ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
ze dne 25. listopadu 2010
o přerozdělování měnových příjmů národních centrálních bank členských států, jejichž měnou je euro
(přepracování)
(ECB/2010/23)
(2011/66/EU)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), a zejména na článek 32 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí ECB/2001/16 ze dne 6. prosince 2001 o přerozdělování měnových příjmů národních centrálních bank zúčastněných členských států od účetního období 2002 (1) bylo několikrát zásadním způsobem změněno (2). Vzhledem k tomu, že je v něm třeba provést další změny, mělo by být toto rozhodnutí v zájmu jasnosti přepracováno.
(2)
Podle článku 32.1 statutu ESCB se měnovými příjmy rozumí příjmy dosažené národními centrálními bankami při uskutečňování úkolů v rámci měnové politiky. Podle článku 32.2 statutu ESCB se částka měnových příjmů každé národní centrální banky rovná jejímu ročnímu příjmu z aktiv, která drží jako protihodnotu bankovek v oběhu a závazků z vkladů úvěrových institucí. Tato aktiva mají národní centrální banky vést odděleně v souladu s obecnými zásadami přijatými Radou guvernérů. Národní centrální banky by měly vést aktiva vyplývající z plnění úkolů měnové politiky odděleně jako aktiva, která drží jako protihodnotu bankovek v oběhu a závazků z vkladů úvěrových institucí. V souladu s článkem 32.4 statutu ESCB se výše měnových příjmů každé národní centrální banky snižuje o částku rovnající se úrokům, které tato centrální banka platí ze závazků z vkladů úvěrových institucí podle článku 19 statutu ESCB.
(3)
Podle článku 32.5 statutu ESCB se úhrnný měnový příjem národních centrálních bank mezi ně rozděluje v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu Evropské centrální banky (ECB).
(4)
Podle článků 32.6 a 32.7 statutu ESCB je Rada guvernérů ECB oprávněna stanovovat obecné zásady pro vzájemné zúčtování a vypořádání zůstatků vzniklých při přerozdělování měnových příjmů ze strany ECB a přijímat veškerá další opatření nezbytná k používání článku 32.
(5)
Podle článku 10 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura (3) uvede ECB a národní centrální banky do oběhu bankovky znějící na euro. Článek 15 uvedeného nařízení stanoví, že bankovky znějící na národní měnovou jednotku zůstanou v rámci svého územního vymezení zákonným platidlem nejdéle po šest měsíců od příslušného data hotovostního přechodu na hotovostní euro. Rok přechodu na hotovostní euro by se proto měl považovat za zvláštní rok, jelikož bankovky v oběhu znějící na národní měnové jednotky mohou stále představovat značnou část bankovek v oběhu.
(6)
Čl. 15 odst. 1 obecných zásad ECB/2006/9 ze dne 14. července 2006 o některých přípravách na přechod na hotovostní euro a o předzásobení a druhotném předzásobení eurobankovkami a euromincemi mimo eurozónu (4) stanoví, že eurobankovky, kterými byly způsobilé protistrany předzásobeny, se účtují na vrub účtů těchto protistran vedených u jejich národní centrální banky v nominální hodnotě v souladu s následujícím „modelem lineárního účtování na vrub“: celková částka předzásobených eurobankovek se na vrub účtů připíše ve třech stejných částkách v den vypořádání první, čtvrté a páté hlavní refinanční operace Eurosystému po dni přechodu na hotovostní euro. Při výpočtu měnového příjmu za rok přechodu na hotovostní euro je třeba brát v úvahu tento „model lineárního účtování na vrub“.
(7)
Toto rozhodnutí souvisí s rozhodnutím ECB/2010/29 ze dne 13. prosince 2010 o vydávání eurobankovek (přepracované znění) (5), v němž se stanoví, že ECB a národní centrální banky vydávají eurobankovky. Rozhodnutím ECB/2010/29 se stanoví přidělování eurobankovek v oběhu národním centrálním bankám v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu ECB. Toto rozhodnutí dále přiděluje ECB 8 % z celkové hodnoty eurobankovek v oběhu. Při přidělování eurobankovek členům Eurosystému vznikají zůstatky uvnitř Eurosystému. Úročení zůstatků eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému má přímý dopad na příjmy každého člena Eurosystému, a proto by mělo být tímto rozhodnutím regulováno. Příjem ECB z úročení pohledávek uvnitř Eurosystému za národními centrálními bankami v souvislosti s jejím podílem eurobankovek v oběhu by v zásadě měl být mezi národní centrální banky rozdělován v souladu s rozhodnutím ECB/2010/24 ze dne 25. listopadu 2010 o prozatímním přerozdělování příjmu Evropské centrální banky z eurobankovek v oběhu a z cenných papírů nakoupených na základě programu pro trhy s cennými papíry (přepracované znění) (6) v témže účetním roce, kdy vznikl, a to v poměru k jejich podílům v klíči upsaného základního kapitálu.
