ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1080/2011/EU
ze dne 25. října 2011
o poskytnutí záruky EU na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Unii a o zrušení rozhodnutí č. 633/2009/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 209 a 212 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Kromě svého základního poslání financovat investice v Evropské unii uskutečňuje Evropská investiční banka (dále jen „EIB“) od roku 1963 finanční operace mimo Unii na podporu vnějších politik Unie. To umožňuje doplnit rozpočtové prostředky Unie dostupné pro vnější regiony o finanční sílu EIB ve prospěch přijímajících zemí. Uskutečňováním těchto finančních operací EIB přispívá k naplnění obecných zásad a politických cílů Unie, včetně rozvoje třetích zemí, a k prosperitě Unie za změněných globálních ekonomických podmínek. Finanční operace EIB na podporu vnějších politik Unie by měly být nadále prováděny v souladu se zásadami řádné bankovní praxe.
(2)
Ustanovení čl. 209 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie ( dále jen „Smlouva o fungování EU“) ve spojení s článkem 208 Smlouvy o fungování EU stanoví, že EIB za podmínek stanovených ve svém statutu přispívá k provádění opatření nezbytných k dosahování cílů unijní politiky rozvojové spolupráce.
(3)
V souladu s článkem 19 statutu EIB mají být žádosti podané přímo u EIB o finanční operace EIB uskutečněné podle tohoto rozhodnutí předloženy k vyjádření Komisi (dále jen „žádost o financování ze strany EIB“).
(4)
Za účelem podpory vnější činnosti Unie a umožnění EIB financovat investice mimo Unii, aniž by to mělo nepříznivý dopad na úvěrovou bonitu EIB, využívala většina operací EIB ve vnějších regionech rozpočtovou záruku EU (dále jen „záruka EU“) spravovanou Komisí.
(5)
Záruka EU byla na období 2007-2011 stanovena rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 633/2009/ES ze dne 13. července 2009 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství (2).
(6)
Záruční fond pro vnější vztahy (dále jen „záruční fond“), zřízený nařízením Rady (ES, Euratom) č. 480/2009 ze dne 25. května 2009, kterým se zřizuje Záruční fond pro vnější vztahy (3), zajišťuje likvidní rezervu pro rozpočet Unie pro případ ztrát z finančních operací EIB a jiných vnějších činností Unie.
(7)
V souladu s rozhodnutím č. 633/2009/ES připravila Komise a EIB přezkum financování EIB v rámci vnější pomoci v polovině období, jenž vychází z nezávislého externího hodnocení, nad nímž vykonával dohled řídící výbor odborníků, z přezkumu provedeného externí poradenskou firmou a zvláštních hodnocení zpracovaných EIB. Dne 12. února 2010 předložil řídící výbor Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a EIB zprávu, která obsahovala jeho závěry a doporučení.
(8)
Řídící výbor dospěl ve své zprávě k závěru, že záruka EU představuje účinný a mocný politický nástroj s velkým finančním a politickým vlivem a že by měla být zachována za účelem krytí rizik politické nebo státní povahy. Byly rovněž navrženy určité změny rozhodnutí č. 633/2009/ES, aby se zajistila maximální přidaná hodnota a účinnost vnějších operací EIB.
(9)
Zásadní je vytvořit seznam zemí, které by mohly být způsobilé získat financování ze strany EIB v rámci záruky EU. Je rovněž vhodné rozšířit seznam zemí, které jsou způsobilé získat financování ze strany EIB v rámci záruky EU, který je v současnosti uveden v příloze I k rozhodnutí č. 633/2009/ES.
(10)
Za účelem promítnutí podstatných změn politiky by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změny přílohy III tohoto rozhodnutí. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předávány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(11)
Částky kryté zárukou EU v každém regionu by měly nadále představovat stropy pro financování ze strany EIB v rámci záruky EU a nikoliv cíle, které má EIB splnit.
(12)
V rámci podpory Unie poskytované třetím zemím za účelem vyrovnání se s celosvětovou hospodářskou a finanční krizí, uspíšila EIB v rámci svého současného mandátu v letech 2009 a 2010 vnější úvěrovou činnost, a to zejména v zemích usilujících o přistoupení a zemích v rámci politiky sousedství a partnerství. Kromě toho si nepokoje v jižním Středomoří na počátku roku 2011 vyžádaly pomoc Unie těmto zemím na zajištění prostředků pro transformaci a modernizaci jejich hospodářství. Proto by měl být strop obecného mandátu na zbývající období mandátu přezkoumán a zvýšen o 1 684 000 000 EUR za účelem lepšího vypořádání se s těmito dočasnými a výjimečnými okolnostmi, aniž by byly dotčeny stropy příštího víceletého finančního rámce.
(13)
Finanční operace EIB plynoucí z výše uvedeného zvýšení stropu obecného mandátu by měly reagovat na politické reformy jednotlivých partnerských zemí posouzené Komisí se zapojením Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) a s ohledem na usnesení Evropského parlamentu a rozhodnutí a závěry Rady. Toto posouzení by mělo zohlednit též přezkum evropské politiky sousedství a obnovený důraz na diferenciaci. V zemích usilujících o přistoupení bude financování ze strany EIB i nadále doplňovat pomoc Unie.
(14)
Kromě regionálních stropů by měl být aktivován doplňkový mandát ve výši 2 000 000 000 EUR, který by měl být přidělen jako finanční krytí pro podporu finančních operací EIB v oblasti zmírňování dopadů změny klimatu a přizpůsobování se této změně v regionech, na něž se mandát vztahuje. EIB by v úzké spolupráci s Komisí mohla svými odbornými znalostmi a zdroji přispívat k podpoře veřejných orgánů i soukromého sektoru při řešení problémů spojených se změnami klimatu a při nejlepším možném využívání dostupných finančních prostředků. U projektů zaměřených na zmírňování dopadů a přizpůsobování by zdroje EIB, tam kde je to možné a vhodné, měly být doplněny zvýhodněnými finančními prostředky dostupnými v rámci rozpočtu EU prostřednictvím efektivní a důsledné kombinace grantů a úvěrů na financování opatření v oblasti změny klimatu v souvislosti s vnější pomocí Unie. Z tohoto hlediska je vhodné, aby výroční zpráva Komise pro Evropský parlament a Radu obsahovala podrobnou zprávu o finančních nástrojích používaných k financování těchto projektů, v níž budou uvedeny výše finančních prostředků poskytnutých ze strany EIB v rámci doplňkového mandátu a příslušné výše grantů.
(15)
V případě zemí, u nichž se má za to, že se nezavázaly plnit náležité cíle týkající se změny klimatu, by mohlo být v rámci mandátu pro změnu klimatu rozhodnuto o omezení jejich způsobilosti získat financování ze strany EIB v oblasti zmírňování dopadů změny klimatu v rámci záruky EU. Jakékoli takové omezení způsobilosti by mělo vycházet z komplexního a uceleného politického hodnocení. Rada by proto měla mít pravomoc rozhodnout, na návrh Komise se zapojením ESVČ, o omezení způsobilosti určité země k financování ze strany EIB v oblasti zmírňování dopadů změny klimatu v rámci záruky EU. Toto omezení by se mělo vztahovat pouze na finanční operace EIB, u nichž je žádost o financování ze strany EIB předložena po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a u nichž dojde k podpisu po 1. lednu 2012.
(16)
V rámci mandátu pro změnu klimatu by měla být poskytnuta určitá flexibilita ohledně regionálního rozdělení, aby se umožnil co nejrychlejší a nejúčinnější přístup k financování dostupnému během tříletého období 2011-2013, přičemž by se mělo usilovat o zajištění vyváženého rozdělení mezi regiony v rámci tohoto období na základě priorit stanovených pro vnější pomoc v rámci obecného mandátu.
(17)
Přezkum vnějšího mandátu EIB v polovině období ukázal, že ačkoliv operace EIB prováděné v hodnoceném období (2000-2009) byly obecně v souladu s vnějšími politikami Unie, mělo by být propojení mezi politickými cíli Unie a jejich operativním prováděním ze strany EIB posíleno a mělo by být přesnější a lépe strukturováno.
(18)
Za účelem zlepšení soudržnosti mandátu, posílení zaměření činnosti EIB v oblasti vnějšího financování na podporu politik Unie a maximálního prospěchu příjemců by toto rozhodnutí mělo v mandátu k finančním operacím EIB pro všechny způsobilé regiony a země stanovit horizontální cíle na vysoké úrovni na základě komparativních silných stránek EIB v oblastech, kde má prokazatelné výsledky. Ve všech regionech, na které se toto rozhodnutí vztahuje, by EIB tedy měla financovat projekty v oblastech zmírňování dopadů změny klimatu a přizpůsobování se této změně (včetně transferu technologií souvisejících s novými zdroji energie), sociální a hospodářské infrastruktury (zejména v dopravě, energetice včetně obnovitelných zdrojů energie, zabezpečení dodávek energie, energetické infrastruktuře, environmentální infrastruktuře včetně vody a hygieny, jakož i v informačních a komunikačních technologiích) a rozvoje místního soukromého sektoru, zejména v rámci podpory malých a středních podniků. Je třeba připomenout, že zlepšení přístupu malých a středních podniků k financování může hrát zásadní roli při oživení hospodářského rozvoje a boji proti nezaměstnanosti. V těchto oblastech by základním cílem finančních operací EIB měla být regionální integrace partnerských zemí, včetně hospodářské integrace zemí usilujících o přistoupení k EU, sousedních zemí a Unie. EIB by mělo být umožněno podporovat přítomnost Unie v partnerských zemích prostřednictvím přímých zahraničních investic, jimiž přispívá k podpoře transferu technologií a předávání znalostí, ať už v rámci záruky EU za investice ve výše zmíněných oblastech nebo na vlastní riziko.
(19)
Chce-li EIB skutečně oslovit malé a střední podniky, měla by spolupracovat s místními institucemi, které ve způsobilých zemích působí jako finanční zprostředkovatelé, zejména s cílem zajistit, aby se část finančních výhod převedla na její klienty a poskytla přidanou hodnotu ve srovnání s jinými zdroji financování. Ve vhodných případech by EIB prostřednictvím svých dohod o spolupráci s těmito zprostředkovatelskými institucemi měla požadovat, aby byly projekty klientů prověřeny, zda vyhovují dohodnutým kritériím v souladu s rozvojovými cíli Unie a vytvářejí přidanou hodnotu. Činnosti finančních zprostředkovatelů na podporu malých a středních podniků by měly být zcela transparentní a měly by o nich být podávány pravidelné zprávy EIB.
(20)
Finanční operace EIB by navíc měly přispívat k naplnění obecných zásad, kterými se podle článku 21 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) řídí vnější činnost Unie, tedy k prosazování a upevňování demokracie a právního státu, lidských práv a základních svobod a k provádění mezinárodních dohod v oblasti životního prostředí, jichž je Unie smluvní stranou. Zejména ve vztahu k rozvojovým zemím, ve smyslu seznamu příjemců veřejné rozvojové pomoci sestaveného Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), by měly finanční operace EIB podporovat: udržitelný hospodářský a sociální rozvoj a rozvoj v oblasti životního prostředí v těchto zemích, především v těch nejvíce znevýhodněných, hladké a postupné zapojení těchto zemí do světové ekonomiky, kampaň proti chudobě a soulad s cíli schválenými Unií v návaznosti na OSN a další příslušné mezinárodní organizace.
(21)
Zatímco silnou stránkou EIB i nadále zůstává její povaha jednoznačně investiční banky, měla by EIB na základě tohoto rozhodnutí v úzké koordinaci s Komisí a pod demokratickým dohledem Evropského parlamentu stanovit dopad svých vnějších operací na rozvoj a řídit se přitom zásadami Evropského konsensu o rozvoji a zásadami stanovenými v článku 208 Smlouvy o fungování EU, jakož i zásadami účinnosti pomoci uvedenými v Pařížské deklaraci z roku 2005 a v Akčním programu z Akkry z roku 2008. To by měla provádět prostřednictvím řady konkrétních opatření, zejména posílením své schopnosti posuzovat environmentální, sociální a rozvojové aspekty projektů, včetně lidských práv a rizik spojených s konflikty, a podporou místních konzultací s veřejnými orgány a občanskou společností. Při provádění kontrol náležité opatrnosti v souvislosti s projekty by EIB ve vhodných případech v souladu se sociálními a environmentálními zásadami Unie měla požadovat, aby předkladatelé projektů vedli konzultace na místní úrovni a zveřejňovali jejich výsledky. Dále by se měla EIB blíže zaměřit na odvětví, ve kterých má spolehlivé odborné znalosti z finančních operací v rámci Unie a která dále podpoří rozvoj dotyčné země, jako například na přístup k financování pro malé a střední podniky a mikrosubjekty, na odvětví environmentální infrastruktury včetně vody a hygieny, udržitelné dopravy a zmírňování změny klimatu, zejména v oblasti obnovitelné energie. Financování by mohlo rovněž zahrnovat projekty na podporu infrastruktury v oblasti zdravotnictví a vzdělávání, pokud mají jasnou přidanou hodnotu.
