ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. ledna 2012
o podpoře poskytnuté Řeckem pěstitelům obilovin a zemědělským družstvům působícím v odvětví obilovin
č. SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(oznámeno pod číslem K(2011) 9335)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/320/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy (1) vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev působících v odvětví obilovin. Údajná podpora spočívala v poskytování bezúročných úvěrů. Dopisem ze dne 21. listopadu 2008 požádala Komise řecké orgány o poskytnutí informací týkajících se uvedené podpory.
(2)
Dopisem ze dne 24. listopadu 2008 požádala Komise stěžovatele, aby předložil vyplněný formulář stížnosti. Tento formulář obdržela Komise dne 8. ledna 2009.
(3)
Poté, co Komise obdržela tento formulář stížnosti, avšak neobdržela žádnou odpověď od řeckých orgánů na svůj dopis ze dne 21. listopadu 2008, zaslala jim dne 23. ledna 2009 druhý dopis, v němž požádala o informace týkající se dotčeného opatření. Jelikož ve stanovené lhůtě neobdržela Komise na tento dopis odpověď, zaslala dne 24. března 2009 řeckým orgánům upomínku.
(4)
Dne 14. května 2009 zaslaly řecké orgány Komisi dopis, v němž bylo uvedeno jen velmi málo informací o podpoře, která byla předmětem stížnosti. V návaznosti na tento dopis zaslala Komise řeckým orgánům dne 11. června 2009 druhou žádost o informace s podrobnějšími dotazy týkajícími se údajné státní podpory.
(5)
Dne 20. července 2009 požádaly řecké orgány o prodloužení lhůty pro poskytnutí příslušných informací, a to do 30. srpna 2009. Dopisem ze dne 23. července 2009 vyjádřila Komise s tímto prodloužením lhůty svůj souhlas. E-mailem ze dne 1. září 2009 požádaly řecké orgány o další prodloužení lhůty o jeden měsíc. Dopisem ze dne 14. září prodloužila Komise tuto lhůtu podruhé, a sice do 30. září 2009.
(6)
Jelikož více než dva měsíce po vypršení stanovené lhůty Komise neobdržela žádnou odpověď, zaslala řeckým orgánům dne 1. prosince 2009 upomínku a poskytla jim další jeden měsíc na dodání příslušných informací. V této upomínce upozornila Komise řecké orgány na skutečnost, že pokud nezašlou Komisi odpověď v předepsané lhůtě, Komise si poskytnutí informací vyžádá (prostřednictvím „příkazu k poskytnutí informací“) podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (3). Kromě toho byla dne 26. ledna 2010 věc zanesena do registru neoznámených podpor pod číslem NN 3/10.
(7)
Ve lhůtě stanovené Komisí neposkytly řecké orgány žádné informace. Proto přijala Komise dne 10. března 2010 rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, v němž požaduje po řeckých orgánech, aby požadované informace poskytly.
(8)
Řecké orgány odpověděly dne 19. března 2010. Ve své odpovědi tvrdily, že odpověděly Komisi na její dopis ze dne 1. prosince 2009 dopisem ze dne 9. února 2010. Ve svém dopise ze dne 17. května 2010 zaslala Komise řeckým orgánům určité doplňující dotazy. Požádala je rovněž o to, aby poskytly důkaz o údajném odeslání svého dopisu Komisi dne 9. února 2010. Mezitím Komise obdržela od stěžovatele další informace o dotčené podpoře. Proto dne 18. června 2010 zaslala řeckým orgánům další dopis, aby jim poskytla příležitost vyjádřit k těmto novým informacím své připomínky. Řecké orgány odpověděly na dopis ze dne 17. května 2010, ale neposkytly žádný důkaz o odeslání svého dopisu ze dne 9. února 2010. Dne 30. září 2010 odpověděly řecké orgány rovněž na dopis Komise ze dne 18. června 2010.
(9)
Dopisem ze dne 15. prosince 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit postup podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, který se týká dotčené podpory. V dopise ze dne 21. ledna 2011 zaslaly řecké orgány své připomínky k rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2010. Komise zaslala řeckým orgánům další dotazy v dopise ze dne 5. května 2011, na který řecké orgány odpověděly dne 6. června 2011.
