010 AL COMISIEI
din 24 martie 2010
privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene anumitor categorii de acorduri, decizii și practici concertate în sectorul asigurărilor
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 1534/91 al Consiliului din 31 mai 1991 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat anumitor categorii de acorduri, decizii și practici concertate în sectorul asigurărilor (1), în special articolul 1 alineatul (1) literele (a), (b), (c) și (e),
după publicarea unui proiect al prezentului regulament,
după consultarea Comitetului consultativ privind practicile restrictive și pozițiile dominante,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CEE) nr. 1534/91 împuternicește Comisia să aplice articolul 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2), prin regulament, anumitor categorii de acorduri, decizii și practici concertate în sectorul asigurărilor, al căror obiect este cooperarea cu privire la:
-
stabilirea în comun a unor tarife pentru prime de risc pe baza unor statistici colective sau pe baza numărului de cereri de despăgubire;
-
stabilirea unor condiții standard comune de asigurare;
-
acoperirea în comun a anumitor tipuri de riscuri;
-
soluționarea cererilor de despăgubire;
-
verificarea și acceptarea dispozitivelor de securitate;
-
registrele și informațiile privind riscurile agravate.
(2)
În temeiul Regulamentului (CEE) nr. 1534/91, Comisia a adoptat Regulamentul (CE) nr. 358/2003 din 27 februarie 2003 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat anumitor categorii de acorduri, decizii și practici concertate în sectorul asigurărilor (3). Regulamentul (CE) nr. 358/2003 expiră la data de 31 martie 2010.
(3)
Regulamentul (CE) nr. 358/2003 nu exceptează acordurile privind soluționarea cererilor de despăgubire sau cele referitoare la registrele și informațiile privind riscurile agravate. Comisia a considerat că nu dispune de experiență suficientă în rezolvarea cazurilor individuale pentru a recurge la competența care i-a fost conferită prin Regulamentul (CEE) nr. 1534/91 în domeniile în cauză. Această situație nu s-a schimbat. Mai mult, cu toate că Regulamentul (CE) nr. 358/2003 a acordat o exceptare de la elaborarea unor condiții standard de asigurare și de la verificarea și acceptarea dispozitivelor de securitate, prezentul regulament nu ar trebui să o mențină deoarece revizuirea funcționării Regulamentului (CE) nr. 358/2003 efectuată de Comisie a arătat că nu mai era necesar să se includă astfel de acorduri într-un regulament de exceptare pe categorii specific unui anumit sector. În contextul în care aceste două categorii de acorduri nu sunt specifice sectorului asigurărilor și, după cum a arătat revizuirea, pot provoca și anumite probleme de concurență, este mai potrivit ca acestea să facă obiectul unei autoevaluări.
(4)
În urma unei consultări publice lansate la 17 aprilie 2008, Comisia a adoptat un raport către Parlamentul European și Consiliu privind funcționarea Regulamentului (CE) nr. 358/2003 (raportul) (4) la 24 martie 2009. În raport și în documentul de lucru (documentul de lucru) care îl însoțește, s-au făcut propuneri preliminare de modificare a Regulamentului (CE) nr. 358/2003. La 2 iunie 2009, Comisia a organizat o reuniune publică cu părțile interesate, printre care reprezentanți ai sectorului asigurărilor, ai organizațiilor de consumatori și ai autorităților naționale de concurență, privind concluziile și propunerile formulate în raport și în documentul de lucru.
(5)
Prezentul regulament ar trebui să asigure o protecție eficace a concurenței, în condițiile oferirii de beneficii pentru consumatori și ale unei securități juridice corespunzătoare pentru întreprinderi. În urmărirea acestor obiective ar trebui să se țină seama de experiența Comisiei în acest domeniu și de rezultatele consultărilor care au dus la adoptarea prezentului regulament.
(6)
Regulamentul (CEE) nr. 1534/91 prevede ca regulamentul de exceptare al Comisiei să definească categoriile de acorduri, decizii și practici concertate cărora li se aplică, să precizeze restricțiile sau clauzele care pot sau nu pot apărea în acorduri, decizii și practici concertate și să precizeze clauzele care trebuie incluse în acorduri, decizii și practici concertate sau celelalte condiții care trebuie respectate.