(22)
EIB by také měla postupně posilovat svoji činnost na podporu přizpůsobování se změně klimatu, případně ve spolupráci s jinými mezinárodními finančními institucemi a evropskými dvoustrannými finančními institucemi. Další požadavky nově zavedené tímto rozhodnutím by vyžadovaly přístup ke zvýhodněným finančním prostředkům a postupné přizpůsobení z hlediska lidských zdrojů při současném prosazování a využívání efektivity, účelnosti a součinnosti. Činnost EIB by také měla doplňovat cíle a priority Unie spojené s budováním institucí a odvětvovými reformami. V neposlední řadě by EIB měla vymezit ukazatele výkonnosti navázané na rozvojové a environmentální aspekty projektů a jejich výsledků.
(23)
Se vstupem Lisabonské smlouvy v platnost byla s cílem zvýšit dopad a soudržnost vnějších vztahů Unie vytvořena funkce vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
(24)
V posledních letech také došlo k rozšíření a posílení politik vnějších vztahů Unie. To se týká zejména předvstupní strategie, evropské politiky sousedství, strategie Unie pro Střední Asii, obnovených partnerství s Latinskou Amerikou a jihovýchodní Asií, jakož i strategických partnerství Unie s Ruskem, Čínou a Indií. Totéž platí také pro unijní politiky rozvojové spolupráce, které byly nyní rozšířeny na všechny rozvojové země. Od roku 2007 jsou vnější vztahy Unie podporovány také novými finančními nástroji, tedy nástrojem předvstupní pomoci, evropským nástrojem sousedství a partnerství, finančním nástrojem pro rozvojovou spolupráci, evropským nástrojem pro demokracii a lidská práva a nástrojem stability.
(25)
S ohledem na zřízení ESVČ by Komise a EIB měly po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost pozměnit memorandum o porozumění týkající se spolupráce a koordinace v regionech, které jsou uvedeny v rozhodnutí Rady 2006/1016/ES ze dne 19. prosince 2006 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství (4), a ve vhodných případech a se souhlasem vysokého představitele rozšířit uplatňování nového memoranda o porozumění i na ESVČ, zejména pokud jde o pravidelný a systematický dialog mezi Komisí a EIB na strategické úrovni, do něhož by měla být zapojena také ESVČ, a další aspekty spadající do pravomoci ESVČ.
(26)
V souladu s čl. 209 odst. 3 Smlouvy o fungování EU by EIB měla ve všech regionech, v nichž rozvíjí své aktivity, usilovat o nepřímou podporu dosažení rozvojových cílů tisíciletí pro rok 2015 jako nezbytné opatření pro provádění unijní politiky rozvojové spolupráce.
(27)
V zájmu posílení soudržnosti celkové podpory Unie v dotyčných regionech by se měly využívat příležitosti pro případné spojení finančních prostředků EIB s rozpočtovými zdroji Unie, například ve formě záruk, rizikového kapitálu, úrokových dotací a spolufinancování investic spolu s technickou pomocí při vypracování a provádění projektu, a to prostřednictvím nástroje předvstupní pomoci, evropského nástroje sousedství a partnerství, finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje pro demokracii a lidská práva a nástroje stability. Kdykoli k takovému spojení finančních prostředků EIB s jinými rozpočtovými zdroji Unie dojde, měly by být v rozhodnutích o financování zřetelně identifikovány zdroje, které mají být použity. Výroční zpráva Komise pro Evropský parlament a Radu o finančních operacích EIB prováděných podle tohoto rozhodnutí by měla obsahovat podrobný rozpis rozpočtových zdrojů a finančních nástrojů použitých ve spojení s finančními prostředky EIB.
(28)
Mělo by být zajištěno, aby vnější finanční operace EIB na všech úrovních, od strategického plánování na výchozí úrovni po navazující rozvoj projektů, byly v souladu s vnějšími politikami Unie a s cíli na vysoké úrovni stanovenými v tomto rozhodnutí a aby je podporovaly. V zájmu zvýšení soudržnosti vnějších činností Unie by měl být dále posílen dialog o politice a strategii mezi Komisí, ESVČ a EIB. Za týmž účelem by mezi Komisí, ESVČ a EIB měla existovat užší spolupráce a včasná vzájemná výměna informací na operační úrovni. Kanceláře EIB mimo území Unie by se měly nacházet v první řadě při delegacích EU, aby se tato spolupráce posílila a obě instituce se mohly podělit o provozní náklady. Případná včasná výměna názorů Komisí, ESVČ a EIB pak má zvláštní význam v procesu přípravy programových dokumentů s cílem maximalizovat synergii mezi činnostmi těchto tří institucí Unie.
(29)
Praktická opatření na propojení cílů obecného mandátu a jejich provádění by měla být stanovena v regionálních operačně-technických pokynech. Tyto pokyny by měly být v souladu se širším rámcem regionální politiky Unie stanoveným v tomto rozhodnutí. Měly by odrážet strategie Unie pro jednotlivé země a jejich cílem by mělo být zajistit, aby finanční prostředky poskytované ze strany EIB doplňovaly v jednotlivých regionech odpovídající politiky, programy a nástroje pomoci Unie.
(30)
EIB by měla za konzultací s Komisí připravit orientační víceletý program plánovaného objemu podepsaných finančních operací EIB, aby bylo zajištěno odpovídající rozpočtové plánování, pokud jde o přidělování prostředků do záručního fondu, a aby byla zajištěna slučitelnost prognóz EIB ohledně financování se stropy stanovenými v tomto rozhodnutí. Komise by měla tyto prognózy zohlednit ve svém pravidelném rozpočtovém plánování předávaném rozpočtovému orgánu.
(31)
Měl by být prostudován vývoj platformy Unie pro spolupráci a rozvoj s cílem optimalizovat fungování mechanismů pro kombinování grantů a úvěrů ve vnějších regionech. Za tímto účelem by Komise měla vytvořit skupinu odborníků z členských států, ESVČ a EIB, která by posoudila náklady a přínosy takovéto platformy. Při svých úvahách by tato skupina měla konzultovat jiné relevantní aktéry včetně evropských mnohostranných a dvoustranných finančních institucí. Tato platforma by měla nadále podporovat součinnost a mechanismy vzájemné důvěry založené na komparativní výhodě jednotlivých institucí a zároveň respektovat úlohu a výsady Komise při plnění rozpočtu Unie a úlohu a výsady EIB při poskytování úvěrů. Na základě zjištění skupiny odborníků by Komise měla do poloviny roku 2012 podat zprávu Evropskému parlamentu a Radě a podle okolností předložit návrh na takovou platformu.
(32)
EIB by měla být povzbuzována, aby zvyšovala objem svých operací a diverzifikovala své finanční nástroje mimo Unii bez využití záruky EU, tak aby existovaly podněty k využívání záruky v případě zemí a projektů s obtížným přístupem na trh, s přihlédnutím k udržitelnosti dluhu, a v případech, kdy tak záruka vede k vyšší přidané hodnotě. EIB by proto s přihlédnutím ke své vlastní schopnosti absorbovat riziko, a vždy za účelem podpory cílů politiky Unie v oblasti vnějších vztahů, měla být nabádána ke zvyšování částek, které poskytuje formou půjček na své vlastní riziko, mimo jiné podporováním hospodářských zájmů Unie, a to zejména v zemích usilujících o přistoupení k Unii, v sousedních zemích a v případě jiných regionů v zemích, které dosahují požadovaného investičního stupně, ale také v zemích s nižším investičním stupněm, má-li EIB vhodné záruky třetích stran. Za konzultací s Komisí by EIB měla vypracovat politiku pro rozhodování o tom, zda projekty zahrne do mandátu v rámci záruky EU, nebo do financování na vlastní riziko ze strany EIB. Tato politika by zejména měla vzít v úvahu bonitu dotčených zemí a projektů.
(33)
EIB by měla zvážit zvýšení objemu svých finančních operací podle tohoto rozhodnutí u státem řízených veřejnoprávních subjektů, pokud u těchto operací provede náležité hodnocení úvěrového rizika.
(34)
EIB by měla rozšířit spektrum nabízených nových inovačních finančních nástrojů, včetně zaměření se na tvorbu záručních nástrojů v co největším rozsahu, s přihlédnutím ke strategiím EIB pro řízení rizik. Dále by EIB měla být povzbuzována, aby poskytovala úvěry v místních měnách a vydávala dluhopisy na místních trzích, za předpokladu, že partnerské země zavedou nezbytné strukturální reformy, zejména ve finančním sektoru, jakož i jiná opatření k usnadnění činnosti EIB.
(35)
Aby se zajistilo, že EIB splní požadavky mandátu ve všech regionech a subregionech, měly by být na vnější činnosti EIB postupně přidělovány dostatečné lidské a finanční zdroje. To by mělo zahrnovat zejména dostatečnou kapacitu na podporu unijních cílů rozvojové spolupráce, na větší zaměření se na posouzení environmentálních, sociálních a rozvojových aspektů jejích činností ex ante a na účinné sledování projektů během jejich provádění. Je třeba využít příležitostí k dalšímu zvyšování efektivity a účinnosti a aktivně usilovat o dosažení součinnosti.
(36)
Při svých finančních operacích mimo Unii, které spadají do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, by měla EIB dále usilovat o posílení koordinace a spolupráce s jinými mezinárodními finančními institucemi a evropskými dvoustrannými finančními institucemi, včetně případné spolupráce, pokud jde o odvětvové podmínky a vzájemnou důvěru v postupy, o využívání společného spolufinancování a podílení se na celosvětových iniciativách, jako jsou iniciativy na podporu koordinace a efektivity pomoci. Cílem této koordinace a spolupráce by měla být minimalizace potenciálního zdvojování nákladů a nadbytečného překrývání činností. Toto úsilí má být založeno na vzájemnosti. Zásady stanovené v tomto rozhodnutí by se měly rovněž uplatňovat v případech, kdy je financování ze strany EIB prováděno prostřednictvím dohod o spolupráci s jinými mezinárodními finančními institucemi a evropskými dvoustrannými finančními institucemi.
(37)
V zemích mimo Unii, v nichž provádí společnou činnost s jinými evropskými finančními institucemi, by EIB měla zejména zlepšit vzájemnou spolupráci prostřednictvím dohod, jako je například trojstranné memorandum o porozumění mezi Komisí, skupinou EIB a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj (EBRD), které by upravovaly spolupráci mimo území Unie a umožnily skupině EIB a EBRD vzájemně doplňovat své činnosti tím, že se budou opírat o své vlastní komparativní výhody.
(38)
Mělo by být zintenzivněno podávání zpráv a předávání informací ze strany EIB Komisi, aby mohla Komise rozšířit svou výroční zprávu pro Evropský parlament a Radu o finančních operacích EIB prováděných podle tohoto rozhodnutí. Další požadavky na podávání zpráv uvedené v tomto bodě odůvodnění by se měly vztahovat pouze na finanční operace EIB, u nichž je žádost o financování ze strany EIB podána po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a u nichž dojde k podpisu po 1. lednu 2012. Zpráva by měla zejména zhodnotit soulad finančních operací EIB s tímto rozhodnutím, přičemž by měla vzít v úvahu regionální operačně-technické pokyny, a měla by zahrnovat oddíly týkající se přidané hodnoty EIB, jako je podpora vnějších politik Unie, požadavků mandátu, kvality financovaných operací, přenesení finančních výhod na klienty a oddíly týkající se spolupráce s Komisí, jinými mezinárodními finančními institucemi a dvoustrannými dárci, včetně spolufinancování. Zpráva by měla rovněž zhodnotit, jak EIB při přípravě a sledování financovaných projektů zohledňuje ekonomickou, finanční, environmentální a sociální udržitelnost. Měla by rovněž obsahovat zvláštní oddíl věnovaný podrobnému vyhodnocení opatření, která EIB přijala za účelem zajištění souladu se současným mandátem, jak je stanoven v rozhodnutí č. 633/2009/ES, se zvláštním zřetelem na finanční operace EIB využívající finančních subjektů nacházejících se v nespolupracujících jurisdikcích. EIB by při svých finančních operacích měla přiměřeně provádět své politiky vůči nedostatečně regulovaným nebo nespolupracujícím jurisdikcím, s cílem přispět k mezinárodnímu boji proti daňovým podvodům a daňovým únikům. Zpráva by měla obsahovat vyhodnocení sociálních a rozvojových aspektů projektů. Zpráva by měla být zveřejněna, aby občanská společnost a přijímající země mohly vyjádřit své stanovisko. V případě potřeby by zpráva měla zahrnovat odkazy na významné změny okolností, které by odůvodnily další změny mandátu před koncem období. Tato zpráva by měla zejména obsahovat rozpis financování ze strany EIB podle tohoto rozhodnutí spolu s veškerými finančními zdroji Unie a jiných dárců, aby poskytla přehled o finanční angažovanosti související s finančními operacemi.
(39)
Finanční operace EIB by měly být i nadále řízeny v souladu s jejími vlastními pravidly a postupy, včetně vhodných kontrolních opatření a opatření přijatých za účelem předcházení daňovým únikům, a v souladu s příslušnými pravidly a postupy ve vztahu k Účetnímu dvoru a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF).