(10)
Rozhodnutí Komise o zahájení uvedeného postupu bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby vyjádřily své připomínky k dotčenému opatření. Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany, která tvrdila, že dotčená opatření jsou protiprávní. O těchto připomínkách byly řecké orgány informovány a své připomínky poskytly v dopise ze dne 1. prosince 2011.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
ΙΙ.1. Stížnost
(11)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev. Podle této stížnosti spočívala podpora v poskytování bezúročných úvěrů ve výši 150 milionů EUR sdružením zemědělských družstev působícím v odvětví obilovin.
II.2. Souvislosti
(12)
Na základě informací poskytnutých řeckými orgány oseli řečtí zemědělci během roku 2008 o 60 000 hektarů (600 000„stremma“) kukuřice více než v předchozím roce. Důsledkem byla značná nadprodukce kukuřice a následný pokles cen. Totéž se stalo s pšenicí. Vzhledem k této situaci a v důsledku hospodářské krize rozhodla řecká vláda poskytnout podporu řeckým producentům.
(13)
Podle řeckých orgánů byla podpora poskytnuta organizacím producentů, tj. sdružením zemědělských družstev (dále jen „sdružení“). Tato sdružení neměla dostatečné finanční prostředky k tomu, aby podpořila příjmy zemědělců, ani neměla kvůli finanční krizi přístup na finanční trhy za účelem získání úvěrů. Řecké orgány dále tvrdily, že kdyby v průběhu zimy 2008 družstva prodala toto množství shromážděných obilovin, došlo by k významnému poklesu cen a producenti by utrpěli citelné ztráty. Aby tedy řecká vláda zabránila poklesu cen obilovin a zajistila zemědělcům minimální příjem, rozhodla se poskytnout sdružením a nepřímo tedy i zemědělcům (kteří svou produkci odevzdali družstvům) podporu v podobě státem zaručeného úvěru s úrokovým příspěvkem. Podle řeckých orgánů byl tento úvěr poskytnut sdružením, aby byl postoupen producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených sdruženími v roce 2008. Kvůli vleklé krizi na trhu s obilovinami prodloužily řecké orgány lhůtu pro splacení úvěrů do 30. září 2010.
ΙΙ.3. Opatření
(14)
Řecké orgány přijaly řadu rozhodnutí, kterými tato podpora nabyla účinku.
(15)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 56700/B.3033 ze dne 8. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„Článek 1 Schvaluje se úrokový příspěvek pro úvěry, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008 finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008. Uvedené úvěry budou subvencovány od data, kdy budou poskytnuty. […]
Článek 3 Doba trvání dotčených úvěrů začne dnem jejich poskytnutí a skončí dnem jejich splacení, nejpozději však 30. září 2009. […]“
(16)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 2/88675/0025 ze dne 9. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„1)
Řecký stát poskytne 100 % záruku pro zajištění úvěrů, které poskytnou finanční instituce sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008, v souladu s ustanoveními zákona č. 2322/1995. Na úvěry poskytnuté finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v roce 2008 na nákup obilí se vztahují ustanovení tohoto rozhodnutí s platností od data poskytnutí úvěru. Celková výše úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty, nepřesáhne 150 milionů EUR. […]
3)
[…] V případě neuhrazení nesplacené části úvěru k datu splatnosti se tato částka stane splatnou a vymahatelnou. Aby byly bankám zaručené pohledávky proplaceny státem, musí banky do tří měsíců od data splatnosti předložit podpůrnou dokumentaci uvedenou v rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 2/478/0025/04.01.2006 (vládní věstník, řada II, č. 16/13.01.2006).[…]“
(17)
Na základě rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 46825/B.2248 ze dne 29. září 2009 a č. 2/69591/0025 ze dne 2. října 2009 byla lhůta pro splacení úvěrů prodloužena do 30. září 2010.
(18)
V rozhodnutí ministra pro rozvoj venkova a výživu č. 8264 ze dne 9. prosince 2008 byla stanovena částka ve výši 150 milionů EUR pro 57 sdružení zemědělských družstev. V uvedeném rozhodnutí se rovněž odkazuje na rozhodnutí vládní komise ze dne 12. listopadu 2008 o poskytnutí úvěrů ve výši 150 milionů EUR pro sdružení zemědělských družstev a jejich členy.