(7)
Cu toate acestea, este oportun să se continue abordarea urmărită în Regulamentul (CE) nr. 358/2003 de punere a accentului pe definirea categoriilor de acorduri care sunt exceptate până la un anumit nivel al cotei de piață și pe precizarea restricțiilor sau a clauzelor care nu trebuie să figureze în astfel de acorduri.
(8)
Beneficiul exceptării pe categorii stabilit prin prezentul regulament ar trebui limitat la acele acorduri despre care se poate estima cu suficientă certitudine că respectă condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat. Pentru aplicarea articolului 101 alineatul (3) din tratat prin regulament, nu este necesar să se definească acordurile care pot intra sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat. În același timp, nu se presupune că acordurile care nu beneficiază de aplicarea prezentului regulament intră sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat sau nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat. La evaluarea individuală a acordurilor în temeiul articolului 101 alineatul (1) din tratat, trebuie să se ia în considerare mai mulți factori, în special structura pieței relevante.
(9)
Colaborarea dintre întreprinderile de asigurare sau în cadrul asociațiilor de întreprinderi în ceea ce privește compilarea informațiilor (care poate implica și unele calcule statistice) pentru a permite calcularea costului mediu de acoperire a unui anumit risc din trecut sau, în cazul asigurărilor de viață, a tabelelor privind ratele mortalității sau ale incidenței bolilor, accidentelor și a cazurilor de invaliditate, permite îmbunătățirea cunoștințelor privind riscurile și facilitează clasificarea riscurilor pentru fiecare întreprindere în parte. La rândul său, acest proces poate facilita intrarea pe piață și, în consecință, poate aduce beneficii consumatorilor. Același principiu se aplică în cazul studiilor comune privind impactul probabil al unor condiții secundare care pot influența frecvența sau valoarea cererilor de despăgubire ori rentabilitatea unor diverse tipuri de investiții. Totuși, este necesar să se garanteze că o astfel de colaborare este exceptată numai în măsura în care este necesară pentru atingerea obiectivelor menționate anterior. De aceea, este necesar să se precizeze, în special, că acordurile privind primele comerciale nu sunt exceptate. Într-adevăr, primele comerciale pot fi mai scăzute decât sumele indicate de compilații, tabele sau rezultatele studiilor în cauză, având în vedere faptul că asiguratorii își pot folosi veniturile din investiții pentru a-și reduce primele. În plus, compilațiile, tabelele sau studiile în cauză nu trebuie să fie obligatorii, ci să servească doar ca punct de referință. Schimbul de informații care nu sunt necesare pentru a se îndeplini obiectivele stabilite în acest considerent nu ar trebui să facă obiectul prezentului regulament.
(10)
În plus, cu cât sunt mai restrânse categoriile în care se grupează datele statistice privind costul acoperirii unui anumit risc din trecut, cu atât este mai mare libertatea de acțiune a întreprinderilor de asigurare în privința diferențierii primelor comerciale în momentul calculării acestora. De aceea, ar trebui să fie exceptate compilațiile comune ale costurilor din trecut ale riscurilor, cu condiția ca nivelul de detaliu și diferențiere al statisticilor furnizate să fie suficient din punct de vedere actuarial.
(11)
Mai mult, accesul la compilațiile, tabelele și rezultatele studiilor realizate în comun este necesar atât pentru întreprinderile de asigurare care acționează pe piața geografică sau pe piața produsului în cauză, cât și pentru acele întreprinderi care au în vedere intrarea pe piața respectivă. În mod similar, accesul la astfel de compilații, tabele și rezultate ale studiilor poate fi util pentru organizațiile de consumatori sau organizațiile de clienți. Întreprinderile de asigurare care nu sunt încă active pe piața în cauză și organizațiile de consumatori sau de clienți trebuie să primească acces la astfel de compilații, tabele și studii în condiții rezonabile și nediscriminatorii, similare cu cele de care beneficiază întreprinderile de asigurare deja prezente pe piață. Astfel de condiții pot cuprinde, de exemplu, un angajament din partea unei întreprinderi de asigurare care nu este încă prezentă pe piață de a furniza informații statistice privind cererile de despăgubire dacă va intra la un moment dat pe piață și pot cuprinde, de asemenea, aderarea la o asociație de asiguratori responsabilă cu realizarea compilațiilor. O excepție de la cerința de a oferi acces organizațiilor de consumatori și organizațiilor de clienți ar putea fi posibilă din motive de securitate publică, de exemplu atunci când informațiile se referă la sistemele de securitate ale unor centrale nucleare sau la deficiențele sistemelor de prevenire a inundațiilor.