(40)
Komise by měla být zejména vyzvána, aby při předkládání návrhu na záruku EU v příštím finančním rámci v úzké spolupráci s EIB a s přihlédnutím k důsledkům vyčlenění prostředků pro Záruční fond pro vnější vztahy posoudila stropy, na které se záruka EU vztahuje, seznam způsobilých zemí, a možnost, aby EIB poskytovala mikroúvěrové financování a další druhy nástrojů. Komise a EIB by měly posoudit možnosti, jak v budoucnu posílit součinnost mezi nástrojem předvstupní pomoci, evropským nástrojem sousedství a partnerství, finančním nástrojem pro rozvojovou spolupráci, evropským nástrojem pro demokracii a lidská práva a nástrojem stability a mandátem EIB pro poskytování úvěrů třetím zemím.
(41)
Tímto rozhodnutím nejsou dotčena jednání a rozhodnutí o budoucím víceletém finančním rámci.
(42)
Z těchto důvodů a z důvodu právní jistoty a jasnosti by mělo být rozhodnutí č. 633/2009/ES zrušeno,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Záruka EU
1. Evropská unie poskytne Evropské investiční bance (EIB) rozpočtovou záruku EU na financování operací prováděných mimo území Unie (dále jen „záruka EU“). Záruka EU je poskytnuta jako paušální záruka na všechny splatné platby dosud neobdržené EIB v souvislosti s úvěry a úvěrovými zárukami na investiční projekty EIB, které jsou způsobilé podle odstavce 2. Poskytování financí ze strany EIB musí být v souladu se všeobecnými zásadami vnější činnosti Unie a přispívat k dosahování jejích cílů a politik. Cílem financování ze strany EIB v rozvojových zemích ve smyslu seznamu příjemců veřejné rozvojové pomoci sestaveného OECD je nepřímo přispívat k plnění rozvojových cílů jako snižování chudoby prostřednictvím růstu podporujícího začlenění a udržitelného hospodářského a sociálního rozvoje.
2. K získání záruky EU jsou způsobilé úvěry a úvěrové záruky EIB poskytnuté na investiční projekty uskutečněné v zemích, které jsou uvedeny v příloze III, a poskytnuté v souladu s pravidly a postupy EIB, včetně prohlášení EIB o sociálních a environmentálních normách, a na podporu příslušných cílů vnější politiky Unie, pokud bylo financování ze strany EIB poskytnuto v souladu s podepsanou dohodou, jejíž platnost dosud neuplynula a jež ani nebyla ukončena (dále jen „finanční operace EIB“).
3. Záruka EU je omezena na 65 % celkové částky vyplacených úvěrů a záruk poskytnutých v rámci finančních operací EIB po odečtení všech uhrazených částek a přičtení všech souvisejících částek.
4. Záruka EU kryje finanční operace EIB podepsané během období od 1. února 2007 do 31. prosince 2013. Finanční operace EIB podepsané podle rozhodnutí Rady 2006/1016/ES, a 2008/847/ES (5) a podle rozhodnutí č. 633/2009/ES nadále využívají záruku EU podle tohoto rozhodnutí.
5. Pokud do konce období uvedeného v odstavci 4 Evropský parlament a Rada nepřijmou na návrh Komise v souladu s článkem 13 rozhodnutí o poskytnutí nové záruky EU na finanční operace EIB mimo Unii, prodlužuje se uvedené období automaticky o šest měsíců.
Článek 2
Stropy mandátu
1. Maximální strop finančních operací EIB v rámci záruky EU po celé období 2007-2013 po odečtení zrušených částek nepřekročí 29 484 000 000 EUR; tento maximální strop je rozdělen na dvě části:
a)
obecný mandát ve výši 27 484 000 000 EUR;
b)
mandát pro změnu klimatu ve výši 2 000 000 000 EUR.
2. Obecný mandát je rozdělen na regionální stropy a podstropy, jak je stanoveno v příloze I. V rámci regionálních stropů EIB postupně zajistí vyvážené rozdělení mezi jednotlivé země v regionech, na něž se vztahuje obecný mandát.
3. Obecný mandát se vztahuje na finanční operace EIB, které sledují cíle stanovené v článku 3.
4. Mandát pro změnu klimatu se vztahuje na finanční operace EIB ve všech zemích, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, pokud tyto finanční operace podporují klíčový cíl politiky Unie spočívající v řešení změny klimatu podporou projektů zmírňování dopadů změny klimatu a přizpůsobování se této změně, které přispívají k celkovému cíli Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu zejména tím, že potlačují nebo snižují emise skleníkových plynů v oblasti obnovitelných zdrojů energie, energetické účinnosti a udržitelné dopravy nebo zvyšují odolnost vůči negativním dopadům změny klimatu na zranitelné země, odvětví a komunity. Mandát pro změnu klimatu se provádí v úzké spolupráci s Komisí, přičemž je-li to možné a vhodné, se financování ze strany EIB kombinuje s rozpočtovými prostředky Unie.
Ve vhodných případech může Rada na návrh Komise rozhodnout o omezení způsobilost určité země k financování ze strany EIB v oblasti zmírňování dopadů změny klimatu v rámci záruky EU. Takové omezení způsobilosti k financování v rámci mandátu pro změnu klimatu se vztahuje pouze na finanční operace EIB, u nichž je požádáno o financování ze strany EIB po 30. říjnu 2011 a u nichž dojde k podpisu po 1. lednu 2012.
5. V souvislosti s mandátem pro změnu klimatu se EIB snaží zajistit do konce období uvedeného v čl. 1 odst. 4 vyvážené rozdělení podepsaných finančních operací mezi regiony, na něž se vztahuje příloha III. EIB zejména zajistí, aby region uvedený v příloze III bodě A neobdržel více než 40 % částky přidělené na tento mandát, region uvedený v bodě B více než 50 %, region uvedený v bodě C více než 30 % a region uvedený v bodě D více než 10 % této částky. Mandát pro změnu klimatu se využívá k financování projektů, které úzce souvisejí se základními pravomocemi EIB, mají přidanou hodnotu a maximalizují účinek na přizpůsobení se změně klimatu a na zmírňování jejích dopadů.
6. Plnění obecného mandátu i mandátu pro změnu klimatu se řídí zásadami řádné bankovní praxe.
Článek 3
Cíle obecného mandátu
1. Záruka EU se poskytuje na finanční operace EIB, jež podporují některý z těchto obecných cílů:
a)
rozvoj místního soukromého sektoru, zejména podporu malých a středních podniků;
b)
rozvoj sociální a hospodářské infrastruktury, včetně dopravy, energetiky, environmentální infrastruktury a informačních a komunikačních technologií;
c)
zmírňování dopadů změny klimatu a přizpůsobování se této změně, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 4.
2. V rámci základních pravomocí EIB přispívají její finanční operace podle tohoto rozhodnutí k naplnění obecných zásad, kterými se podle článku 21 Smlouvy o EU řídí vnější činnost Unie, a k provádění mezinárodních dohod v oblasti životního prostředí, jichž je Unie smluvní stranou.
3. Základním cílem finančních operací EIB v oblastech, na něž se vztahuje odstavec 1, je regionální integrace partnerských zemí, včetně hospodářské integrace zemí usilujících o přistoupení k Unii, sousedních zemí a Unie.
4. EIB zváží rozšíření své činnosti na podporu infrastruktury v oblasti zdravotnictví a vzdělávání, bude-li mít tato činnost jasnou přidanou hodnotu.
Článek 4
Země, na něž se vztahuje záruka EU
1. Seznam zemí, které by mohly být způsobilé pro financování ze strany EIB v rámci záruky EU, je uveden v příloze II. Seznam zemí způsobilých pro financování ze strany EIB v rámci záruky EU je uveden v příloze III a může obsahovat pouze některou ze zemí uvedených v příloze II. U zemí, které nejsou uvedeny v příloze II, se o způsobilosti dané země pro financování ze strany EIB v rámci záruky EU rozhodne v jednotlivých případech řádným legislativním postupem.
2. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 5, pokud jde o změny přílohy III. Rozhodnutí Komise přitom vychází ze všeobecného posouzení hospodářské a politické situace, včetně otázek souvisejících s demokracií, lidskými právy a základními svobodami, jakož i z příslušných usnesení Evropského parlamentu a rozhodnutí a závěrů Rady. Akty v přenesené pravomoci, kterými se mění příloha III nejsou dotčeny záruky EU na financování ze strany EIB podepsané před vstupem těchto aktů v přenesené pravomoci v platnost.
3. Záruka EU se vztahuje pouze na finanční operace EIB prováděné ve způsobilých zemích, které s EIB uzavřely rámcovou dohodu o právních podmínkách provádění těchto operací.
4. Záruka EU se nevztahuje na finanční operace EIB v určité zemi, jestliže dohoda o těchto operacích byla podepsána po přistoupení uvedené země k Unii.
Článek 5
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci se svěřuje Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 4 je svěřena Komisi na dobu neurčitou počínaje 30. říjnem 2011.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 4 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 6
Příspěvek finančních operací EIB k politikám Unie
1. Komise vypracuje společně s EIB regionální operačně-technické pokyny pro financování ze strany EIB podle tohoto rozhodnutí.
Tyto regionální operačně-technické pokyny, jejichž cílem je zajistit, aby finanční operace EIB podporovaly politiky Unie, musí být v souladu se širším rámcem regionální politiky Unie uvedeným v příloze IV. Regionální operačně-technické pokyny budou zejména zajišťovat, aby financování ze strany EIB v rámci tohoto rozhodnutí v jednotlivých regionech doplňovalo odpovídající politiky, programy a nástroje pomoci Unie.
Při vypracování těchto pokynů budou Komise a EIB v případě potřeby konzultovat Evropskou službu pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“) ohledně politických otázek a zohlední relevantní usnesení Evropského parlamentu a rozhodnutí a závěry Rady.
Okamžitě po vydání pokynů a jakékoli jejich aktualizaci je Komise předá Evropskému parlamentu a Radě.
V rámci stanoveném regionálními operačně-technickými pokyny vymezí EIB příslušné strategie financování a zajistí jejich provádění.
2. Soulad finančních operací EIB s cíli vnější politiky Unie musí být sledován v souladu s článkem 11. S cílem usnadnit toto sledování vyvine EIB ukazatele pro měření výsledků financovaných projektů z hlediska rozvoje, životního prostředí a lidských práv a zohlední přitom příslušné ukazatele obsažené v Pařížské deklaraci o účinnosti pomoci. Součástí ukazatelů měřících výsledky projektů z hlediska životního prostředí by měla být kritéria pro „čisté technologie“, jež se v zásadě zaměří na energetickou účinnost a technologie na snižování emisí.
3. Záruka EU se neposkytne na finanční operaci EIB, pokud k této operaci Komise zaujme záporné stanovisko v rámci postupu podle článku 19 statutu EIB.
4. V souladu s unijními a mezinárodními cíli v oblasti změny klimatu předloží EIB ve spolupráci s Komisí do 31. prosince 2012 strategii, jak v rámci svého mandátu pro poskytování úvěrů třetím zemím postupně a plynule zvýšit procentní podíl projektů na podporu snižování emisí CO2 a postupně ukončit financování projektů, které dosažení cílů Unie v oblasti klimatu brání.
5. S ohledem na nové požadavky zavedené tímto rozhodnutím zajistí řídící orgány EIB postupné přizpůsobení zdrojů EIB včetně personálních, aby byly požadavky stanovené v tomto rozhodnutí odpovídajícím způsobem splněny. Je třeba využít příležitostí k dalšímu zvyšování efektivity a účinnosti a aktivně usilovat o dosažení součinnosti.
Článek 7
Hodnocení rozvojových aspektů projektů ze strany EIB
1. V souvislosti s rozvojovými aspekty projektů, na něž se vztahuje záruka EU, provede EIB důkladnou kontrolu náležité opatrnosti a ve vhodných případech vyžaduje v souladu se sociálními a environmentálními zásadami Unie příslušné veřejné konzultace na místní úrovni.
EIB zahrne do vlastních pravidel a postupů nezbytná ustanovení týkající se posouzení environmentálního a sociálního dopadu projektů a aspektů spojených s lidskými právy, aby se zajistilo, že na základě tohoto rozhodnutí budou podporovány pouze projekty, které jsou hospodářsky, finančně, environmentálně a sociálně udržitelné.
Komise začlení do výroční zprávy pro Evropský parlament a Radu souhrnné hodnocení rozvojového hlediska činností EIB, které bude vycházet z kontroly náležité opatrnosti prováděné u projektů.
Pokud je to vhodné, posoudí se i možnost zvýšit během projektového cyklu kapacity příjemců financování ze strany EIB prostřednictvím technické pomoci.
2. Kromě předběžného hodnocení rozvojových aspektů požaduje EIB po předkladatelích projektů, aby v průběhu provádění projektu a až do jeho dokončení důkladně sledovali mimo jiné dopady projektu na rozvoj, životní prostředí a lidská práva. EIB posoudí informace poskytnuté předkladatelem projektu. EIB sleduje pokud možno i výsledky činnosti finančních zprostředkovatelů na podporu malých a středních podniků. Je-li to možné, výsledky tohoto sledování se zveřejní.