(8)
Čistý stav pohledávek a závazků uvnitř Eurosystému v souvislosti s eurobankovkami v oběhu by měl být úročen na základě objektivního kritéria, které definuje hodnotu peněz. V této souvislosti se za vhodnou považuje sazba pro hlavní refinanční operace, kterou Eurosystém používá při nabídkových řízeních na hlavní refinanční operace.
(9)
Čisté závazky uvnitř Eurosystému týkající se eurobankovek v oběhu by měly být zahrnuty do základny pasiv pro účely výpočtu měnových příjmů národních centrálních bank podle článku 32.2 statutu ESCB, jelikož odpovídají bankovkám v oběhu. Vyrovnání úroků ze stavu eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému bude mít proto za výsledek přerozdělení značné částky měnových příjmů Eurosystému mezi národní centrální banky v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu ECB. Tento stav uvnitř Eurosystému by měl být upraven tak, aby umožnil postupné přizpůsobování rozvah a výkazů zisku a ztráty národních centrálních bank. Základem úprav by měly být hodnoty bankovek v oběhu každé národní centrální banky v období před zavedením eurobankovek. Tyto úpravy by měly platit každý rok podle pevně stanoveného vzorce po dobu nejvýše pěti let.
(10)
Úpravy stavu eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému byly vypočítány tak, aby vyrovnávaly významné změny stavu příjmů národních centrálních bank v důsledku zavedení eurobankovek a následného přerozdělování měnových příjmů.
(11)
Obecná pravidla stanovená v článku 32 statutu ESCB platí rovněž pro příjmy z odpisu eurobankovek, které byly staženy z oběhu.
(12)
Článek 32.5 statutu ESCB uvádí, že úhrnný měnový příjem národních centrálních bank se rozdělí mezi národní centrální banky v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu ECB. Podle článku 32.7 statutu ESCB je Rada guvernérů příslušná k tomu, aby přijala veškerá další opatření nezbytná k používání článku 32. To zahrnuje pravomoc zohlednit při rozhodování o přerozdělení příjmů z odpisu eurobankovek, které byly staženy z oběhu, další faktory. V této souvislosti vyžadují zásady rovného zacházení a spravedlnosti, aby byla zohledněna doba, po kterou byly eurobankovky stažené z oběhu vydávány. Klíč pro přidělování tohoto specifického příjmu proto musí odrážet příslušný podíl na základním kapitálu ECB a délku doby vydávání.
(13)
Stahování eurobankovek z oběhu je třeba upravit zvláštními rozhodnutími přijatými podle článku 5 rozhodnutí ECB/2003/4 ze dne 20. března 2003 o nominálních hodnotách, specifikacích, reprodukci, výměně a stahování eurobankovek (7),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„národní centrální bankou“ národní centrální banka členského státu, jehož měnou je euro;
b)
„základnou pasiv“ výše pasiv v rozvaze každé národní centrální banky, blíže určených v příloze I tohoto rozhodnutí;
c)
„odděleně vedená aktiva“ výše aktiv v rozvaze každé národní centrální banky, blíže určených v příloze II tohoto rozhodnutí, která jsou protipoložkami k základně pasiv;
d)
„stavem eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému“ pohledávky a závazky vzniklé mezi národní centrální bankou a ECB a mezi národní centrální bankou a ostatními národními centrálními bankami v důsledku použití článku 4 rozhodnutí ECB/2010/29;
e)
„klíčem upsaného základního kapitálu“ podíly národních centrálních bank (vyjádřené v procentech) na upsaném základním kapitálu ECB, které pro národní centrální banky vyplývají z jejich váhy v klíči podle článku 29.1 statutu ESCB a které platí pro příslušný účetní rok;
f)
„úvěrovou institucí“ (a) úvěrová instituce ve smyslu článku 2 a čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění) (8), jak jsou provedeny ve vnitrostátním právu, která podléhá dohledu ze strany příslušného orgánu, nebo (b) jiná úvěrová instituce ve smyslu čl. 123 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, která podléhá kontrole, jež je srovnatelná s dohledem ze strany příslušného orgánu;
g)
„HR“ harmonizovaná rozvaha, jak je upravena v příloze VIII obecných zásad ECB/2010/20 ze dne 11. listopadu 2010 o právním rámci pro účetnictví a finanční vykazování v Evropském systému centrálních bank (9);
h)
„referenční sazbou“ poslední dostupná mezní úroková sazba, které se v Eurosystému používá v nabídkových řízeních pro hlavní refinanční operace podle odstavce 3.1.2 přílohy I obecných zásad ECB/2000/7 ze dne 31. srpna 2000 o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému (10). Pokud probíhá více než jedna hlavní refinanční operace pro účely vyrovnání v týž den, používá se aritmetický průměr mezních sazeb operací, které probíhají souběžně.