(12)
Fiabilitatea compilațiilor, a tabelelor și a studiilor realizate în comun este cu atât mai mare cu cât cantitatea de date statistice pe care se bazează crește. Asiguratorii care dețin cote ridicate de piață pot genera pe plan intern suficiente date statistice pentru a putea realiza compilații fiabile, dar este posibil ca cei care dețin cote mici de piață să nu poată realiza acest lucru, iar, în ceea ce îi privește pe cei care abia au intrat pe piață, este cu atât mai puțin probabil ca ei să poată genera astfel de date statistice. Includerea în astfel de compilații, tabele și studii realizate în comun a informațiilor provenite de la toți asiguratorii de pe o piață, inclusiv de la cei mari, promovează, în principiu, concurența, prin sprijinirea asiguratorilor de mici dimensiuni și facilitează intrarea pe piață. Având în vedere această caracteristică specifică sectorului asigurărilor, nu este necesar ca exceptările pentru astfel de compilații, tabele și studii realizate în comun să fie condiționate de deținerea unor anumite praguri ale cotelor de piață.
(13)
Poolurile de coasigurare și coreasigurare pot fi necesare, în anumite situații limitate, pentru a permite întreprinderilor participante ale unui pool să furnizeze asigurare sau reasigurare pentru riscuri pentru care, în absența poolului, nu ar putea oferi o acoperire suficientă. Aceste tipuri de pooluri nu dau naștere, în general, unei restrângeri a concurenței în sensul articolului 101 alineatul (1) din tratat și astfel, nu sunt interzise de acesta.
(14)
Poolurile de coasigurare și coreasigurare le pot permite asiguratorilor și reasiguratorilor să furnizeze asigurare sau reasigurare pentru riscuri, chiar dacă acordul de pooling depășește ceea ce trebuie asigurat pentru ca un astfel de risc să fie acoperit. Totuși, astfel de pooluri pot duce la restrângerea concurenței, prin standardizarea condițiilor de asigurare și chiar a valorii acoperirii și a primelor. De aceea, este necesar să se stabilească situațiile în care astfel de pooluri pot beneficia de exceptare.
(15)
În cazul riscurilor într-adevăr noi, nu este posibil să se cunoască în prealabil care este capacitatea de subscriere necesară pentru acoperirea riscului în cauză și nici dacă două sau mai multe pooluri pot coexista în scopul oferirii tipului specific de asigurare vizat. Un acord de pooling care oferă coasigurarea sau coreasigurarea unor astfel de riscuri noi poate fi, prin urmare, exceptat pentru o perioadă limitată de timp fără să fie necesar un prag al cotei de piață. Trei ani constituie un termen potrivit pentru acumularea de informații retrospective suficiente privind cererile de despăgubire în vederea evaluării necesității unui pool.
(16)
Riscurile care nu existau anterior ar trebui considerate ca fiind riscuri noi. Cu toate acestea, în situații excepționale, un risc poate fi considerat ca un risc nou atunci când o analiză obiectivă arată că natura riscului s-a modificat atât de substanțial încât nu se poate ști dinainte ce capacitate de subscriere este necesară pentru a acoperi un astfel de risc.
(17)
În cazul riscurilor care nu sunt noi, poolurile de coasigurare și coreasigurare care implică o restrângere a concurenței pot, în anumite situații limitate, să ofere beneficii pentru a justifica acordarea unei exceptări în temeiul articolului 101 alineatul (3) din tratat, chiar dacă acestea ar putea fi înlocuite de două sau mai multe întreprinderi de asigurare concurente. De exemplu, aceste pooluri le pot oferi întreprinderilor participante ale acestora posibilitatea de a acumula experiența necesară în sectorul de asigurări în cauză sau pot permite realizarea de economii în privința costurilor sau reducerea primelor comerciale printr-o reasigurare în comun în condiții avantajoase. Cu toate acestea, orice exceptare ar trebui limitată la acorduri care nu dau întreprinderilor în cauză posibilitatea de a elimina concurența pentru o parte semnificativă a produselor în cauză. Consumatorii pot beneficia efectiv de pe urma poolurilor numai dacă există o concurență suficientă pe piețele relevante pe care funcționează poolurile. Această condiție ar trebui considerată ca fiind îndeplinită atunci când cota de piață a unui pool rămâne sub un anumit prag și se poate presupune, prin urmare, că aceasta face obiectul unei concurențe efective sau potențiale din partea unor întreprinderi care nu participă la acel pool.