3. EIB podává Komisi výroční zprávy, v nichž hodnotí očekávané dopady operací financovaných v průběhu roku na rozvoj.
Tyto zprávy vycházejí z ukazatelů EIB pro měření výsledků, jež jsou uvedeny v čl. 6 odst. 2. Komise předkládá zprávy EIB o rozvoji Evropskému parlamentu a Radě v rámci každoročního podávání zpráv podle článku 11 a zveřejňuje je, aby k věci mohly vyjádřit své stanovisko rovněž zúčastněné subjekty, včetně občanské společnosti a přijímajících zemí.
Evropský parlament tyto výroční zprávy projedná s ohledem na stanoviska všech zainteresovaných stran.
4. Požadavky uvedené v tomto článku se vztahují pouze na finanční operace EIB, u nichž je žádost o financování ze strany EIB podána po 30. říjnu 2011 a u nichž dojde k podpisu po 1. lednu 2012.
Článek 8
Spolupráce s Komisí a ESVČ
1. Je posilován soulad vnějších činností EIB s cíli vnější politiky Unie s cílem maximalizovat součinnost mezi financováním ze strany EIB a rozpočtovými zdroji Unie, zejména vypracováním regionálních operačně-technických pokynů uvedených v článku 6 a pomocí pravidelného a systematického dialogu a včasné výměny informací týkajících se:
a)
strategických dokumentů vypracovaných Komisí nebo případně ESVČ, jako jsou strategické dokumenty pro jednotlivé země a regiony, orientační programy, akční plány a předvstupní dokumenty;
b)
strategických plánovacích dokumentů EIB a zdrojů projektů;
c)
ostatních politických a operačních hledisek.
2. Spolupráce se uskutečňuje na regionálně rozlišeném základě při zohlednění role EIB i politik Unie v jednotlivých regionech.
Článek 9
Spolupráce s jinými institucemi veřejného financování
1. Finanční operace EIB se ve vhodných případech stále častěji provádějí ve spolupráci s jinými mezinárodními finančními institucemi nebo evropskými dvoustrannými finančními institucemi s cílem maximalizovat součinnost, spolupráci a efektivitu a zajistit obezřetné a přiměřené sdílení rizik a soudržné projektové a odvětvové podmínky ve snaze minimalizovat potenciální zdvojování nákladů a nadbytečné překrývání činností.
2. Spolupráce uvedená v odstavci 1 se usnadní prostřednictvím koordinace, zejména v rámci memorand o porozumění nebo případně jiných rámců Unie pro regionální spolupráci mezi Komisí, EIB, hlavními mezinárodními finančními institucemi a evropskými dvoustrannými finančními institucemi, které působí v jednotlivých regionech, s přihlédnutím k pravomocím ESVČ.
Článek 10
Krytí a podmínky záruky EU
1. V případě finančních operací EIB, u nichž je jednou ze stran stát nebo za něž se stát zaručil, a jiných finančních operací EIB, u nichž jsou jednou ze stran regionální nebo místní orgány nebo státem vlastněné nebo kontrolované veřejné podniky nebo instituce, jestliže u těchto jiných finančních operací EIB provedla EIB náležité hodnocení úvěrového rizika zohledňující situaci dané země, pokud jde o úvěrová rizika, kryje záruka EU veškeré splatné platby dosud neobdržené EIB (dále jen „globální záruka“).
2. Pro účely odstavce 1 zastupuje Západní břeh Jordánu a pásmo Gazy palestinská samospráva a Kosovo (6) zastupuje Mise OSN v Kosovu nebo správa stanovená v regionálních operačně-technických pokynech uvedených v článku 6.
3. V případě finančních operací EIB neuvedených v odstavci 1 kryje záruka EU veškeré splatné platby dosud neobdržené EIB, pokud bylo neobdržení způsobeno naplněním jednoho z těchto politických rizik (dále jen „záruka na politická rizika“):
a)
zastavení devizového transferu;
b)
vyvlastnění;
c)
válka nebo občanské nepokoje;
d)
odepření spravedlnosti po porušení smlouvy.
4. EIB po konzultaci s Komisí vypracuje jasnou a transparentní politiku přidělování při rozhodování o zdrojích financování operací, které jsou způsobilé získat záruku EU i financování ze strany EIB na její vlastní riziko.
5. Je-li záruka EU uplatněna, postoupí EIB Unii příslušná práva v souladu s dohodou uvedenou v čl. 13 odst. 2.
Článek 11
Výroční zprávy a účetnictví
1. Komise předloží každý rok Evropskému parlamentu a Radě zprávu o finančních operacích EIB uskutečněných na základě tohoto rozhodnutí. Tato zpráva zahrnuje hodnocení finančních operací EIB na úrovni projektů a odvětví a na celostátní a regionální úrovni, jakož i hodnocení příspěvku finančních operací EIB k naplňování cílů vnější politiky a strategických cílů Unie. Zpráva obsahuje souhrnný přehled probíhajících projektů.
Zpráva zejména zhodnotí soulad finančních operací EIB s tímto rozhodnutím, přičemž vezme v úvahu regionální operačně-technické pokyny uvedené v článku 6, a bude obsahovat části týkající se přidané hodnoty pro dosahování politických cílů Unie, hodnocení očekávaného souhrnného dopadu na rozvoj, hodnocení toho, jak EIB při přípravě a sledování financovaných projektů zohlednila environmentální a sociální udržitelnost, a hodnocení spolupráce s Komisí, jinými mezinárodními finančními institucemi a evropskými dvoustrannými finančními institucemi, včetně spolufinancování.
Ve zprávě se uvede zejména rozpis veškerých finančních zdrojů Unie použitých spolu s finančními prostředky EIB a jiných dárců, a vytvoří se tak přehled o finanční angažovanosti související s finančními operacemi prováděnými podle tohoto rozhodnutí. Kromě toho obsahuje i zvláštní část věnovanou podrobnému hodnocení opatření, která EIB přijala, aby dodržela čl. 1 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
2. EIB bude i nadále poskytovat Evropskému parlamentu, Radě a Komisi všechny své nezávislé hodnotící zprávy, které posuzují praktické výsledky konkrétních činností zrealizovaných EIB v rámci jejího mandátu pro poskytování úvěrů třetím zemím.
3. Pro účely odstavce 1 předkládá EIB Komisi výroční zprávy o finančních operacích EIB uskutečněných na základě tohoto rozhodnutí na úrovni projektů a odvětví a na celostátní a regionální úrovni a o naplňování cílů vnější politiky a strategických cílů Unie, včetně spolupráce s Komisí, jinými mezinárodními finančními institucemi a dvoustrannými institucemi, a hodnotící zprávu o dopadu na rozvoj uvedenou v článku 7. Jakákoli memoranda o porozumění mezi EIB a jinými mezinárodními finančními institucemi nebo dvoustrannými institucemi, která se vztahují k finančním operacím podle tohoto rozhodnutí, se zveřejňují, nebo není-li jejich zveřejnění možné, oznamují se Evropskému parlamentu a Radě v rámci výroční zprávy Komise uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
4. EIB poskytne Komisi o každé své finanční operaci statistické, finanční a účetní údaje a jakékoli další doplňující informace nezbytné ke splnění povinnosti Komise podávat zprávy nebo požadavků Účetního dvora, a to spolu s osvědčením auditora o nesplacených částkách finančních operací EIB.
5. Pro účely účetnictví a podávání zpráv Komise o rizicích, na která se vztahuje globální záruka ve smyslu čl. 10 odst. 1 předloží EIB Komisi hodnocení rizik vypracované EIB a informace o bonitě týkající se finančních operací EIB s dlužníky nebo dlužníky krytými zárukou, jinými než státy.
6. Informace uvedené v odstavcích 3, 4 a 5 poskytuje EIB na vlastní náklady.
7. Informace uvedené v odstavcích 3 a 4 rovněž EIB obecně zveřejňuje, přičemž ze zveřejnění vyloučí veškeré informace důvěrné povahy.
8. Informace, zda se na projekt vztahuje záruka EU, se uvede ve shrnutí projektu, které se zveřejňuje na internetových stránkách EIB poté, co projekt projde schvalovací fází.
9. EIB zahrne do své výroční zprávy následné posouzení fungování memoranda o porozumění s evropským veřejným ochráncem práv, a to v rozsahu, v jakém se toto memorandum týká finančních operací EIB, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
10. V příslušných případech se požadavky uvedené v odstavcích 1 a 3 vztahují pouze na finanční operace EIB, u nichž je žádost o financování ze strany EIB podána po 30. říjnu 2011 a u nichž dojde k podpisu po 1. lednu 2012.
Článek 12
Nespolupracující jurisdikce
V rámci svých finančních operací EIB netoleruje žádné činnosti sloužící protiprávním účelům, včetně praní peněz, financování terorismu, daňových podvodů nebo daňových úniků. EIB se zejména nepodílí na žádné finanční operaci prováděných ve způsobilé zemi prostřednictvím zahraniční nespolupracující jurisdikce, kterou za nespolupracující označuje OECD, Finanční akční výbor (FATF) a další příslušné mezinárodní organizace.
Článek 13
Zpětné získávání plateb provedených Komisí
1. Pokud Komise provede jakoukoli platbu v rámci záruky EU, usiluje EIB jménem a na účet Komise o uplatnění nároků týkajících se vyplacených částek.
2. Komise a EIB uzavřou dohodu, kterou se stanoví podrobná ustanovení o uplatňování nároků a postupech pro jejich vymáhání, a to nejpozději do uzavření dohody uvedené v článku 14.
3. V zájmu transparentnosti Komise na svých internetových stránkách zveřejní konkrétní informace o všech případech zpětného získávání plateb podle dohody o záruce uvedené v článku 14, není-li třeba zachovat důvěrnost.
Článek 14
Dohoda o záruce
Komise a EIB uzavřou dohodu o záruce, která bude obsahovat podrobná ustanovení a postupy týkající se záruky EU, a informují o ní Evropský parlament.
Článek 15
Kontrola Účetním dvorem
Záruku EU a v jejím rámci poskytnuté a zpětně získané platby k tíži nebo ve prospěch souhrnného rozpočtu Evropské unie kontroluje Účetní dvůr.
Článek 16
Přezkum
Komise v případě potřeby předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh, kterým se stanoví záruka EU v příštím víceletém finančním rámci.
Článek 17
Závěrečná zpráva
Do 31. října 2014 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí.
Článek 18
Zrušení
Rozhodnutí č. 633/2009/ES se zrušuje.
Článek 19
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ve Štrasburku dne 25. října 2011.
DECIZIA NR. 1080/2011/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 25 octombrie 2011
de acordare a unei garanții a UE Băncii Europene de Investiții pentru pierderile rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi pentru proiecte din afara Uniunii și de abrogare a Deciziei nr. 633/2009/CE
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 209 și 212,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
întrucât:
(1)
Pe lângă misiunea sa principală de finanțare a investițiilor în Uniunea Europeană, începând din 1963, Banca Europeană de Investiții (BEI) a derulat operațiuni de finanțare în afara Uniunii în sprijinul politicilor externe ale Uniunii. Astfel, fondurilor bugetare ale Uniunii aflate la dispoziția regiunilor externe li se poate adăuga forța financiară a BEI, în folosul țărilor beneficiare. Efectuând astfel de operațiuni de finanțare, BEI contribuie la principiile directoare generale și la obiectivele de politică ale Uniunii, inclusiv la dezvoltarea țărilor terțe și la prosperitatea Uniunii în noile circumstanțe economice mondiale. Operațiunile de finanțare ale BEI desfășurate în sprijinul politicilor externe ale Uniunii ar trebui să respecte în continuare principiile bunei gestiuni bancare.
(2)
Articolul 209 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 208 din acesta, prevede că BEI contribuie, în conformitate cu condițiile prevăzute de statutul său, la punerea în aplicare a măsurilor necesare aprofundării obiectivelor politicii de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii.
(3)
În conformitate cu articolul 19 din statutul BEI, cererile destinate direct către BEI pentru operațiuni de finanțare ale BEI care să fie realizate în temeiul prezentei decizii se înaintează Comisiei în vederea prezentării unui aviz („cererea de finanțare din partea BEI”).
(4)
Pentru a sprijini acțiunea externă a Uniunii și a permite BEI să finanțeze investiții în afara Uniunii fără a afecta credibilitatea financiară a BEI, majoritatea operațiunilor sale derulate în regiunile externe au beneficiat de o garanție bugetară a UE (denumită în continuare „garanția UE”), administrată de Comisie.
(5)
Garanția UE a fost stabilită pentru perioada 2007-2011 prin Decizia nr. 633/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 de acordare a unei garanții comunitare Băncii Europene de Investiții pentru pierderile rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității (2).
(6)
Fondul de garantare pentru acțiuni externe (denumit în continuare „Fondul de garantare”), instituit prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 480/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 privind constituirea Fondului de garantare pentru acțiuni externe (3) asigură o rezervă de lichidități pentru bugetul Uniunii în caz de pierderi rezultate din operațiuni de finanțare ale BEI sau din alte acțiuni externe ale Uniunii.