i)
„dnem přechodu na hotovostní euro“ den, kdy eurobankovky a euromince získají v členském státě, jehož měnou je euro, status zákonného platidla;
j)
„referenčním obdobím“ období v délce 24 měsíců, které začíná 30 měsíců přede dnem přechodu na hotovostní euro;
k)
„rokem přechodu na hotovostní euro“ období v délce 12 měsíců, které začíná v den přechodu na hotovostní euro;
l)
„denním referenčním směnným kurzem“ denní referenční směnný kurz, který vychází z pravidelného každodenního slaďovacího postupu mezi centrálními bankami v rámci Evropského systému centrálních bank a mimo něj, jenž se obvykle koná ve 14:15 hodin středoevropského času;
m)
„eurobankovkami staženými z oběhu“ všechny nominální hodnoty nebo série eurobankovek, které byly staženy z oběhu na základě rozhodnutí Rady guvernérů přijatého podle článku 5 rozhodnutí ECB/2003/4;
n)
„klíčem pro vydávání eurobankovek“ průměrný klíč upsaného základního kapitálu během doby vydávání nominální hodnoty nebo série eurobankovek stažených z oběhu;
o)
„dobou vydávání“ ve vztahu k nominální hodnotě nebo sérii eurobankovek období, které začíná dnem, kdy je první emise eurobankovek této nominální hodnoty nebo série zachycena v základně pasiv, a které končí dnem, kdy je v základně pasiv zachycena poslední emise eurobankovek této nominální hodnoty nebo série;
p)
pojmem „odepsat“ odstranění eurobankovek stažených z oběhu z rozvahové položky „bankovky v oběhu“.
Článek 2
Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému
1. Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému se počítá každý měsíc a zachycuje se v účetních knihách ECB a národních centrálních bank v první pracovní den v měsíci s dnem připsání v poslední pracovní den předcházejícího měsíce.
Pokud členský stát přijme euro, zachycuje se stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému, vypočtený podle prvního pododstavce, v účetních knihách ECB a národních centrálních bank s dnem připsání v den přechodu na hotovostní euro.
Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému se pro období od 1. ledna do 31. ledna prvního roku, od kterého platí úprava podle článku 29.3 statutu ESCB, k níž dochází každých pět let, počítá na základě upraveného klíče upsaného základního kapitálu, jenž se použije na stav celkového počtu eurobankovek v oběhu k 31. prosinci předcházejícího roku.
2. Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému, včetně stavů vyplývajících z použití článku 4 tohoto rozhodnutí, se úročí referenční sazbou.
3. Úroky podle odstavce 2 se vypořádávají čtvrtletně prostřednictvím plateb v TARGET2.
Článek 3
Metoda měření měnových příjmů
1. Výše měnových příjmů každé národní centrální banky se určuje na základě skutečných příjmů, které vyplývají z odděleně vedených aktiv zapsaných v jejích účetních knihách. Výjimku představují zlato, u kterého se předpokládá, že nevytváří žádný příjem, a cenné papíry držené pro účely měnové politiky podle rozhodnutí ECB/2009/16 ze dne 2. července 2009 o provádění programu nákupu krytých dluhopisů (11), u kterých se předpokládá, že vytvářejí příjem ve výši referenční sazby.
2. Pokud hodnota odděleně vedených aktiv národní centrální banky přesáhne hodnotu její základny pasiv nebo je nižší, vyrovná se rozdíl tím, že se na hodnotu rozdílu uplatní referenční sazba.
Článek 4
Úpravy stavu eurobankovek uvnitř Eurosystému
1. Pro účely výpočtu měnových příjmů se stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému pro každou národní centrální banku upravuje pomocí vyrovnávací částky, která se stanoví podle tohoto vzorce:
C = (K - A) × S
kde:
C
je vyrovnávací částka,
K
je částka (vyjádřená v eurech) pro každou národní centrální banku, která vyplývá z uplatnění klíče upsaného základního kapitálu na průměrnou hodnotu bankovek v oběhu během referenčního období, přičemž hodnota bankovek v oběhu znějících na národní měnu členského státu, jenž přijímá euro, se přepočítává na euro podle denního referenčního směnného kurzu během referenčního období,
A
je průměrná hodnota bankovek v oběhu během referenčního období (vyjádřená v eurech) pro každou národní centrální banku, přepočtená na euro podle denního referenčního směnného kurzu během referenčního období,
S
je níže uvedený koeficient pro každý účetní rok počínaje dnem přechodu na hotovostní euro:
Účetní rok
Koeficient
Rok přechodu na hotovostní euro
1
Rok přechodu na hotovostní euro plus jeden rok
0,8606735
Rok přechodu na hotovostní euro plus dva roky
0,7013472
Rok přechodu na hotovostní euro plus tři roky
0,5334835
Rok přechodu na hotovostní euro plus čtyři roky
0,3598237
Rok přechodu na hotovostní euro plus pět let
0,1817225
2. Souhrn vyrovnávacích částek národních centrálních bank se rovná nule.
3. Vyrovnávací částky se počítají vždy, když členský stát přijme euro, nebo mění-li se klíč upsaného základního kapitálu ECB.