(18)
De aceea, prezentul regulament ar trebui să acorde o exceptare oricărui astfel de pool de coasigurare sau coreasigurare care există de peste trei ani sau care nu este creat pentru a acoperi un risc nou, cu condiția ca întreprinderile participante să aibă o cotă de piață cumulată care să nu depășească anumite praguri. Pragul pentru poolurile de coasigurare ar trebuie să fie mai mic pentru că este posibil ca respectivele pooluri de coasigurare să prevadă condiții uniforme pentru polițe și prime comerciale. Pentru a evalua dacă un pool îndeplinește condiția privind cota de piață, ar trebui cumulate cotele de piață globale ale întreprinderilor participante. Cota de piață a fiecărei întreprinderi participante se bazează pe venitul brut total din prime al respectivei întreprinderi participante atât în cadrul, cât și în afara poolului, pe aceeași piață relevantă. Totuși, aceste exceptări ar trebui să se aplice numai dacă poolul în cauză îndeplinește condițiile suplimentare prevăzute de prezentul regulament, acestea având rolul de a reduce la minimum restrângerea concurenței între întreprinderile care fac parte din pool. În astfel de cazuri ar fi necesară o analiză individuală pentru a stabili dacă sunt îndeplinite sau nu condițiile prevăzute în prezentul regulament.
(19)
Pentru a facilita încheierea de acorduri, unele dintre acestea putând implica decizii privind investiții substanțiale, perioada de validitate a prezentului regulament ar trebui să fie stabilită la șapte ani.
(20)
Comisia poate retrage beneficiul aplicării prezentului regulament, în conformitate cu articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (5), în cazul în care constată într-un anumit caz că un acord căruia i se aplică exceptările prevăzute de prezentul regulament are totuși efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat.
(21)
Autoritatea de concurență a unui stat membru poate retrage beneficiul aplicării prezentului regulament în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, pe întreg teritoriul statului membru în cauză, sau pentru o parte a acestuia, atunci când, într-un anumit caz, un acord căruia i se aplică exceptările prevăzute de prezentul regulament are totuși efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat pe întreg teritoriul statului membru, sau într-o parte a acestuia, precum și în cazul în care un asemenea de teritoriu are toate caracteristicile unei piețe geografice distincte.
(22)
În aprecierea necesității ca beneficiul aplicării prezentului regulament să fie retras în conformitate cu articolul 29 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, sunt de o importanță deosebită efectele anticoncurențiale care ar putea rezulta din existența unor legături între un pool de coasigurare sau coreasigurare și/sau întreprinderile participante ale acestuia și alte pooluri și/sau întreprinderile participante ale acestora pe aceeași piață relevantă,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DEFINIȚII
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
1.
„acord” înseamnă un acord, o decizie a unei asociații de întreprinderi sau o practică concertată;
2.
„întreprinderi participante” înseamnă întreprinderile părți la acord și întreprinderile asociate acestora;
3.
„întreprinderi asociate” înseamnă:
(a)
întreprinderi în care o parte la acord dispune, în mod direct sau indirect, de:
(i)
mai mult de jumătate din drepturile de vot; sau
(ii)
competența de a numi mai mult de jumătate din membrii consiliului de supraveghere, ai consiliului de administrație sau ai organismelor care reprezintă întreprinderea în mod legal; sau
(iii)
dreptul de a gestiona afacerile întreprinderii;
(b)
întreprinderi care, într-o întreprindere parte la acord, dispun, în mod direct sau indirect, de drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(c)
întreprinderi în care o întreprindere menționată la litera (b) dispune, în mod direct sau indirect, de drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(d)
întreprinderi în care o parte la acord, împreună cu una sau mai multe întreprinderi menționate la literele (a), (b) sau (c) sau în care două sau mai multe dintre acestea din urmă dispun în comun de drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(e)
întreprinderi în care drepturile sau competențele enumerate la litera (a) sunt deținute în comun de:
(i)
părțile la acord sau întreprinderile asociate respective ale acestora menționate la literele (a)-(d); sau
(ii)
una sau mai multe părți la acord sau una sau mai multe dintre întreprinderile asociate acestora menționate la literele (a)-(d), și una sau mai multe părți terțe;
4.