(7)
În conformitate cu Decizia nr. 633/2009/CE, Comisia și BEI au efectuat o evaluare intermediară a finanțărilor externe ale BEI, pe baza unei evaluări externe independente, efectuate sub supravegherea unui comitet de coordonare al „înțelepților”, a unei revizuiri efectuate de un consultant extern și a evaluărilor specifice furnizate de BEI. La 12 februarie 2010, comitetul de coordonare a înaintat un raport Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și BEI, conținând concluziile și recomandările sale.
(8)
Raportul comitetului de coordonare a concluzionat că garanția UE este un instrument de politică puternic și eficace, cu mare influență financiară și politică și că acesta ar trebui menținut în vederea acoperirii riscurilor de natură politică și suverană. Au fost propuse unele modificări ale Deciziei nr. 633/2009/CE pentru a garanta o valoare adăugată și o eficacitate de cel mai înalt nivel a operațiunilor externe ale BEI.
(9)
Este esențial să se stabilească o listă a țărilor potențial eligibile pentru finanțările BEI în temeiul garanției UE. Este de asemenea oportun să se extindă lista țărilor eligibile pentru finanțările BEI în temeiul garanției UE astfel cum este prevăzută în anexa I la Decizia nr. 633/2009/CE.
(10)
Pentru a reflecta evoluțiile politice importante, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei, în ceea ce privește modificarea anexei III la prezenta decizie. Este deosebit de important ca, în timpul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, la timp și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(11)
Sumele acoperite de garanția UE în fiecare regiune ar trebui să reprezinte în continuare plafoane pentru finanțarea BEI în temeiul garanției UE și nu obiective pe care BEI trebuie să le atingă.
(12)
În cadrul sprijinului Uniunii acordat țărilor terțe pentru a face față crizei economice și financiare mondiale, în 2009 și 2010 BEI și-a concentrat activitatea de împrumut extern în principal asupra țărilor aflate în faza de preaderare, precum și asupra țărilor vizate de politica de vecinătate și de parteneriat a Uniunii în temeiul mandatului său actual. Mai mult, tulburările care au afectat regiunea sud-mediteraneeană la începutul anului 2011 fac necesară asistența Uniunii pentru a pune la dispoziția țărilor afectate mijloacele necesare pentru a își reconstrui și moderniza economiile. În consecință, pentru perioada restantă a mandatului, plafonul mandatului general ar trebui revizuit și majorat cu 1 684 000 000 EUR pentru a aborda mai bine aceste circumstanțe temporare și excepționale, fără a aduce atingere plafoanelor din cadrul următorului cadru financiar multianual.
(13)
Operațiunile de finanțare ale BEI care decurg din creșterea menționată anterior a plafonului mandatului general ar trebui să răspundă reformelor politice întreprinse de fiecare țară parteneră, astfel cum au fost evaluate de Comisiei cu implicarea Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE), ținând seama de rezoluțiile Parlamentului European, precum și de deciziile și concluziile Consiliului. Revizuirea politicii europene de vecinătate și accentul reînnoit pus pe diferențiere ar trebui să fie reflectate de asemenea în evaluarea respectivă. În țările aflate în proces de preaderare, finanțarea BEI va completa în continuare asistența acordată de Uniune.
(14)
Pe lângă plafoanele regionale, mandatul opțional de 2 000 000 000 EUR ar trebui activat și alocat drept pachet de sprijin pentru operațiunile de finanțare ale BEI în domeniul atenuării și adaptării referitoare la schimbările climatice în toate regiunile care fac obiectul mandatului. BEI ar putea contribui cu competența și resursele sale, în strânsă cooperare cu Comisia, la sprijinirea autorităților publice și a sectorului privat în privința abordării schimbărilor climatice și a utilizării cât mai judicioase a resurselor financiare disponibile. Pentru proiectele de atenuare și de adaptare, resursele BEI ar trebui completate, atunci când este posibil și adecvat, cu fonduri concesionale puse la dispoziție în conformitate cu bugetul Uniunii, prin intermediul îmbinării eficace și coerente a granturilor și împrumuturilor acordate pentru finanțarea combaterii schimbărilor climatice, în contextul asistenței externe a Uniunii. În acest sens, raportul anual al Comisiei către Parlamentul European și Consiliu ar trebui să conțină o informare detaliată cu privire la instrumentele financiare utilizate pentru finanțarea acestor proiecte, în care să se precizeze cuantumurile finanțărilor BEI acordate în temeiul mandatului opțional și cuantumurile corespunzătoare ale granturilor.
(15)
Eligibilitatea de a primi finanțarea BEI pentru măsuri de atenuare a schimbărilor climatice în condițiile garanției UE ar putea fi restricționată în temeiul mandatului referitor la schimbările climatice în cazul țărilor cu privire la care se consideră că nu s-au angajat să atingă obiective corespunzătoare în materie de schimbări climatice. Orice astfel de restricționare a eligibilității ar trebui să se bazeze pe evaluări politice complexe și cuprinzătoare. Prin urmare, Consiliului ar trebui să aibă competența de a decide, pe baza unei propuneri a Comisiei cu implicarea SEAE, restricționarea eligibilității unei țări de a primi finanțarea BEI pentru atenuarea schimbărilor climatice în condițiile garanției UE. O astfel de restricție ar trebui aplicată numai operațiunilor de finanțare ale BEI pentru care cererea de finanțare din partea BEI este înaintată după intrarea în vigoare a prezentei decizii și care sunt semnate după 1 ianuarie 2012.
(16)
Ar trebui să existe o anumită flexibilitate în ceea ce privește alocările regionale în cadrul mandatului referitor la schimbările climatice, pentru a permite asimilarea cât mai rapidă și mai eficace a finanțărilor disponibile pe parcursul perioadei de trei ani 2011-2013, depunând totodată eforturi pentru a asigura o distribuție echilibrată între regiuni în perioada respectivă, bazată pe prioritățile stabilite pentru ajutorul extern în cadrul mandatului general.
(17)
Evaluarea intermediară a executării mandatului extern al BEI a arătat că, deși operațiunile de finanțare ale BEI efectuate în cursul perioadei acoperite de evaluare (2000-2009) au fost în general conforme cu politicile externe ale Uniunii, legătura dintre obiectivele de politică ale Uniunii și implementarea lor operațională de către BEI ar trebui consolidată și ar trebui să fie mai explicită și mai structurată.
(18)
În vederea ameliorării coerenței mandatului, a direcționării și mai precise a activității de finanțare externă a BEI către sprijinirea politicilor Uniunii și în vederea garantării unui profit maxim beneficiarilor, prezenta decizie ar trebui să stabilească obiective orizontale de înalt nivel în cadrul mandatului pentru operațiunile de finanțare ale BEI în toate regiunile și țările eligibile, bazându-se pe atuurile comparative ale BEI în domeniile în care aceasta a obținut deja succese indiscutabile. În regiunile vizate de prezenta decizie, BEI ar trebui prin urmare să finanțeze proiecte în domeniile atenuării și adaptării în materie de schimbări climatice (inclusiv prin intermediul transferului tehnologiilor legate de noile surse de energie), infrastructurii sociale și economice (în special în ceea ce privește transportul, energia inclusiv energia din surse regenerabile, securitatea energetică, infrastructura energetică, infrastructura de mediu, inclusiv apa și canalizarea, precum și tehnologia informației și comunicațiilor) și dezvoltării sectorului privat local, în mod particular în sprijinul întreprinderilor mici și mijlocii (IMM-uri). Ar trebui reamintit faptul că îmbunătățirea accesului IMM-urilor la finanțare poate avea un rol esențial în stimularea dezvoltării economice și în combaterea șomajului. În aceste domenii, integrarea regională între țările partenere, în special integrarea economică între țările în fază de preaderare, țările vizate de politica de vecinătate și Uniune, ar trebui să constituie un obiectiv subiacent pentru operațiunile de finanțare ale BEI. BEI ar trebui să poată sprijini prezența Uniunii în țările partenere prin investiții străine directe care contribuie la promovarea transferului de tehnologie și de cunoștințe, fie în temeiul garanției UE pentru investiții în domeniile menționate anterior, fie pe riscul său propriu.
(19)
Pentru a ajunge efectiv la IMM-uri, BEI ar trebui să coopereze cu instituțiile locale de intermediere financiară din țările eligibile, în special pentru a garanta faptul că o parte a beneficiilor financiare este transferată clienților și asigură o valoare adăugată în comparație cu alte surse de finanțare. După caz, prin intermediul acordurilor sale de cooperare cu instituțiile de intermediere, BEI ar trebui să solicite verificarea proiectelor clienților săi în raport cu criteriile convenite, în conformitate cu obiectivele de dezvoltare ale Uniunii, pentru a asigura o valoare adăugată. Activitățile intermediarilor financiari de sprijinire a IMM-urilor ar trebui să fie complet transparente și să fie raportate periodic BEI.
(20)
În plus, operațiunile de finanțare ale BEI ar trebui să contribuie la principiile directoare generale ale acțiunii externe a Uniunii, potrivit articolului 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), de promovare și consolidare a democrației și a statului de drept, a drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și la punerea în aplicare a acordurilor internaționale în materie de mediu la care Uniunea este parte. În special, în relația cu țările în curs de dezvoltare, astfel cum sunt definite în lista celor care primesc asistență oficială pentru dezvoltare (AOD) stabilită de Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare în Europa (OCDE), operațiunile de finanțare ale BEI ar trebui să sprijine următoarele: dezvoltarea economică, socială și de mediu durabilă a acestora, mai ales a celor mai dezavantajate dintre acestea; integrarea lor armonioasă și progresivă în economia mondială; campania de combatere a sărăciei; precum și garantarea respectării obiectivelor convenite de Uniune în contextul relațiilor sale cu Organizația Națiunilor Unite și cu alte organizații internaționale competente.
(21)
În timp ce atuul BEI rămâne caracterul său distinct de bancă de investiții, BEI ar trebui, în temeiul prezentei decizii, să încadreze impactul operațiunilor sale externe asupra dezvoltării, în strânsă coordonare cu Comisia și sub controlul democratic al Parlamentului European, în conformitate cu principiile Consensului european privind dezvoltarea, cu principiile prevăzute la articolul 208 din TFUE, precum și cu principiile legate de eficacitatea ajutorului enunțate în Declarația de la Paris din 2005 și cu Agenda de acțiune de la Accra din 2008. Această orientare ar trebui pusă în aplicare prin câteva măsuri concrete, în mod particular prin consolidarea capacității sale de a evalua aspectele sociale, de mediu și de dezvoltare ale proiectelor, inclusiv drepturile omului și riscurile legate de conflicte, și prin promovarea consultărilor la nivel local cu autoritățile publice și societatea civilă. Atunci când aplică principiul diligenței necesare în ceea ce privește un proiect, BEI ar trebui, după caz și în conformitate cu principiile sociale și de mediu ale Uniunii, să solicite promotorului proiectului să efectueze consultări la nivel local și să dea publicității rezultatele acestora. În plus, BEI ar trebui să pună un mai mare accent pe domeniile în care posedă competențe solide, dobândite în cadrul operațiunilor de finanțare realizate în cadrul Uniunii și care vor favoriza dezvoltarea țării în cauză, cum ar fi accesul IMM-urilor și al microentităților la finanțare, infrastructura de mediu, inclusiv apă și canalizare, transportul durabil și măsurile de atenuare în materie de schimbări climatice, în special în ceea ce privește sursele regenerabile de energie. Finanțarea ar putea să includă, de asemenea, proiecte în sprijinul infrastructurii de sănătate și de educație, în cazul în care există o valoare adăugată clară.
(22)
BEI ar trebui de asemenea să își intensifice progresiv activitatea în sprijinul adaptării la schimbările climatice, cooperând cu alte instituții financiare internaționale (IFI) și cu instituțiile financiare bilaterale europene (IFBE), după caz. Cerințele suplimentare introduse prin prezenta decizie ar necesita accesul la resurse concesionale și o adaptare progresivă a resurselor umane și, totodată, ar trebui să se urmărească obținerea și exploatarea eficienței, a eficacității și a sinergiilor. Activitatea BEI ar trebui de asemenea să fie complementară obiectivelor și priorităților Uniunii referitoare la consolidarea instituțiilor și reformele sectoriale. În sfârșit, BEI ar trebui să definească un set de indicatori de performanță privind aspectele legate de dezvoltare și de mediu ale proiectelor și rezultatele acestora.
(23)
Odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, funcția de Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (denumit în continuare „Înalt Reprezentant”), a fost creată cu scopul de a îmbunătăți impactul și coerența relațiilor externe ale Uniunii.