(19)
V souladu s dopisem zaslaným řeckými orgány dne 19. března 2010 byly všechny dotčené úvěry (kromě jednoho) poskytnuty Řeckou zemědělskou bankou (dále jen „banka ATE“). Řecké orgány dodaly, že úrokový příspěvek a záruka, které byly poskytnuty státem v odvětví obilovin, byly nezbytným opatřením, aby se zabránilo poklesu cen v roce 2008, který byl způsoben nadprodukcí obilovin v Řecku. V tomto dopise vyjádřily řecké orgány stanovisko, že tuto malou úvěrovou úlevu poskytnutou státem nelze považovat za státní podporu, protože nenarušila ani neohrozila konkurenceschopnost a neměla vliv na obchod mezi členskými státy. Řecké orgány dále konstatovaly, že z dotčeného opatření vyplýval jen minimální prospěch pro jednotlivé producenty.
(20)
V souladu s článkem 1 úvěrové smlouvy mezi bankou ATE a sdruženími (dále jen „úvěrová smlouva“) má být úvěr poskytnutý bankou ATE použit dlužníkem pouze pro nákup nebo odběr obilovin vypěstovaných v roce 2008.
(21)
Pokud jde o podmínky poskytnutí tohoto úvěru, uvedly řecké orgány, že příslušná úroková sazba byla shodná se sazbou dvanáctiměsíčních řeckých státních dluhopisů (vydaných těsně před datem, kdy začal platit úrok) plus 30 %. Řecké orgány dále tvrdily, že úvěrová smlouva mezi bankou ATE a sdruženími obsahovala podmínku prokazující, že se nejedná o státní podporu. Uvedená podmínka zní: „Dlužník přijímá závazek, že před vyplacením úvěru podepíše s řeckým státem, zastoupeným pro tyto účely zmíněnou bankou, smlouvu o zajištění vztahující se na produkty, vedlejší produkty a jiné movité věci, které dlužník nakoupí za prostředky z tohoto úvěru, a na veškeré komodity, které jsou v jeho vlastnictví nebo pod jeho správou, na základě ustanovení zákona 2844/2000.“ Jinými slovy, zajištění poskytují sdružení státu (zastoupenému bankou ATE), pokud jde o produkty nakoupené sdruženími za prostředky z tohoto úvěru.
(22)
Náměstek ministra financí přijal dne 26. října 2010 rozhodnutí č. 2/21304/0025. V uvedeném rozhodnutí se stanoví:
„A.
Sdružení zemědělských družstev a družstva zemědělské prvovýroby v Řecku, kterým byly poskytnuty úvěry zaručené řeckým státem na základě rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 přijatého náměstkem ministra hospodářských věcí a financí, které je v současné době v platnosti, budou mít na základě zmíněného rozhodnutí možnost restrukturalizovat úvěry zaručené řeckým státem splatné ke dni 30. září 2010 tímto způsobem:
Celková doba trvání restrukturalizovaného úvěru se stanoví na pět let, úvěr je splatný v půlročních splátkách zahrnujících jistinu i úrok, přičemž první splátka je splatná dne 30. března 2011 a poslední dne 30. září 2015.
Kromě toho musí každý dlužník platit řeckému státu až do data splatnosti úvěru prémii ve výši 2 % aktuální nesplacené části úvěru. První platba bude učiněna společně s úhradou první splátky dne 30. března 2011.
Stávající zajištění obilovin ve prospěch řeckého státu se ruší.
Stanovená úroková sazba u restrukturalizovaného úvěru bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů. […]“
III. PŘIPOMÍNKY ZE STRANY ŘECKA
(23)
Ve své odpovědi ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány uvedly, že na úrokový příspěvek i na státní záruku za úvěry je třeba pohlížet se zřetelem ke sdělení Komise o dočasném rámci Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (5) (dále jen „dočasný rámec“). Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize.
(24)
Řecké orgány dále uvedly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž.
(25)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že povinnost každého dlužníka zaplatit prémii ve výši 2 % v souladu s ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 prokazuje, že se nejednalo o státní podporu.