4. Když národní centrální banka vstoupí do Eurosystému, její vyrovnávací částka se rozdělí mezi ostatní národní centrální banky v poměru k příslušným podílům ostatních národních centrálních bank v klíči upsaného základního kapitálu s opačným znaménkem (+/-), přičemž tato vyrovnávací částka doplňuje vyrovnávací částky, jež se na ostatní národní centrální banky již uplatňují.
5. Vyrovnávací částky a účetní položky k jejich vyrovnání se zachycují na účtech, které jednotlivé národní centrální banky vedou odděleně pro transakce v rámci Eurosystému, s dnem připsání v den přechodu na hotovostní euro a s dnem připsání v tentýž den každého následujícího roku, ve kterém dochází k úpravám. Účetní položky k vyrovnání vyrovnávacích částek se neúročí.
6. Nastanou-li konkrétní případy související s vývojem oběhu bankovek podle přílohy III tohoto rozhodnutí, upravuje se stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému u každé národní centrální banky odchylně od odstavce 1 postupem uvedeným ve zmíněné příloze.
7. Použitelnost úprav stavu eurobankovek uvnitř Eurosystému stanovených v tomto článku končí prvním dnem šestého roku po roce přechodu na hotovostní euro.
Článek 5
Výpočet a přerozdělení měnových příjmů
1. Výpočet měnových příjmů národních centrálních bank provádí ECB každý den. Výpočet se zakládá na účetních údajích, které ECB poskytují národní centrální banky. ECB informuje národní centrální banky o úhrnných částkách za každé čtvrtletí.
2. Výše měnových příjmů každé národní centrální banky se snižuje o částku, která se rovná naběhlým úrokům nebo úrokům zaplaceným z pasiv zahrnutých do základny pasiv, v souladu s rozhodnutím Rady guvernérů ECB podle čl. 32.4 druhého pododstavce statutu ESCB.
3. Přerozdělování úhrnného měnového příjmu všech národních centrálních bank podle klíče upsaného základního kapitálu probíhá na konci každého účetního roku.
Článek 6
Výpočet a přerozdělení příjmů z odpisu eurobankovek
1. Eurobankovky stažené z oběhu jsou zahrnuty do základny pasiv, dokud nedojde k jejich výměně či odpisu, podle toho, která událost nastane dříve.
2. Rada guvernérů může rozhodnout o odpisu eurobankovek stažených z oběhu, přičemž určí den odpisu a celkovou výši rezervy, která má být vytvořena pro eurobankovky stažené z oběhu, u kterých se dosud očekává, že budou vyměněny.
3. Eurobankovky stažené z oběhu se odepisují takto:
a)
V den odpisu se rozvahové položky ECB a národních centrálních bank „bankovky v oběhu“ sníží o celkovou částku eurobankovek stažených z oběhu, které jsou dosud v oběhu. Za tímto účelem se skutečné částky eurobankovek stažených z oběhu, které byly dány do oběhu, upraví na poměrné částky těchto eurobankovek vypočtené podle klíče pro vydávání eurobankovek a mezi ECB a národními centrálními bankami dojde k vypořádání rozdílů.
b)
Upravená částka eurobankovek stažených z oběhu se odepíše z rozvahové položky „bankovky v oběhu“ a převede se do výkazů zisku a ztráty národních centrálních bank.
c)
Všechny národní centrální banky vytvářejí rezervu pro eurobankovky stažené z oběhu, u kterých se dosud očekává, že budou vyměněny. Výše rezervy se rovná podílu příslušné národní centrální banky na celkové výši rezervy vypočtenému pomocí klíče pro vydávání eurobankovek.
4. Eurobankovky stažené z oběhu, k jejichž výměně dochází až po dni odpisu, se zachycují v účetních knihách národní centrální banky, která je přijala. Příliv eurobankovek stažených z oběhu se mezi národní centrální banky přerozdělí pomocí klíče pro vydávání eurobankovek alespoň jednou ročně a mezi národními centrálními bankami dojde k vypořádání rozdílů. Každá národní centrální banka započte poměrnou částku vůči své rezervě nebo, pokud je příliv vyšší než rezerva, zaznamená odpovídající náklad ve svém výkazu zisku a ztráty.
5. Rada guvernérů celkovou výši rezervy každoročně přezkoumává.
Článek 7
Zrušení
Rozhodnutí ECB/2001/16 se zrušuje. Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí a použijí se v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 8
Platnost rozhodnutí
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 31. prosince 2010.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 25. listopadu 2010.
DECIZIA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
din 25 noiembrie 2010
privind repartizarea venitului monetar al băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro
(reformare)
(BCE/2010/23)
(2011/66/UE)
CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”), în special articolul 32,
întrucât:
(1)
Decizia BCE/2001/16 din 6 decembrie 2001 privind repartizarea venitului monetar al băncilor centrale naționale ale statelor membre participante începând cu exercițiul financiar 2002 (1) a fost modificată substanțial de mai multe ori (2). Urmează a fi adoptate modificări suplimentare, prin urmare această decizie ar trebui reformată pentru claritate.