(24)
În ultimii ani s-a înregistrat de asemenea o extindere și o consolidare a politicilor de relații externe ale Uniunii. Acesta a fost în special cazul strategiei de preaderare, al politicii europene de vecinătate, al strategiei UE pentru Asia Centrală, al parteneriatelor reînnoite cu America Latină și Asia de Sud-Est, precum și al parteneriatelor strategice ale Uniunii cu Rusia, China și India. Acesta a fost, de asemenea, cazul politicilor de cooperare pentru dezvoltare ale Uniunii, care au fost în prezent extinse pentru a include toate țările în curs de dezvoltare. Începând cu 2007, relațiile externe ale Uniunii au fost sprijinite, de asemenea, prin noi instrumente financiare, și anume Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA), Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP), Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare (ICD), Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO) și Instrumentul de stabilitate.
(25)
În contextul înființării SEAE și după intrarea în vigoare a prezentei decizii, Comisia și BEI ar trebui să modifice memorandumul de înțelegere privind cooperarea și coordonarea în regiunile vizate prin Decizia 2006/1016/CE din 19 decembrie 2006 a Consiliului privind acordarea unei garanții comunitare Băncii Europene de Investiții în cazul pierderilor rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității (4) și, după caz, cu acordul Înaltului Reprezentant, să extindă noul memorandum de înțelegere la SEAE, în special în ceea ce privește dialogul periodic și sistematic între Comisie și BEI la nivel strategic, care ar trebui să includă SEAE, precum și alte aspecte care țin de competența SEAE.
(26)
Aducându-și contribuția la punerea în aplicare a măsurilor necesare în direcția obiectivelor politicii de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii în conformitate cu articolul 209 alineatul (3) din TFUE, BEI ar trebui să depună eforturi pentru a sprijini în mod indirect realizarea obiectivelor de dezvoltare ale mileniului pentru 2015 în toate regiunile în care își desfășoară activitatea.
(27)
În vederea sporirii coerenței sprijinului global al Uniunii în favoarea regiunilor în cauză, ar trebui identificate posibilități de combinare a finanțării BEI cu resursele bugetare ale Uniunii, atunci când și dacă este necesar, de exemplu sub formă de garanții, capital de risc și subvenții la dobândă, cofinanțarea investițiilor, alături de asistența tehnică pentru pregătirea și punerea în aplicare a proiectelor, prin intermediul IPA, al IEVP, al Instrumentului de finanțare a cooperării pentru dezvoltare, al IEDDO și al Instrumentului de stabilitate. Ori de câte ori se utilizează o astfel de combinație între finanțarea BEI și alte resurse bugetare ale Uniunii, toate deciziile de finanțare ar trebui să precizeze în mod clar resursele care urmează să fie utilizate. Raportul anual al Comisiei către Parlamentul European și Consiliu cu privire la operațiunile de finanțare ale BEI desfășurate în temeiul prezentei decizii ar trebui să conțină o defalcare detaliată a resurselor bugetare și a instrumentelor financiare utilizate în combinație cu finanțarea acordată de BEI.
(28)
La toate nivelurile, de la planificarea strategică în amonte, la dezvoltarea proiectelor în aval, ar trebui garantat faptul că operațiunile de finanțare externă ale BEI respectă și vin în sprijinul politicilor de relații externe ale Uniunii precum și al obiectivelor de nivel înalt stabilite în prezenta decizie. În vederea sporirii coerenței acțiunii externe a Uniunii, ar trebui intensificat un dialog între Comisie, SEAE și BEI privind politica și strategia. În același scop, între Comisie, SEAE și BEI ar trebui să existe o cooperare sporită și un schimb reciproc de informații într-un stadiu timpuriu la nivel operațional. Birourile BEI din afara Uniunii ar trebui, în primul rând, să fie situate în interiorul delegațiilor Uniunii, pentru a sprijini această cooperare, partajând, în același timp, costurile de funcționare. Este deosebit de important să existe un schimb de opinii într-un stadiu timpuriu între Comisie, SEAE și BEI, atunci când este cazul, în cadrul procesului de elaborare a documentelor de programare, pentru a crea un maximum de sinergie între activitățile acestor trei organe ale Uniunii.
(29)
Măsurile practice de asigurare a unei legături între obiectivele mandatului general și punerea în aplicare a acestora urmează a fi stabilite în orientările operaționale regionale de natură tehnică. Astfel de orientări ar trebui să fie în concordanță cu cadrul mai extins al politicii regionale a Uniunii prevăzut în prezenta decizie. Aceste orientări ar trebui să reflecte strategiile de țară ale Uniunii și să aibă drept obiectiv garantarea complementarității finanțării BEI cu politicile, programele și instrumentele de asistență corespunzătoare ale Uniunii în diferite regiuni.
(30)
BEI ar trebui să elaboreze, în consultare cu Comisia, un program multianual orientativ al volumului planificat de semnături pentru operațiunile de finanțare ale BEI, astfel încât să se asigure o planificare bugetară corespunzătoare pentru provizionarea Fondului de garantare și compatibilitatea previziunilor de finanțare ale BEI cu plafoanele stabilite în prezenta decizie. Comisia ar trebui să țină seama de aceste previziuni în programarea sa bugetară regulată transmisă autorității bugetare.
(31)
Ar trebui examinată oportunitatea dezvoltării unei platforme a Uniunii pentru cooperare și dezvoltare în vederea optimizării funcționării mecanismului de combinare a granturilor și împrumuturilor în regiunile externe. În acest scop, Comisia ar trebui să creeze un grup de experți din statele membre, SEAE și BEI care să evalueze costurile și beneficiile unei astfel de platforme. În cadrul activităților sale, grupul respectiv ar trebui să consulte alți actori relevanți, inclusiv instituțiile financiare multilaterale sau bilaterale europene. Această platformă ar continua să promoveze sinergii și acorduri de încredere reciprocă bazate pe avantajul comparativ al diferitelor instituții, respectând totodată rolul și prerogativele Comisiei și ale BEI în execuția bugetului Uniunii, respectiv a împrumuturilor BEI. Pe baza constatărilor grupului de experți, Comisia ar trebui să raporteze Parlamentului European și Consiliului până la jumătatea lui 2012 și, după caz, să prezinte o propunere privind platforma.
(32)
BEI ar trebui încurajată să își intensifice operațiunile și să își diversifice instrumentele financiare în afara Uniunii, fără a recurge la garanția UE, astfel încât utilizarea garanției să poată fi încurajată pentru țările și proiectele care au un acces redus la piață, ținând seama de considerațiile privind sustenabilitatea datoriei, și în cazul cărora garanția are, prin urmare, o valoare adăugată mai mare. În consecință, și tot cu scopul de a sprijini obiectivele politicii de relații externe a Uniunii, ar trebui ca BEI să fie încurajată să crească sumele împrumutate cu riscuri proprii, ținând seama totodată de propria sa capacitate de absorbție a riscului, inclusiv prin sprijinirea intereselor economice ale Uniunii, în special în țările în fază de preaderare, în țările vizate de politica de vecinătate și în țări cu calificativ investment grade din alte regiuni, dar și în țări cu calificativ sub-investment grade, atunci când BEI dispune de garanții adecvate din partea unor terți. Prin consultare cu Comisia, BEI ar trebui să elaboreze o politică de reglementare a deciziei de alocare a proiectelor fie mandatului din cadrul garanției UE, fie operațiunilor de finanțare pe risc propriu al BEI. Această politică ar lua în considerare în mod special bonitatea țărilor și a proiectelor în cauză.
(33)
BEI ar trebui să ia în considerare creșterea operațiunilor sale de finanțare care se efectuează în temeiul prezentei decizii, în ceea ce privește entitățile publice subsuverane, în cazul în care aceste operațiuni beneficiază de o evaluare corespunzătoare a riscului de credit de către BEI.
(34)
BEI ar trebui să extindă gama de instrumente de finanțare noi și inovatoare pe care le oferă inclusiv printr-un accent mai puternic asupra dezvoltării instrumentelor de garantare, în măsura posibilului, ținând seama de politicile în materie de risc ale BEI. În plus, BEI ar trebui încurajată să ofere împrumuturi în moneda locală și să emită obligațiuni pe piețele locale, cu condiția ca țările partenere să instituie reformele structurale necesare, în special în sectorul financiar, precum și alte măsuri vizând facilitarea activităților BEI.
(35)
Pentru ca BEI să poată satisface exigențele mandatului în toate regiunile și subregiunile vizate, ar trebui alocate, în timp, resurse umane și financiare suficiente pentru activitățile sale externe. Aceasta ar trebui, în special, să includă deținerea unor capacități suficiente pentru a sprijini obiectivele de cooperare pentru dezvoltare ale Uniunii, pentru a acorda o mai mare atenție evaluării ex ante a anumitor aspecte sociale, de mediu și de dezvoltare ale activităților sale și pentru a asigura o monitorizare eficace a proiectelor, pe parcursul procesului de punere în aplicare a acestora. Oportunitățile de creștere a eficienței și eficacității ar trebui exploatate în continuare, iar sinergiile ar trebui urmărite în mod activ.
(36)
În cadrul operațiunilor sale de finanțare în afara Uniunii care intră sub incidența prezentei decizii, BEI ar trebui să depună în continuare eforturi pentru a intensifica coordonarea și cooperarea cu IFI și IFBE, incluzând, după caz, cooperarea în ceea ce privește condițiile sectoriale și încrederea reciprocă în proceduri, utilizarea cofinanțării mixte și participarea la inițiative la scară mondială, precum cele care promovează coordonarea și eficiența ajutorului. Această coordonare și cooperare ar trebui să acționeze în direcția limitării posibilelor dublări ale costurilor și a suprapunerilor inutile. Aceste eforturi trebuie să se bazeze pe reciprocitate. Principiile prevăzute în prezenta decizie ar trebui să se aplice, de asemenea, atunci când finanțarea acordată de BEI este pusă în aplicare prin acorduri de cooperare cu alte IFI și IFBE.
(37)
BEI ar trebui să își amelioreze cooperarea cu celelalte instituții financiare europene, în special în țările din afara Uniunii în care desfășoară operațiuni comune, prin acorduri precum memorandumul de înțelegere tripartit dintre Comisie, grupul BEI și Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare (BERD) privind cooperarea în afara Uniunii și prin posibilitatea acordată grupului BEI și BERD de a acționa în mod complementar, bazându-se pe avantajele lor comparative.
(38)
BEI ar trebui să își consolideze procedura de raportare și de transmitere a informațiilor către Comisie, pentru a permite Comisiei să optimizeze raportul anual prezentat Parlamentului European și Consiliului referitor la operațiunile de finanțare ale BEI realizate în temeiul prezentei decizii. Cerințele de raportare suplimentare menționate în prezentul considerent ar trebui să se aplice exclusiv operațiunilor de finanțare ale BEI în cazul cărora cererea de finanțare din partea BEI este înaintată după data intrării în vigoare a prezentei decizii și care sunt semnate după 1 ianuarie 2012. Raportul ar trebui să evalueze în principal conformitatea operațiunilor de finanțare ale BEI cu prezenta decizie, ținând cont de orientările operaționale regionale de natură tehnică, și ar trebui să includă secțiuni referitoare la: valoarea adăugată a BEI, cum ar fi sprijinirea politicilor externe ale Uniunii; cerințele mandatului; calitatea operațiunilor finanțate; transferul beneficiilor financiare către clienți; precum și secțiuni privind cooperarea, inclusiv cofinanțarea, cu Comisia și cu alte IFI și cu donatorii bilaterali. Raportul ar trebui să evalueze, de asemenea, măsura în care BEI a ținut seama de durabilitatea economică, financiară, de mediu și socială în conceperea și monitorizarea proiectelor finanțate. Raportul ar trebui să conțină și o secțiune specifică dedicată evaluării detaliate a măsurilor luate de BEI pentru a se conforma actualului mandat, astfel cum a fost stabilit prin Decizia nr. 633/2009/CE, acordând o atenție deosebită operațiunilor de finanțare ale BEI care utilizează vehicule investiționale situate în jurisdicții necooperante. BEI ar trebui să pună în aplicare în mod corespunzător, în cadrul operațiunilor sale de finanțare, politicile sale față de jurisdicțiile slab reglementate sau necooperante, pentru a contribui la lupta internațională împotriva fraudei fiscale și a evaziunii fiscale. Raportul ar trebui să includă și o evaluare a aspectelor sociale și de dezvoltare ale proiectelor. Acesta ar trebui dat publicității, ceea ce ar permite societății civile și țărilor beneficiare să își exprime punctele de vedere. După caz, raportul ar trebui să includă trimiteri la schimbări semnificative ale circumstanțelor, care ar justifica modificări ulterioare ale mandatului, înainte de încheierea acestuia. Acest raport ar trebui să includă în special o defalcare a finanțării acordate de BEI în temeiul prezentei decizii în combinație cu toate resursele financiare ale Uniunii și cu finanțarea acordată de alți donatori, oferind astfel o perspectivă asupra expunerii financiare aferente operațiunilor de finanțare.
(39)
Operațiunile de finanțare ale BEI trebuie să continue să fie gestionate în conformitate cu normele și procedurile proprii ale BEI, incluzând măsuri corespunzătoare de control și măsuri de combatere a evaziunii fiscale, precum și în conformitate cu normele și procedurile relevante privind Curtea de Conturi și Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF).