„pooluri de coasigurare” înseamnă grupuri constituite de întreprinderi de asigurare fie direct, fie prin intermediul unor brokeri sau agenți autorizați, cu excepția unor acorduri de coasigurare ad-hoc pe piața de subscriere, în care o anumită parte dintr-un risc dat este acoperită de asiguratorul principal, iar partea de risc rămasă este acoperită de coasiguratori, care sunt invitați să acopere acea parte și care:
(a)
convin să subscrie în numele și în contul tuturor participanților asigurarea unei anumite categorii de riscuri; sau
(b)
încredințează subscrierea și administrarea asigurării unei anumite categorii de riscuri, în numele lor și pentru aceștia, uneia dintre întreprinderile de asigurare, unui broker comun sau unui organism comun înființat în acest scop;
5.
„pooluri de coreasigurare” înseamnă grupuri constituite de întreprinderi de asigurare fie direct, fie prin intermediul unui broker sau al unor agenți autorizați, posibil cu asistența uneia sau a mai multor întreprinderi de reasigurare, cu excepția unor acorduri de coreasigurare ad-hoc pe piața de subscriere, în care o anumită parte dintr-un risc dat este acoperită de asiguratorul principal, iar partea de risc rămasă este acoperită de coasiguratori, care sunt invitați astfel să acopere această parte pentru:
(a)
a-și reasigura reciproc, integral sau parțial, obligațiile pentru o anumită categorie de riscuri;
(b)
a accepta, în mod excepțional, în numele și pentru toți participanții reasigurarea aceleiași categorii de riscuri;
6.
„riscuri noi” înseamnă:
(a)
riscuri care nu existau înainte și în cazul cărora acoperirea asigurării impune conceperea unui produs de asigurare complet nou, care să nu implice o extindere, o îmbunătățire sau o înlocuire a unui produs de asigurare existent; sau
(b)
în situații excepționale, riscuri a căror natură, potrivit unei analize obiective, s-a modificat atât de mult, încât nu este posibil să se stabilească dinainte capacitatea de subscriere necesară pentru a acoperi un astfel de risc;
7.
„primă comercială” înseamnă prețul perceput de la cumpărător pentru o poliță de asigurare.
CAPITOLUL II
COMPILAȚII, TABELE ȘI STUDII REALIZATE ÎN COMUN
Articolul 2
Exceptare
În temeiul articolului 101 alineatul (3) din tratat și sub rezerva dispozițiilor prezentului regulament, articolul 101 alineatul (1) din tratat nu se aplică acordurilor încheiate între două sau mai multe întreprinderi din sectorul asigurărilor în ceea ce privește:
(a)
compilarea și distribuirea în comun a informațiilor necesare pentru:
(i)
calcularea costului mediu de acoperire a unui risc specific din trecut (denumite în continuare „compilații”);
(ii)
elaborarea tabelelor de mortalitate și a tabelelor care indică incidența bolilor, a accidentelor și a cazurilor de invaliditate aferente asigurărilor care implică un element de capitalizare (denumite în continuare „tabele”);
(b)
realizarea în comun a unor studii privind impactul probabil al condițiilor generale externe întreprinderilor interesate, fie asupra frecvenței sau asupra valorii viitoarelor cereri de despăgubire pentru un anumit risc sau o anumită categorie de riscuri, fie asupra profitabilității diverselor tipuri de investiții (denumite în continuare „studii”), precum și distribuirea rezultatelor acestor studii.