(2)
În temeiul articolului 32.1 din Statutul SEBC, venitul monetar este venitul acumulat de BCN ca urmare a exercitării funcției de politică monetară. Conform articolului 32.2 din Statutul SEBC, valoarea venitului monetar al fiecărei BCN este egală cu venitul anual al acesteia obținut din activele deținute în contrapartidă cu bancnotele aflate în circulație și cu depozitele constituite de instituțiile de credit. Aceste active trebuie identificate de BCN în conformitate cu liniile directoare stabilite de Consiliul guvernatorilor. BCN trebuie să identifice activele rezultate din exercitarea funcției de politică monetară drept active deținute în contrapartidă cu bancnotele în circulație și depozitele constituite de instituțiile de credit. În temeiul articolului 32.4 din Statutul SEBC, din cuantumul venitului monetar al fiecărei BCN se scade o sumă echivalentă cu dobânda plătită de respectiva BCN pentru depozitele constituite de instituțiile de credit, în conformitate cu articolul 19.
(3)
În temeiul articolului 32.5 din Statutul SEBC, suma veniturilor monetare ale BCN se repartizează între acestea proporțional cu cotele vărsate la capitalul Băncii Centrale Europene (BCE).
(4)
În temeiul articolelor 32.6 și 32.7 din Statutul SEBC, Consiliul guvernatorilor este împuternicit să adopte orientări pentru compensarea și decontarea de către BCE a soldurilor provenite din repartizarea venitului monetar și de a adopta orice alte măsuri necesare în vederea aplicării articolului 32.
(5)
În temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 974/98 al Consiliului din 3 mai 1998 privind introducerea euro (3), BCE și BCN pun în circulație bancnote euro. Articolul 15 din acest regulament prevede că bancnotele cu valoarea nominală exprimată în unități monetare naționale rămân mijloace legale de plată în cadrul limitelor lor teritoriale termen de maximum șase luni de la data substituirii monedei fiduciare cu moneda euro. Anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro ar trebui astfel considerat un an special, deoarece bancnotele aflate în circulație cu valoare nominală exprimată în unități monetare naționale pot reprezenta în continuare un procent semnificativ din valoarea totală a bancnotelor aflate în circulație.
(6)
Articolul 15 alineatul (1) din Orientarea BCE/2006/9 din 14 iulie 2006 privind anumite pregătiri în vederea substituirii monedei fiduciare cu moneda euro și privind alimentarea anticipată și alimentarea anticipată secundară cu bancnote și monede metalice euro în afara zonei euro (4) prevede că bancnotele euro care au făcut obiectul alimentării anticipate a contrapărților eligibile se debitează în conturile respectivelor contrapărți deschise la BCN a lor la valoarea lor nominală, în conformitate cu următorul „model linear de debitare”: suma totală a bancnotelor euro care au făcut obiectul alimentării anticipate se debitează în trei rate egale, la data decontării primei, celei de a patra și celei de a cincea operațiuni principale de refinanțare a Eurosistemului care urmează datei substituirii monedei fiduciare cu moneda euro. Calcularea venitului monetar pentru anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro trebuie să țină cont de acest „model de debitare lineară”.
(7)
Prezenta decizie este legată de Decizia BCE/2010/29 din 13 decembrie 2010 privind emisiunea de bancnote euro (5) care prevede că BCE și BCN emit bancnote euro. Decizia BCE/2010/29 stabilește repartizarea între BCN a bancnotelor euro aflate în circulație proporțional cu cotele vărsate de acestea la capitalul BCE. Aceeași decizie alocă BCE 8 % din valoarea totală a bancnotelor euro aflate în circulație. Repartizarea bancnotelor euro între membrii Eurosistemului generează solduri intra-Eurosistem. Remunerarea acestor solduri intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație are un efect direct asupra venitului fiecărui membru al Eurosistemului și, prin urmare, ar trebui să fie reglementată de prezenta decizie. Venitul acumulat de BCE în cadrul remunerării creanțelor sale intra-Eurosistem asupra BCN în legătură cu propria cotă de bancnote euro aflate în circulație ar trebui, în principiu, să fie distribuit către BCN în conformitate cu Decizia BCE/2010/24 din 25 noiembrie 2010 privind distribuirea provizorie a venitului Băncii Centrale Europene rezultat din bancnotele euro în circulație și provenit din titlurile de valoare achiziționate în cadrul programului privind piețele titlurilor de valoare (6), proporțional cu cotele acestora din grila de repartiție pentru capitalul subscris în cursul aceluiași exercițiu financiar în care intervine acumularea.
(8)
Soldul net al creanțelor și angajamentelor intra-Eurosistem aferent bancnotelor euro aflate în circulație ar trebui remunerat prin aplicarea unui criteriu obiectiv de definire a costului banilor. În acest context, se recomandă folosirea ratei dobânzii aplicabile operațiunilor principale de refinanțare folosite de Eurosistem în licitațiile sale pentru operațiunile principale de refinanțare.