(40)
Atunci când transmite propunerea privind garanția UE în temeiul următorului cadru financiar multianual, Comisia ar trebui invitată în special să examineze, în strânsă cooperare cu BEI și ținând seama de implicațiile alimentării Fondului de garantare, plafoanele acoperite de garanția UE, lista țărilor potențial eligibile precum și posibilitatea ca BEI să furnizeze finanțare pentru microcredite și alte tipuri de instrumente. De asemenea, Comisia și BEI ar trebui să examineze posibilitățile de îmbunătățire, în viitor, a sinergiei dintre finanțarea prin intermediul IPA, al IEVP, al Instrumentului de finanțare a cooperării pentru dezvoltare, al IEDDO și al Instrumentului de stabilitate și mandatul extern al BEI.
(41)
Prezenta decizie ar trebui să nu aducă atingere negocierilor și deciziilor privind viitorul cadru financiar multianual.
(42)
Prin urmare, și din motive de securitate juridică și claritate, Decizia nr. 663/2009/CE ar trebui să fie abrogată,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Garanția UE
(1) Uniunea Europeană acordă Băncii Europene de Investiții (BEI) o garanție bugetară a UE, pentru operațiuni de finanțare realizate în afara Uniunii (denumită în continuare „garanția UE”). Garanția UE se acordă cu titlu de garanție globală în ceea ce privește plățile neîncasate de BEI, dar care sunt datorate băncii, ca urmare a împrumuturilor și a garanțiilor la împrumuturi în legătură cu proiecte de investiții ale BEI care sunt eligibile conform alineatului (2). Activitățile de finanțare ale BEI respectă principiile directoare generale și contribuie la realizarea obiectivelor și politicilor acțiunii externe a Uniunii. Unul dintre obiectivele finanțării BEI în țările în curs de dezvoltare, astfel cum sunt definite în lista celor care primesc asistență oficială pentru dezvoltare (AOD) stabilită de OCDE, este acela de a contribui în mod indirect la obiectivele de dezvoltare, cum ar fi reducerea sărăciei printr-o creștere favorabilă incluziunii și dezvoltarea economică și socială durabilă.
(2) Împrumuturile și garanțiile la împrumuturi ale BEI care sunt eligibile pentru garanția UE sunt cele destinate proiectelor de investiții realizate în țările enumerate în anexa III, acordate în conformitate cu normele și procedurile proprii ale BEI, inclusiv cu declarația BEI privind standardele sociale și de mediu, în sprijinul obiectivelor pertinente de politică externă ale Uniunii, în cazul în care finanțarea BEI a fost acordată în temeiul unui acord semnat care nici nu a expirat, nici nu a încetat (denumite în continuare „operațiunile de finanțare ale BEI”).
(3) Garanția UE este limitată la 65 % din valoarea totală a creditelor plătite și a garanțiilor acordate în cadrul operațiunilor de finanțare ale BEI, din care se scad sumele rambursate și la care se adaugă toate sumele aferente.
(4) Garanția UE acoperă operațiunile de finanțare ale BEI semnate în cursul perioadei 1 februarie 2007-31 decembrie 2013. Operațiunile de finanțare ale BEI semnate în temeiul Deciziilor 2006/1016/CE și 2008/847/CE (5) ale Consiliului și în temeiul Deciziei nr. 633/2009/CE continuă să beneficieze de garanția UE în temeiul prezentei decizii.
(5) În cazul în care, până la expirarea perioadei prevăzute la alineatul (4), Parlamentul European și Consiliul nu adoptă o decizie de acordare către BEI a unei noi garanții UE pentru operațiunile sale de finanțare în afara Uniunii în conformitate cu articolul 16, perioada respectivă se prelungește automat cu șase luni.
Articolul 2
Plafoanele mandatului
(1) Plafonul maxim al operațiunilor de finanțare ale BEI în temeiul garanției UE pentru perioada 2007-2013, din care se scad sumele anulate, nu depășește 29 484 000 000 EUR, plafon defalcat în două părți:
(a)
un mandat general, în valoare de 27 484 000 000 EUR;
(b)
un mandat referitor la schimbările climatice, în valoare de 2 000 000 000 EUR.
(2) Mandatul general este defalcat în plafoane regionale și sub-plafoane, conform anexei I. În cadrul plafoanelor regionale, BEI asigură în mod progresiv o distribuire echilibrată pe țări, în regiunile cuprinse în mandatul general.
(3) Mandatul general cuprinde numai operațiunile de finanțare ale BEI care urmăresc obiectivele enunțate la articolul 3.
(4) Mandatul referitor la schimbările climatice acoperă operațiunile de finanțare ale BEI în toate țările vizate de prezenta decizie, atunci când aceste operațiuni sprijină obiectivul politic principal al Uniunii de combatere a schimbărilor climatice, prin sprijinirea proiectelor destinate atenuării și adaptării în materie de schimbări climatice și care contribuie la atingerea obiectivului general al Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice, în mod particular prin evitarea sau reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră în domeniile surselor regenerabile de energie, eficacității energetice și transportului durabil, sau prin îmbunătățirea capacității de rezistență la efectele negative ale schimbărilor climatice asupra țărilor, sectoarelor și comunităților vulnerabile. Mandatul referitor la schimbările climatice trebuie implementat în strânsă cooperare cu Comisia, combinând finanțarea BEI cu resursele bugetare ale Uniunii, în cazul în care acest lucru este posibil și necesar.
Consiliul poate decide, acolo unde este cazul și pe baza unei propuneri a Comisiei, să restricționeze eligibilitatea unei țări de a primi finanțare din partea BEI pentru atenuarea schimbărilor climatice în condițiile garanției UE. Orice astfel de restricționare a eligibilității în temeiul mandatului referitor la schimbările climatice se aplică exclusiv acelor operațiuni de finanțare ale BEI în cazul cărora cererea de finanțare din partea BEI este înaintată după 30 octombrie 2011 și care sunt semnate după 1 ianuarie 2012.
(5) În ceea ce privește mandatul referitor la schimbările climatice, BEI trebuie să depună eforturi pentru a asigura o distribuire echilibrată a operațiunilor de finanțare semnate pe teritoriile regiunilor care fac obiectul anexei III, până la sfârșitul perioadei menționate la articolul 1 alineatul (4). În special, BEI se va asigura că regiunea menționată la punctul A din anexa III primește maximum 40 % din suma alocată acestui mandat, regiunea menționată la punctul B maximum 50 %, regiunea menționată la punctul C maximum 30 % și regiunea menționată la punctul D maximum 10 %. În general, mandatul referitor la schimbările climatice este folosit pentru finanțarea proiectelor care sunt strâns legate de competențele de bază ale BEI, care aduc o valoare adăugată și care maximizează efectul de adaptare la schimbările climatice și de atenuare a acestora.
(6) Atât mandatul general, cât și mandatul referitor la schimbările climatice sunt gestionate în conformitate cu principiile bunei gestiuni bancare.
Articolul 3
Obiectivele mandatului general
(1) Garanția UE se acordă pentru operațiuni de finanțare ale BEI care sprijină oricare dintre următoarele obiective generale:
(a)
dezvoltarea sectorului privat local, în special sprijinirea IMM-urilor;
(b)
dezvoltarea infrastructurii sociale și economice, inclusiv a infrastructurii de transport, energie, mediu și tehnologie a informației și comunicațiilor;
(c)
atenuarea și adaptarea în domeniul schimbărilor climatice, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (4).
(2) În cadrul competențelor principale ale BEI, operațiunile sale de finanțare efectuate în temeiul prezentei decizii contribuie la principiile generale care orientează acțiunea externă a UE, potrivit dispozițiilor articolului 21 din TUE, precum și la punerea în aplicare a acordurilor internaționale în domeniul mediului la care Uniunea este parte.
(3) Integrarea regională între țările partenere, în special integrarea economică între țările în fază de preaderare, țările vizate de politica de vecinătate și Uniune, trebuie să constituie un obiectiv subiacent pentru operațiunile de finanțare ale BEI din zonele menționate la alineatul (1).
(4) BEI analizează posibilitatea intensificării activității sale de sprijinire a infrastructurii în domeniile sănătății și educației atunci când există o valoare adăugată clară.
Articolul 4
Țări vizate
(1) Lista țărilor potențial eligibile pentru finanțări ale BEI în temeiul garanției UE este prevăzută în anexa II. Lista țărilor eligibile pentru finanțări ale BEI în temeiul garanției UE este prevăzută în anexa III și cuprinde numai țările enumerate în anexa II. Pentru țările care nu figurează în anexa II, eligibilitatea pentru finanțarea BEI în temeiul garanței UE se decide de la caz la caz în conformitate cu procedura legislativă ordinară.
(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 5 cu privire la modificările anexei III. Deciziile Comisiei se iau pe baza unei evaluări economice și politice globale, care include aspecte referitoare la democrație, drepturile omului și libertățile fundamentale, precum și rezoluțiile relevante ale Parlamentului European și deciziile și concluziile Consiliului. Actele delegate de modificare a anexei III nu afectează acoperirea prin garanția UE a operațiunilor de finanțare ale BEI semnate înainte de intrarea în vigoare a actelor delegate respective.
(3) Garanția UE acoperă numai operațiunile de finanțare ale BEI realizate în țări eligibile care au încheiat cu BEI un acord-cadru de stabilire a condițiilor juridice în care urmează să se realizeze operațiunile respective.
(4) Garanția UE nu acoperă operațiunile de finanțare ale BEI dintr-o anumită țară cu care a fost semnat acordul privind astfel de operațiuni după aderarea țării respective la Uniune.
Articolul 5
Exercitarea delegării
(1) Competența conferită Comisiei de a adopta acte delegate face obiectul condițiilor stabilite în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 4 se conferă Comisiei pe durată nedeterminată începând de la 30 octombrie 2011.
(3) Parlamentul European sau Consiliul pot revoca în orice moment delegarea competenței menționate la articolul 4. Decizia de revocare încetează delegarea de competență specificată în respectiva decizie. Aceasta intră în vigoare în ziua următoare publicării deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau la o dată ulterioară specificată în decizie. Decizia nu aduce atingere validității actelor delegate deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 4 intră în vigoare numai dacă nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au exprimat obiecții explicite în termen de două luni de la comunicarea respectivului act către Parlamentul European și Consiliu sau dacă, înainte de expirarea acestei perioade, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia cu privire la faptul că nu doresc să ridice obiecții. Perioada respectivă se extinde cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 6
Contribuția operațiunilor de finanțare ale BEI la politicile Uniunii
(1) Comisia elaborează, împreună cu BEI, orientări operaționale regionale de natură tehnică pentru operațiunile de finanțare ale BEI realizate în temeiul prezentei decizii.
Orientările operaționale regionale de natură tehnică, care urmăresc să garanteze că operațiunile de finanțare ale BEI sprijină politicile Uniunii, sunt consecvente cu cadrul mai extins al politicii regionale a Uniunii stabilit în anexa IV. Orientările operaționale regionale de natură tehnică vor garanta, în special, faptul că finanțările BEI în temeiul prezentei decizii sunt complementare cu politicile, programele și instrumentele de asistență relevante ale Uniunii din diferite regiuni.
În cadrul elaborării acestor orientări, Comisia și BEI urmează să se consulte cu SEAE în chestiuni de politică, atunci când este cazul, și țin seama de rezoluțiile relevante ale Parlamentului European, precum și de deciziile și concluziile Consiliului..
Comisia transmite Parlamentului European și Consiliului orientările și orice actualizare a acestora, de îndată ce sunt stabilite.
În cadrul stabilit prin orientările operaționale regionale de natură tehnică, BEI elaborează strategii de finanțare corespunzătoare și garantează implementarea lor.
(2) Coerența operațiunilor de finanțare ale BEI cu obiectivele de politică externă ale Uniunii trebuie monitorizată în conformitate cu articolul 11. Pentru a facilita monitorizarea, BEI elaborează indicatori de performanță privind aspectele legate de dezvoltare, mediu și drepturile omului ale proiectelor finanțate, ținând seama de indicatorii relevanți din Declarația de la Paris privind eficacitatea ajutorului. Indicatorii pentru aspectele de mediu ale proiectelor ar trebui să includă criterii pentru „tehnologiile curate” care sunt orientate în principiu către eficiența energetică și către tehnologiile care permit reducerea emisiilor.
(3) O operațiune de finanțare a BEI nu beneficiază de garanția UE în cazul în care Comisia emite un aviz negativ cu privire la operațiunea respectivă în cadrul procedurii prevăzute la articolul 19 din Statutul BEI.
(4) În conformitate cu obiectivele Uniunii și internaționale în materie de schimbări climatice, BEI prezintă până la 31 decembrie 2012, în cooperare cu Comisia, o strategie cu privire la modalitatea de sporire treptată și susținută, în temeiul mandatului său extern, a proporției proiectelor care promovează reducerea emisiilor de CO2, concomitent cu eliminarea treptată a proiectelor de finanțare care afectează negativ îndeplinirea obiectivelor Uniunii în materie de schimbări climatice.