Articolul 3
Condiții de exceptare
(1) Exceptarea prevăzută la articolul 2 litera (a) se aplică cu condiția ca tabelele sau compilațiile:
(a)
să se bazeze pe totalitatea datelor, corespunzătoare unui număr de ani de risc ales ca perioadă de observație, care se referă la riscuri identice sau comparabile într-un număr suficient pentru a constitui o bază care poate fi gestionată statistic și care va furniza informații, între altele, cu privire la următoarele:
(i)
numărul cererilor de despăgubire din perioada menționată;
(ii)
numărul de riscuri individuale asigurate în fiecare an de risc din perioada de observație aleasă;
(iii)
sumele totale plătite sau care urmează a fi plătite pentru cererile de despăgubire depuse în perioada menționată;
(iv)
cuantumul total al capitalului asigurat pentru fiecare an de risc din perioada de observație aleasă;
(b)
să cuprindă o defalcare a datelor statistice disponibile la un nivel de detaliere corespunzător din punct de vedere actuarial;
(c)
să nu cuprindă niciun fel de elemente cu privire la evenimente neprevăzute, venituri rezultate din rezerve, costuri administrative sau comerciale sau contribuții fiscale sau parafiscale și să nu ia în considerare nici veniturile din investiții, nici profiturile anticipate.
(2) Exceptările prevăzute la articolul 2 se aplică cu condiția ca rezultatele compilațiilor, ale tabelelor sau ale studiilor:
(a)
să nu specifice nici identitatea întreprinderilor de asigurare în cauză, nici a părților asigurate;
(b)
atunci când sunt compilate și distribuite, să cuprindă o precizare a faptului că nu sunt obligatorii;
(c)
să nu cuprindă nicio indicație privind nivelul primelor comerciale;
(d)
să fie puse, în condiții rezonabile, abordabile, nediscriminatorii, la dispoziția oricărei întreprinderi de asigurare care solicită o copie a acestora, inclusiv a întreprinderilor de asigurare care nu sunt active pe piața geografică sau pe piața produsului la care se referă rezultatele acestor compilații, tabele sau studii;
(e)
cu excepția cazului în care nedivulgarea este justificată în mod obiectiv din motive de securitate publică, să fie puse, în condiții rezonabile, abordabile și nediscriminatorii, la dispoziția organizațiilor de consumatori sau organizațiilor de clienți care solicită accesul la acestea în condiții specifice și precise și pentru motive foarte bine justificate.
Articolul 4
Acorduri în cazul cărora nu se aplică exceptarea
Exceptările prevăzute la articolul 2 nu se aplică în cazul acordurilor prin care întreprinderile participante se angajează sau se obligă reciproc sau obligă alte întreprinderi să nu utilizeze compilații sau tabele diferite de cele menționate la articolul 2 litera (a) sau să nu se îndepărteze de la rezultatele studiilor menționate la articolul 2 litera (b).
CAPITOLUL III
ACOPERIREA ÎN COMUN A ANUMITOR TIPURI DE RISCURI
Articolul 5
Exceptare
În temeiul articolului 101 alineatul (3) din tratat și sub rezerva dispozițiilor prezentului regulament, articolul 101 alineatul (1) din tratat nu se aplică acordurilor încheiate de două sau mai multe întreprinderi din sectorul asigurărilor în ceea ce privește constituirea și funcționarea poolurilor de întreprinderi de asigurare sau a poolurilor de întreprinderi de asigurare și întreprinderi de reasigurare pentru acoperirea în comun a unei categorii specifice de riscuri sub forma coasigurării sau a coreasigurării.
Articolul 6
Aplicarea exceptării și pragurile cotelor de piață
(1) În ceea ce privește poolurile de coasigurare sau de coreasigurare înființate în scopul de a acoperi riscuri noi, exceptarea prevăzută la articolul 5 litera (e) se aplică pe o perioadă de trei ani de la data înființării inițiale a poolului, indiferent de cota de piață deținută de pool.
(2) În ceea ce privește poolurile de coasigurare sau de coreasigurare care nu intră sub incidența alineatului (1), exceptarea prevăzută la articolul 5 se aplică atâta timp cât prezentul regulament rămâne în vigoare, cu condiția ca cota de piață cumulată deținută de întreprinderile participante în interiorul sau în exteriorul unui pool să nu depășească următoarele praguri:
(a)
în cazul poolurilor de coasigurare, 20 % din orice piață relevantă;
(b)
în cazul poolurilor de coreasigurare, 25 % din orice piață relevantă.