(9)
Angajamentele nete intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație trebuie incluse în baza de calcul în scopul calculării venitului monetar al BCN conform articolului 32.2 din Statutul SEBC, deoarece sunt echivalente bancnotelor aflate în circulație. Decontarea dobânzii pe soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație va determina, prin urmare, distribuirea către BCN a unei sume considerabile din venitul monetar al Eurosistemului, proporțional cu cotele vărsate ale acestora la capitalul BCE. Aceste solduri intra-Eurosistem ar trebui ajustate pentru a permite adaptarea treptată a bilanțurilor și a conturilor de profit și pierderi ale BCN. Ajustările ar trebui să se bazeze pe valoarea bancnotelor aflate în circulație ale fiecărei BCN într-o perioadă anterioară introducerii bancnotelor euro. Aceste ajustări ar trebui aplicate anual conform unei formule fixe pentru o perioadă ulterioară de maximum cinci ani.
(10)
Ajustările aduse soldurilor intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație au fost calculate pentru a compensa orice modificare semnificativă a pozițiilor BCN în ceea ce privește veniturile, determinată de introducerea bancnotelor euro și de repartizarea ulterioară a venitului monetar.
(11)
Normele generale prevăzute la articolul 32 din Statutul SEBC se aplică, de asemenea, venitului rezultat din anularea bancnotelor euro care au fost retrase din circulație.
(12)
Articolul 32.5 din Statutul SEBC precizează faptul că suma veniturilor monetare ale BCN se repartizează între acestea proporțional cu cotele acestora vărsate la capitalul BCE. În conformitate cu articolul 32.7 din Statutul SEBC, Consiliul guvernatorilor este competent să ia orice alte măsuri necesare în vederea aplicării articolului 32. Este inclusă aici și competența de a ține seama și de alți factori cu ocazia adoptării unei decizii cu privire la repartizarea venitului rezultat din anularea bancnotelor euro care au fost retrase din circulație. În acest context, principiile egalității de tratament și echității impun luarea în considerare a perioadei de timp în care au fost emise bancnotele euro retrase. Grila de repartiție pentru acest venit specific trebuie, prin urmare, să reflecte atât cota aferentă din capitalul BCE, cât și durata fazei de emisiune.
(13)
Retragerea bancnotelor euro trebuie reglementată prin decizii separate, adoptate potrivit articolului 5 din Decizia BCE/2003/4 din 20 martie 2003 privind valorile nominale, specificațiile, reproducerea, schimbul și retragerea bancnotelor euro (7),
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentei decizii:
(a)
„BCN” (NCB) înseamnă o bancă centrală națională a unui stat membru a cărui monedă este euro;
(b)
„baza de calcul” (liability base) înseamnă valoarea pasivelor calificate din cadrul bilanțului fiecărei BCN, stabilită în conformitate cu anexa I la prezenta decizie;
(c)
„active identificabile” (earmarkable assets) înseamnă valoarea activelor deținute în contrapartidă cu baza de calcul în bilanțul fiecărei BCN, stabilită în conformitate cu anexa II la prezenta decizie;
(d)
„soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație” (intra-Eurosystem balances on euro banknotes in circulation) înseamnă creanțele și angajamentele apărute între o BCN și BCE și între o BCN și celelalte BCN, ca rezultat al aplicării articolului 4 din Decizia BCE/2010/29;
(e)
„grila de repartiție pentru capitalul subscris” (subscribed capital key) înseamnă cotele, exprimate în procente, pe care BCN le dețin în capitalul subscris al BCE, care rezultă din aplicarea cu privire la BCN a ponderilor din grila de repartiție prevăzută la articolul 29.1 din Statutul SEBC și care sunt aplicabile pentru exercițiul financiar relevant;
(f)
„instituție de credit” (credit institution) înseamnă fie (a) o instituție de credit în sensul articolului 2 și al articolului 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit (8), astfel cum au fost transpuse în legislația națională, care este supusă supravegherii de către o autoritate competentă; fie (b) o altă instituție de credit, în sensul articolului 123 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care este supusă verificării de un nivel comparabil cu supravegherea efectuată de o autoritate competentă;
(g)
„BA” (HBS - harmonised balance sheet) înseamnă bilanțul armonizat astfel cum este prevăzut în anexa VIII la Orientarea BCE/2010/20 din 11 noiembrie 2010 privind cadrul juridic al procedurilor contabile și al raportării financiare din Sistemul European al Băncilor Centrale (9);
(h)
„rata de referință” (reference rate) înseamnă cea mai recentă rată a dobânzii marginale care este disponibilă și folosită de Eurosistem în licitațiile sale pentru operațiuni principale de refinanțare conform punctului 3.1.2 din anexa I la Orientarea BCE/2000/7 din 31 august 2000 privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului (10). Dacă, în vederea decontării, se efectuează în aceeași zi mai mult de o operațiune principală de refinanțare, se folosește media simplă a ratelor marginale ale operațiunilor efectuate în paralel;
(i)
„data substituirii monedei fiduciare cu moneda euro” (cash changeover date) înseamnă data la care bancnotele și monedele euro dobândesc calitatea de mijloc legal de plată într-un stat membru a cărui monedă este euro;