(5) Având în vedere cerințele suplimentare introduse prin prezenta decizie, organele de conducere ale BEI se asigură că resursele BEI, inclusiv personalul, sunt adaptate treptat pentru a se conforma în mod corespunzător cerințelor prevăzute în prezenta decizie. Oportunitățile de creștere a eficienței și eficacității ar trebui exploatate în continuare, iar sinergiile ar trebui urmărite în mod activ.
Articolul 7
Evaluarea de către BEI a aspectelor legate de dezvoltare ale proiectelor
(1) BEI aplică temeinic principiul diligenței necesare și, după caz și în conformitate cu principiile sociale și de mediu ale Uniunii, solicită desfășurarea consultărilor publice locale necesare cu privire la aspectele legate de dezvoltare ale proiectelor acoperite de garanția UE.
Normele și procedurile proprii ale BEI includ prevederile necesare privind evaluarea impactului social și de mediu al proiectelor, precum și a aspectelor legate de drepturile omului, pentru a se asigura că doar proiectele sustenabile din punct de vedere economic, financiar, de mediu și social sunt sprijinite în temeiul prezentei decizii.
În raportul său anual către Parlamentul European și Consiliu, Comisia include pe o bază agregată o evaluare a dimensiunii referitoare la dezvoltare a activităților BEI, pe baza principiului diligenței necesare aplicat proiectelor.
Acolo unde este cazul, evaluarea determină în ce măsură capacitățile beneficiarilor finanțărilor BEI pot fi consolidate prin asistență tehnică, pe parcursul derulării proiectului.
(2) Pe lângă evaluarea ex ante a aspectelor legate de dezvoltare, BEI solicită promotorilor de proiecte să desfășoare o monitorizare detaliată pe parcursul perioadei de implementare și până la finalizarea proiectelor, printre altele, a impactului acestora în materie de dezvoltare, mediu și drepturile omului. BEI evaluează informațiile puse la dispoziție de promotorii de proiecte. Monitorizarea efectuată de BEI include, atunci când este posibil, monitorizarea performanței intermediarilor financiari în sprijinul IMM-urilor. Atunci când este posibil, rezultatele monitorizării sunt făcute publice.
(3) BEI înaintează Comisiei rapoarte anuale în care aceasta evaluează impactul estimat asupra dezvoltării al operațiunilor finanțate de-a lungul anului.
Rapoartele se bazează pe indicatorii de performanță ai BEI menționați la articolul 6 alineatul (2). Comisia prezintă rapoartele privind dezvoltarea ale BEI Parlamentului European și Consiliului în cadrul exercițiului de raportare anuală prevăzut la articolul 11 și le face publice, astfel încât părțile interesate, inclusiv societatea civilă și țările beneficiare, să își poată exprima opiniile cu privire la acestea.
Parlamentul European discută rapoartele anuale ținând seama de opiniile tuturor părților interesate.
(4) Cerințele menționate la prezentul articol se aplică exclusiv operațiunilor de finanțare ale BEI în cazul cărora cererea de finanțare din partea BEI este înaintată după 30 octombrie 2011 și care sunt semnate după 1 ianuarie 2012.
Articolul 8
Cooperarea cu Comisia și cu SEAE
(1) Coerența acțiunilor externe ale BEI cu obiectivele de politică externă ale Uniunii trebuie consolidată, în vederea creării unei sinergii maxime între finanțările BEI și resursele bugetare ale Uniunii, în particular prin stabilirea orientărilor operaționale regionale de natură tehnică menționate la articolul 6, precum și printr-un dialog regulat și sistematic și un schimb de informații într-un stadiu timpuriu, referitor la:
(a)
documentele strategice elaborate de Comisie și/sau de SEAE, după caz, cum ar fi documentele strategice de țară și de regiune, programele indicative, planurile de acțiune și documentele de preaderare;
(b)
documentele de planificare strategică ale BEI și proiectele în pregătire;
(c)
alte aspecte operaționale și de politică.
(2) Cooperarea se desfășoară în mod diferențiat pe regiuni, luând în considerare rolul BEI, precum și politicile Uniunii în fiecare regiune.
Articolul 9
Cooperarea cu alte instituții publice de finanțare
(1) Operațiunile de finanțare ale BEI se realizează din ce în ce mai mult, după caz, în cooperare cu alte IFI sau IFBE, pentru a maximiza sinergiile, cooperarea și eficiența și pentru a asigura o împărțire prudentă și rezonabilă a riscurilor și condiții coerente pentru proiectul și sectorul respectiv, în scopul de a reduce la minim posibilele dublări ale costurilor și suprapunerile inutile.
(2) Cooperarea menționată la alineatul (1) este facilitată prin coordonarea, asigurată în special în contextul memorandumurilor de înțelegere sau în alte cadre de cooperare regională ale Uniunii, după caz, dintre Comisie, BEI și principalele IFI și IFBE care operează în diferitele regiuni, ținând seama totodată de competențele SEAE.
Articolul 10
Acoperirea și condițiile garanției UE
(1) Pentru operațiunile de finanțare ale BEI angajate cu un stat sau garantate de către un stat, precum și pentru alte operațiuni de finanțare ale BEI angajate cu autorități regionale sau locale, sau cu întreprinderi sau instituții de stat și/sau controlate de stat, atunci când aceste alte operațiuni de finanțare ale BEI se bazează pe o evaluare corespunzătoare a riscului de credit de către BEI, ținând seama de situația riscului de credit a țării în cauză, garanția UE acoperă toate plățile neîncasate de BEI, dar datorate acesteia (denumită în continuare „garanția generală”).
(2) În sensul alineatului (1), Cisiordania și Fâșia Gaza sunt reprezentate de Autoritatea Palestiniană, iar Kosovo (6) este reprezentat de Misiunea Națiunilor Unite în Kosovo sau de o administrație desemnată în orientările operaționale regionale de natură tehnică menționate la articolul 6.
(3) Pentru alte operațiuni de finanțare ale BEI decât cele prevăzute la alineatul (1), garanția UE acoperă toate plățile neîncasate de către BEI, dar datorate acesteia, dacă neîncasarea a fost determinată de materializarea unuia dintre riscurile politice următoare (denumită în continuare „garanția de risc politic”):
(a)
netransferarea valutei;
(b)
expropriere;
(c)
război sau tulburări civile;
(d)
denegare de dreptate în caz de încălcare a contractului.
(4) Prin consultare cu Comisia, BEI elaborează o politică de alocare clară și transparentă, pentru a decide asupra sursei de finanțare a operațiunilor care sunt eligibile pentru a beneficia atât de acoperirea garanției UE cât și de finanțările pe risc propriu ale BEI.
(5) În cadrul executării garanției UE, BEI atribuie Uniunii drepturile relevante în conformitate cu acordul menționat la articolul 13 alineatul (2).
Articolul 11
Raportare anuală și contabilitate
(1) Comisia prezintă anual Parlamentului European și Consiliului un raport privind operațiunile de finanțare ale BEI realizate în temeiul prezentei decizii. Raportul conține o evaluare a operațiunilor de finanțare ale BEI la nivel de proiect, sector, țară și regiune, precum și o evaluare a contribuției operațiunilor de finanțare respective la îndeplinirea obiectivelor strategice și a obiectivelor de politică externă ale Uniunii. Raportul oferă o perspectivă la nivel agregat asupra proiectelor în curs.
Raportul evaluează în mod particular conformitatea operațiunilor de finanțare ale BEI cu prezenta decizie, ținând cont de orientările operaționale regionale de natură tehnică menționate la articolul 6, și conține secțiuni consacrate valorii adăugate în perspectiva realizării obiectivelor politice ale Uniunii, evaluării impactului estimat la nivel agregat asupra dezvoltării, evaluării măsurii în care BEI a ținut seama de sustenabilitatea ecologică și socială în conceperea și monitorizarea proiectelor finanțate, precum și cooperării cu Comisia și cu alte IFI și IFBE, inclusiv cofinanțarea.
Raportul include în special o defalcare a tuturor resurselor financiare ale Uniunii utilizate în combinație cu finanțarea acordată de BEI și de alți donatori, oferind astfel o perspectivă asupra expunerii financiare aferente operațiunilor de finanțare efectuate în temeiul prezentei decizii. De asemenea, raportul conține o secțiune specifică dedicată unei evaluări detaliate a măsurilor adoptate de BEI pentru a se conforma articolului 1 alineatul (2).
(2) BEI continuă să prezinte Parlamentului European, Consiliului și Comisiei toate rapoartele sale independente de evaluare care analizează rezultatele practice obținute prin activitățile specifice ale BEI din cadrul mandatelor externe.
(3) În sensul alineatului (1), BEI prezintă Comisiei rapoarte anuale cu privire la operațiunile sale de finanțare realizate în temeiul prezentei decizii la nivel de proiect, sector, țară și regiune și la îndeplinirea obiectivelor strategice și a obiectivelor de politică externă ale Uniunii, inclusiv cooperarea cu Comisia și cu alte IFI și IFBE, precum și un raport de evaluare a impactului asupra dezvoltării, astfel cum este menționat la articolul 7. Orice memorandumuri de înțelegere între BEI și alte IFI sau IFBE cu privire la executarea unor operațiuni de finanțare efectuate în temeiul prezentei decizii se publică sau, în cazul în care publicarea nu este posibilă, se notifică Parlamentului European și Consiliului în cadrul raportului anual al Comisiei menționat la alineatul (1) de la prezentul articol.
(4) BEI furnizează Comisiei datele statistice, financiare și contabile despre fiecare dintre operațiunile de finanțare ale BEI, precum și orice informații suplimentare necesare pentru îndeplinirea obligațiilor de raportare ale Comisiei sau pentru a răspunde solicitărilor Curții de Conturi și un certificat de audit cu privire la valoarea contractată a operațiunilor de finanțare ale BEI.
(5) Pentru nevoile contabile și de raportare ale Comisiei cu privire la riscurile acoperite de garanția generală, astfel cum este definită la articolul 10 alineatul (1), BEI furnizează Comisiei evaluarea sa cu privire la riscuri și informațiile referitoare la clasificarea operațiunilor de finanțare ale BEI în favoarea unor împrumutați sau debitori care beneficiază de garanție, alții decât statele.
(6) BEI furnizează informațiile menționate la alineatele (3), (4) și (5) pe cheltuiala sa.
(7) De asemenea, BEI pune la dispoziția publicului informațiile menționate la alineatele (3) și (4), în termeni generali și exceptând orice informație confidențială.
(8) Informațiile privind eventuala acoperire a proiectului respectiv de garanția UE se includ în „rezumatul proiectului” publicat pe site-ul de internet al BEI în urma etapei de aprobare.
(9) BEI include în raportul său anual o evaluare a evoluției ulterioare a funcționării memorandumului de înțelegere cu Ombudsmanul European, în măsura în care memorandumul respectiv privește operațiunile de finanțare ale BEI care fac obiectul prezentei decizii.
(10) Acolo unde este cazul, cerințele menționate la alineatele (1) și (3) se aplică exclusiv operațiunilor de finanțare ale BEI în cazul cărora cererea de finanțare din partea BEI este înaintată după 30 octombrie 2011 și care sunt semnate după 1 ianuarie 2012.
Articolul 12
Jurisdicțiile necooperante
BEI nu tolerează, în desfășurarea operațiunilor sale financiare, activități realizate în scopuri ilegale, inclusiv spălarea banilor, finanțarea terorismului, frauda fiscală și evaziunea fiscală. În special, BEI nu participă la nicio operațiune de finanțare desfășurată într-o țară eligibilă printr-o jurisdicție necooperantă străină identificată ca atare de OCDE, de Grupul de Acțiune Financiară Internațională sau de alte organizații internaționale relevante.
Articolul 13
Recuperarea plăților efectuate de către Comisie
(1) Atunci când Comisia efectuează o plată în temeiul garanției UE, BEI procedează la recuperarea, în numele și pentru Comisie, a creanțelor pentru sumele plătite.
(2) Cel târziu la data încheierii acordului de garantare menționat la articolul 14, Comisia și BEI încheie un acord care stabilește dispozițiile și procedurile detaliate privind recuperarea creanțelor.
(3) Din motive de transparență, Comisia pune la dispoziția publicului, pe site-ul său internet, informații specifice cu privire la toate cazurile de recuperare din cadrul acordului de garantare menționat la articolul 14, cu excepția celor confidențiale.
Articolul 14
Acord de garantare
Comisia și BEI încheie un acord de garantare care stabilește dispozițiile și procedurile detaliate privind garanția UE și informează Parlamentul European cu privire la acesta.
Articolul 15
Auditul efectuat de Curtea de Conturi
Garanția UE, precum și plățile și recuperările efectuate în temeiul acesteia, care pot fi înscrise în bugetul general al Uniunii Europene, sunt auditate de Curtea de Conturi.
Articolul 16
Revizuire
Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului o propunere, după caz, de stabilire a garanției UE în temeiul următorului cadru financiar multianual.
Articolul 17
Raportul final
Până la 31 octombrie 2014, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport final privind aplicarea prezentei decizii.
Articolul 18
Abrogare
Decizia nr. 633/2009/CE se abrogă.
Articolul 19
Intrare în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Strasbourg, 25 octombrie 2011.