(3) La calcularea cotei de piață a unei întreprinderi participante pe piața relevantă, se ține seama de:
(a)
cota de piață a întreprinderii participante în cadrul poolului respectiv;
(b)
cota de piață a întreprinderii participante în cadrul unui alt pool pe aceeași piață relevantă ca și poolul în cauză, în a cărui componență se regăsește întreprinderea participantă; și
(c)
cota de piață a întreprinderii participante pe aceeași piață relevantă ca și poolul în cauză, în afara oricărui pool.
(4) În scopul aplicării pragurilor cotei de piață prevăzute la alineatul (2), se respectă următoarele reguli:
(a)
cota de piață se calculează pe baza venitului brut din prime; dacă nu sunt disponibile date privind venitul brut din prime, pentru a stabili cota de piață a întreprinderii respective se pot folosi estimări bazate pe alte informații comerciale fiabile de piață, cum ar fi acoperirea asigurării oferite sau valoarea riscului asigurat;
(b)
cota de piață se calculează pe baza datelor corespunzătoare anului calendaristic precedent.
(5) În cazul în care cota de piață menționată la alineatul (2) litera (a) este inițial de maximum 20 %, dar ulterior crește peste acest nivel, fără a depăși 25 %, exceptarea prevăzută la articolul 5 se aplică în continuare pentru o perioadă de doi ani calendaristici consecutivi după anul în care pragul de 20 % a fost depășit prima dată.
(6) În cazul în care cota de piață menționată la alineatul (2) litera (a) este inițial de maximum 20 %, dar ulterior depășește 25 %, exceptarea prevăzută la articolul 5 se aplică în continuare pentru o perioadă de un an calendaristic după anul în care pragul de 25 % a fost depășit prima dată.
(7) Beneficiul alineatelor (5) și (6) nu se poate cumula astfel încât să depășească o perioadă de doi ani calendaristici.
(8) În cazul în care cota de piață menționată la alineatul (2) litera (b) este inițial de maximum 25 %, dar ulterior crește peste acest nivel, fără a depăși 30 %, exceptarea prevăzută la articolul 5 se aplică în continuare pentru o perioadă de doi ani calendaristici consecutivi după anul în care pragul de 25 % a fost depășit prima dată.
(9) În cazul în care cota de piață menționată la alineatul (2) litera (b) este inițial de maximum 25 %, dar ulterior depășește 30 %, exceptarea prevăzută la articolul 5 se aplică în continuare pentru o perioadă de un an calendaristic după anul în care pragul de 30 % a fost depășit prima dată.
(10) Beneficiul alineatelor (8) și (9) nu se poate cumula astfel încât să depășească o perioadă de doi ani calendaristici.
Articolul 7
Condiții de exceptare
Exceptarea prevăzută la articolul 5 se aplică cu condiția ca:
(a)
fiecare întreprindere participantă să aibă dreptul, în condițiile acordării unei perioade rezonabile de preaviz, de a se retrage din pool, fără să fie supusă vreunei sancțiuni;
(b)
regulile poolului să nu oblige nicio întreprindere participantă la pool să asigure sau să reasigure prin intermediul poolului și să nu împiedice nicio întreprindere participantă la pool să asigure sau să reasigure în exteriorul poolului, în întregime sau parțial, orice risc de tipul celor acoperite de pool;
(c)
regulile poolului să nu restricționeze activitatea poolului sau a întreprinderilor participante ale acestuia la asigurarea sau reasigurarea riscurilor localizate într-o anumită zonă geografică a Uniunii;
(d)
acordul să nu limiteze producția sau vânzările;
(e)
acordul să nu ducă la o împărțire a piețelor sau a clienților; și
(f)
întreprinderile participante ale unui pool de coreasigurare să nu convină asupra unor prime comerciale pe care le percep pentru asigurarea directă.
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 8
Perioada de tranziție
Interdicția prevăzută la articolul 101 alineatul (1) din tratat nu se aplică în perioada 1 aprilie 2010-30 septembrie 2010 acordurilor care sunt deja în vigoare la 31 martie 2010 și care nu îndeplinesc condițiile de exceptare prevăzute de prezentul regulament, dar care îndeplinesc condițiile de exceptare prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 358/2003.
Articolul 9
Perioada de valabilitate
Prezentul regulament intră în vigoare la 1 aprilie 2010.
Expiră la 31 martie 2017.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 24 martie 2010.