(26)
Řecké orgány ve svém dopise ze dne 1. prosince 2011 zopakovaly řadu argumentů, které předložily během řízení a které se týkaly potřeby provést tato opatření a důvody, proč tato potřeba nastala. Rovněž tvrdily, že vydání ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a uplatnění úrokové sazby na restrukturalizované úvěry (sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů) prokazuje, že úrokový příspěvek nepředstavuje podporu. Orgány rovněž dodaly, že v období od roku 2009 do 28. listopadu 2011 dosáhly úrokové příspěvky poskytnuté státem výše 7 762 113,00 EUR.
ΙV. POSOUZENÍ PODPORY
ΙV.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy
(27)
Na základě čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(28)
Před přistoupením k posouzení toho, zda dotčené opatření splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy, by Komise chtěla poznamenat, že existují dva aspekty tohoto opatření, jež by měly být prozkoumány s ohledem na toto ustanovení, a sice: i) úrokový příspěvek a ii) státní záruka.
ΙV.1.1 Úrokový příspěvek
(29)
Úrokový příspěvek poskytnutý řeckým státem zmíněným družstvům na základě ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 splňuje všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Tento příspěvek, který poskytuje řecký stát, poskytuje jednoznačnou výhodu, jelikož ve skutečnosti činí tento úvěr zcela bezúročným. Přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných zemědělci družstvům, jsou zemědělci (producenti) nepřímými příjemci této podpory. Kromě toho je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a, v konečném důsledku, ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008. Úrokový příspěvek byl poskytnut před uplatněním ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a před restrukturalizací úvěrů, pro kterou bylo stanoveno, že úroková sazba použitelná na restrukturalizované úvěry bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů.
(30)
Pokud jde o podmínku narušení hospodářské soutěže, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení soutěže (6). Podpora podniku může ovlivnit obchod mezi členskými státy, pokud podnik působí na trhu otevřeném obchodu v rámci Společenství (7). Kromě toho na základě judikatury Soudního dvora neexistuje žádný práh nebo procentní podíl, který by tvořil hranici, pod kterou lze obchod mezi členskými státy pokládat za neovlivněný. I poměrně malá výše podpory nebo poměrně malá velikost podniků a priori neznamená, že obchod mezi členskými státy nemůže být ovlivněn (8). Objem obchodu v odvětví obilovin je v rámci Společenství značný. Proto dotčené opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(31)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že pokud jde o úrokový příspěvek, jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
ΙV.1.2 Státní záruka
(32)
Na základě ministerského rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 řecký stát rozhodl, že družstvům poskytne svou záruku za úvěry sjednané s bankou ATE. Obecně se kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy použijí i na záruky. Jak je uvedeno v bodě 2.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (9) (dále jen „sdělení o zárukách“), záruky přímo poskytnuté státem mohou představovat státní podporu. Výhodu plynoucí ze státní záruky představuje skutečnost, že riziko spojené se zárukou nese stát. Za takové riziko by se obvykle měla zaplatit příslušná prémie (bod 2.2 sdělení o zárukách). Jestliže se stát této prémie vzdá, těží z toho podnik a ze státních zdrojů unikají prostředky. Záruka je tedy v tomto případě poskytnuta ze státních prostředků. Ve sdělení o zárukách je dále uvedeno, že i když se ukáže, že stát v rámci poskytnuté záruky nic nezaplatí, může se přesto jednat o státní podporu.
(33)
Výhoda, která ze záruky vyplynula pro sdružení a v konečném důsledku pro zemědělce, je zjevná: dlužníci nemuseli přinejmenším do 30. března 2011 (viz 22. bod odůvodnění) platit příslušné pojištění, které by za běžných okolností měli zaplatit za související riziko. Rovněž ve srovnání se situací bez záruky umožňuje tato státní záruka dlužníkům získat lepší finanční podmínky pro úvěry, než jsou podmínky běžně dostupné na finančních trzích. Bod 3.4 sdělení o zárukách stanoví seznam všech podmínek, které musí být splněny, aby systém státních záruk nebyl považován za státní podporu. Je zjevné, že zkoumané opatření všechny tyto dotčené podmínky nesplňuje. Například přinejmenším dvě z těchto podmínek v tomto případě zjevně nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(34)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění, přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem řeckého státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných producenty družstvům, jsou nepřímými příjemci této podpory zemědělci (producenti). Je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008.