(j)
„perioada de referință” (reference period) înseamnă o perioadă de 24 de luni care începe cu 30 de luni înainte de data substituirii monedei fiduciare cu moneda euro;
(k)
„anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro” (cash changeover year) înseamnă o perioadă de 12 luni care începe de la data substituirii monedei fiduciare cu moneda euro;
(l)
„curs de schimb zilnic de referință” (daily foreign exchange reference rate) înseamnă cursul de schimb zilnic de referință, stabilit pe baza procedurii de concertare zilnică regulată între băncile centrale din cadrul și din afara Sistemului European al Băncilor Centrale, care în mod normal are loc la 14:15, ora Europei Centrale;
(m)
„bancote euro retrase” (withdrawn euro banknotes) înseamnă orice tip sau serie de bancnote euro care au fost retrase din circulație printr-o decizie a Consiliului guvernatorilor adoptată în conformitate cu articolul 5 din Decizia BCE/2003/4;
(n)
„grila pentru emisiunea de bancnote euro” (issue key) înseamnă valoarea medie a grilei de repartiție pentru capitalul subscris pe parcursul fazei de emisiune a unui tip sau a unei serii de bancnote euro retrase;
(o)
„faza de emisiune” (issue phase), în legătură cu un anumit tip sau o anumită serie de bancnote euro, înseamnă perioada cuprinsă între data la care prima emisiune a unei bancnote euro de acest tip sau din această serie este înregistrată în baza de calcul și data la care ultima emisiune a unei bancnote euro de acest tip sau din această serie este înregistrată în baza de calcul;
(p)
„a anula” (to write off) înseamnă a elimina bancnotele euro retrase din postul de bilanț „bancnote în circulație”.
Articolul 2
Soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație
(1) Soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație se calculează lunar și se înscriu în registrele BCE și BCN în prima zi lucrătoare a lunii, având data valutei din ultima zi lucrătoare din luna precedentă.
Atunci când un stat membru adoptă moneda euro, calcularea soldurilor intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație în conformitate cu primul paragraf se înscriu în registrele BCE și BCN cu data valutei de la data substituirii monedei fiduciare cu moneda euro.
Pentru perioada 1-31 ianuarie a primului an din care se va aplica fiecare ajustare cincinală prevăzută la articolul 29.3 din Statutul SEBC, soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor aflate în circulație se calculează pe baza grilei ajustate de repartiție pentru capitalul subscris aplicate la soldurile aferente volumului total de bancnote euro aflate în circulație la data de 31 decembrie a anului anterior.
(2) Soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație, inclusiv cele rezultate din aplicarea articolului 4 din prezenta decizie, se remunerează la rata de referință.
(3) Remunerarea menționată la alineatul (2) se decontează trimestrial prin plăți TARGET2.
Articolul 3
Metoda de evaluare a venitului monetar
(1) Valoarea venitului monetar al fiecărei BCN se determină prin măsurarea venitului efectiv obținut din activele identificabile înscrise în registrele acesteia. Ca excepții, se consideră că aurul nu generează venit și că titlurile de valoare deținute în scopuri de politică monetară în temeiul Deciziei BCE/2009/16 privind punerea în aplicare a programului de achiziționare de obligațiuni garantate (11) generează venit la rata de referință.
(2) Dacă valoarea activelor identificabile ale unei BCN este mai mare sau mai mică decât valoarea bazei sale de calcul, diferența se compensează aplicând la valoarea diferenței rata de referință.
Articolul 4
Ajustări aduse soldurilor intra-Eurosistem
(1) Pentru calcularea venitului monetar, soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație ale fiecărei BCN se ajustează cu o sumă compensatorie determinată în conformitate cu următoarea formulă:
C = (K - A) × S
unde:
C
este suma compensatorie;
K
este suma în euro pentru fiecare BCN care rezultă din aplicarea grilei de repartiție pentru capitalul subscris la valoarea medie a bancnotelor aflate în circulație în cursul perioadei de referință, cantitatea de bancnote aflate în circulație exprimate în moneda națională a statului membru care adoptă moneda euro fiind convertită în euro la cursul de schimb zilnic de referință în cursul perioadei de referință;
A
este valoarea medie în euro, pentru fiecare BCN, a bancnotelor aflate în circulație în cursul perioadei de referință, convertite în euro la cursul de schimb zilnic de referință în cursul perioadei de referință;
S
este următorul coeficient corespunzător fiecărui exercițiu financiar, începând cu data substituirii monedei fiduciare cu moneda euro:
Exercițiul financiar
Coeficient
Anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro
1
Anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro plus un an
0,8606735
Anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro plus doi ani
0,7013472
Anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro plus trei ani
0,5334835
Anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro plus patru ani
0,3598237
Anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro plus cinci ani
0,1817225
(2) Totalul sumelor compensatorii ale BCN este zero.