(35)
Tatáž zjištění platí i pro podmínky týkající se narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu uvedené v 30. bodě odůvodnění.
(36)
Kromě toho řecké orgány tvrdily, že zajištění poskytnuté státu ze strany sdružení, jak je uvedeno v úvěrové smlouvě, prokazuje, že se nejedná o podporu. Avšak, jak uvedla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení uvedeného postupu, tomu tak není, a to z těchto důvodů: a) Zaprvé, pokud družstva nesplatí své úvěry, bude záviset na uvážení státu, zda využije práv, která mu byla udělena na základě smluv o zajištění. b) Zadruhé se zdá, že zajištění nestačí na pokrytí celého úvěru, protože cena zaplacená sdruženími zemědělcům za nákup obilovin (která by měla být stejná jako výše úvěrů) je vyšší než tržní cena.
(37)
Je třeba rovněž poznamenat, že toto zajištění bylo ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 zrušeno. Jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo toto zajištění nahrazeno 2 % prémií s platností ode dne první splátky splatné dne 30. března 2011. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 7. června 2011 uvedly, že v souladu se sdělením o zárukách je ustanovení o prémii takzvaným „safe-harbour“ pro malé a střední podniky, jejichž platební schopnost může být ovlivněna nepříznivými podmínkami. Tento argument je z důvodů uvedených ve 38., 39. a 40. bodě odůvodnění nepřípustný.
(38)
Zaprvé ustanovení o 2 % prémii bylo přijato až v říjnu 2010 a týká se pouze částek nesplacených k září 2010. I kdybychom přijali (což se nestalo), že touto prémií byl odstraněn jakýkoli prvek státní podpory, státní záruka by až do uvedeného okamžiku představovala státní podporu.
(39)
Zadruhé, ze znění ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 vyplývá, že mají možnost, ale nikoli povinnost příslušného ustanovení využít (viz 22. bod odůvodnění). Řecké orgány v této souvislosti uvedly, že dlužníci ve skutečnosti museli uvedeného ustanovení využít, jelikož, jak je stanoveno v článku 13 úvěrové smlouvy, pokud úvěr nesplatí do 30. září 2009, se dlužná částka stane splatnou státem do tří měsíců, což si vyžádá přijetí administrativních donucovacích opatření proti dlužníkovi. Tento argument je rovněž nepřípustný: pokud stát dlužnou částku splatí, není jisté, že přijme opatření proti původnímu dlužníkovi za účelem získání příslušné částky, ale vždy se bude moci rozhodnout tak neučinit.
(40)
Kromě toho se zdá, že uvedená 2 % prémie sama o sobě není prvkem, který by na základě sdělení o zárukách dokazoval, že se nejedná o státní podporu, jak tvrdí řecké orgány. I kdybychom přijali předpoklad, že všichni příjemci uvedeného opatření byly malé a střední podniky, jak tvrdí řecké orgány, použil by se v tomto případě bod 3.5 sdělení o zárukách. V tomto bodě sdělení objasňuje, že aby záruka poskytnutá na základě systému, který používá paušální prémii, nebyla považována za představující státní podporu, musí být splněny všechny ostatní podmínky stanovené v bodě 3.4 písm. a), b), c), e), f) a g). Jak již bylo vysvětleno ve 33. bodě odůvodnění, tyto podmínky v tomto případě nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(41)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou, pokud jde o státní záruku uvedených úvěrů, splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1.
ΙV.2 Slučitelnost podpory
ΙV.2.1 Obecná zjištění
(42)
Smlouva připouští některé výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Některé z těchto výjimek se v tomto případě ze zjevných důvodů nepoužijí. Zejména se jedná o výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2, které se vztahují na podporu sociální povahy, podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami a podporu týkající se sjednocení Německa.
(43)
Totéž platí pro výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a), b) a d) Smlouvy, vzhledem k tomu, že dotčená podpora nebyla určena pro pomoc hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, ani pro projekty společného evropského zájmu, ani na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(44)
Proto jediná odchylka, která by se v tomto případě mohla uplatnit, je odchylka stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, která stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby se na podporu tato odchylka vztahovala, musí být daná podpora v souladu s pravidly Unie pro státní podporu. V oblasti zemědělství jsou tato pravidla stanovena v pokynech Komise ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“).