(3) Sumele compensatorii se calculează de fiecare dată când un stat membru adoptă moneda euro sau când se modifică grila de repartiție pentru capitalul subscris al BCE.
(4) Atunci când o BCN intră în Eurosistem, suma sa compensatorie este alocată celorlalte BCN proporțional cu cotele corespunzătoare ale celorlalte BCN din grila de repartiție pentru capitalul subscris, cu semnul (+/-) inversat, și se va adăuga la orice alte sume compensatorii deja aplicabile pentru alte BCN.
(5) Sumele compensatorii și înregistrările din contabilitate destinate să echilibreze respectivele sume compensatorii se înscriu în conturi intra-Eurosistem distincte în contabilitatea fiecărei BCN, cu data valutei de la data substituirii monedei fiduciare cu moneda euro și cu aceeași dată a valutei pentru fiecare an ulterior din perioada de ajustare. Înregistrările din contabilitate destinate echilibrării sumelor compensatorii nu se remunerează.
(6) Prin derogare de la alineatul (1), la apariția unor evenimente specifice legate de modificări în circuitul bancnotelor, astfel cum sunt descrise în anexa III la prezenta decizie, soldurile intra-Eurosistem aferente bancnotelor euro aflate în circulație ale fiecărei BCN se ajustează în conformitate cu dispozițiile anexei respective.
(7) Ajustările soldurilor intra-Eurosistem prevăzute în prezentul articol încetează a se mai aplica începând cu prima zi a celui de al șaselea an de la anul substituirii monedei fiduciare cu moneda euro.
Articolul 5
Calcularea și repartizarea venitului monetar
(1) Venitul monetar al fiecărei BCN este calculat zilnic de către BCE. Calculul se bazează pe datele contabile raportate de BCN către BCE. BCE informează trimestrial BCN cu privire la sumele cumulative.
(2) Valoarea venitului monetar al fiecărei BCN se reduce cu valoarea echivalentă oricărei dobânzi acumulate sau plătite în legătură cu pasivele incluse în baza de calcul și în conformitate cu orice decizie a Consiliului guvernatorilor adoptată în temeiul articolului 32.4 al doilea paragraf din Statutul SEBC.
(3) Repartizarea venitului monetar al fiecărei BCN proporțional cu grila de repartiție pentru capitalul subscris are loc la finele fiecărui exercițiu financiar.
Articolul 6
Calcularea și repartizarea venitului rezultat din anularea bancnotelor euro
(1) Bancnotele euro retrase fac parte în continuare din baza de calcul până la momentul la care unul dintre următoarele două evenimente se produce primul: sunt schimbate sau sunt anulate.
(2) Consiliul guvernatorilor poate decide să anuleze bancnotele euro retrase și, în acest caz, specifică data anulării și valoarea totală a provizionului ce urmează să fie constituit în privința acelor bancnote euro retrase ce urmează să fie schimbate.
(3) Bancnotele euro retrase sunt anulate astfel:
(a)
la data anulării, posturile „Bancnote în circulație” din bilanțurile BCE și BCN se diminuează cu valoarea totală a bancnotelor euro retrase care se află încă în circulație. În acest scop, valorile efective ale bancnotelor euro retrase care au fost puse în circulație se ajustează la valorile lor proporționale calculate în conformitate cu grila pentru emisiunea de bancnote euro, iar diferențele se decontează între BCE și BCN;
(b)
valoarea ajustată a bancnotelor euro retrase este anulată în postul de bilanț „Bancnote în circulație” și se trece în conturile de profit și pierdere ale BCN;
(c)
fiecare BCN constituie un provizion pentru bacnotele euro retrase care urmează să fie schimbate. Acest provizion este echivalent cu cota BCN respective din valoarea totală a provizionului calculată cu ajutorul grilei pentru emisiunea de bancnote euro.
(4) Bancnotele euro retrase care sunt schimbate după data anulării se înregistrează în contabilitatea BCN care le-a acceptat. Intrarea de bancnote euro retrase se redistribuie între BCN cel puțin o dată pe an prin aplicarea grilei pentru emisiunea de bacnote euro, iar diferențele se decontează între acestea. Fiecare BCN compensează valoarea proporțională cu provizionul său sau, în cazul în care intrarea este mai mare decât provizionul, înregistrează costul corespondent în contul său de profit și pierdere.
(5) Consiliul guvernatorilor reexaminează anual valoarea totală a provizionului.
Articolul 7
Abrogare
Decizia BCE/2001/16 se abrogă. Trimiterile la decizia abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa V.
Articolul 8
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare la 31 decembrie 2010.
Adoptată la Frankfurt pe Main, 25 noiembrie 2010.