(45)
Na základě informací, které má Komise k dispozici, bylo cílem dotčeného opatření řešit situaci způsobenou přebytkem obilovin vypěstovaných v Řecku v roce 2008. Konkrétně uvedly řecké orgány ve svém dopise ze dne 19. března 2010, že jedním z důvodů pro toto opatření bylo „zajistit producentům minimální příjem“.
(46)
Kromě toho se zdá, že jelikož byly úvěry ve výši 150 milionů EUR určeny pro sdružení na nákup obilovin vypěstovaných jejich členy (viz ministerské rozhodnutí č. 8264 ze dne 9. prosince 2008), byla tato podpora poskytnuta na základě vypěstovaných množství.
(47)
Tento druh podpory, kterou Řecko poskytlo, není stanoven v zemědělských pokynech ani v jiných pravidlech Unie týkajících se této oblasti a řecké orgány netvrdí opak. Proto se zdá, že tato podpora představovala provozní podporu, jejímž účelem bylo zvýšit příjem zemědělců umělým zvýšením cen obilovin. Zásahy tohoto druhu jsou podle právních předpisů Unie týkajících se státní podpory přísně zakázány.
(48)
Je třeba uvést, že na základě judikatury příslušných útvarů Soudního dvora Evropské unie provozní podpory, tzn. podpory mající za cíl snížit podnikům náklady, které by měly tyto podniky za normálních okolností nést v rámci své běžné činnosti, v zásadě narušují hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že jednak neusnadňují „rozvoj“ žádného hospodářského odvětví a jednak poskytují příjemci umělou finanční podporu, která trvale narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod v míře, jež je rozporu se společným zájmem.
(49)
Zejména trhy se zemědělskými produkty v Evropské unii jsou dostatečně upraveny právními předpisy prostřednictvím společných organizací trhu. Úkolem společných organizací trhu je mimo jiné zajistit korektní hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty dotčeného odvětví uvnitř Evropské unie. Podpůrná opatření trhu, jako jsou tato opatření zavedená a financovaná Řeckem, odporují cílům společné organizace trhu s obilovinami a mohou být ve vážném rozporu s jejím fungováním
(50)
Jak vícekrát zdůraznil Soudní dvůr (11), jakýkoli zásah členského státu do tržních mechanismů, s výjimkou zásahů, které jsou konkrétně stanoveny nařízením Unie, může být v rozporu s fungováním společných organizací trhu a vytvářet pro některé hospodářské skupiny v Unii neoprávněné výhody. Zejména ve své novější judikatuře (12) Soudní dvůr znovu připomněl, že v oblastech zahrnutých do společné organizace trhu, a zejména, zakládá-li se tato organizace na společném systému cen, členské státy již nemohou zasahovat jednostranně přijatými vnitrostátními ustanoveními do mechanismu tvorby cen upravovaných v téže fázi produkce společnou organizací.
(51)
Je třeba zdůraznit, že vnitrostátní mechanismy podpor pro ceny, jako jsou mechanismy přezkoumávané v tomto případě, ohrožují společný systém cen a obecněji účelnost mechanismů vytvořených nařízeními Unie o společné organizaci trhů, i když mají za cíl podpořit příjem zemědělců.
(52)
Kromě toho Komise také posuzovala, zda by tato podpora mohla být považována za slučitelnou na základě sdělení Komise - Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (13). I kdyby však příjemce v době poskytnutí podpory byl podnikem v obtížích ve smyslu oddílu 2 uvedených pokynů (což není zřejmé), neuvedly řecké orgány žádné údaje o tom, že by v tomto případě byly splněny podmínky uvedených pokynů, které by mohly odůvodnit poskytnutí podpory určitému konkrétnímu příjemci.
IV.2.2. Dočasný rámec
(53)
Řecké orgány za účelem odůvodnění této podpory odkazují na hospodářskou krizi a nedostatečný přístup družstev k financování. Komise uznala závažnost finanční krize a v roce 2009 přijala tzv. „dočasný rámec“ (14), v němž prohlásila za slučitelnou s vnitřním trhem podporu, která v případě producentů v zemědělské prvovýrobě může dosáhnout výše 15 000 EUR.
(54)
Ve svém dopise ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány tvrdily, že na úrokový příspěvek i státní záruku pro úvěry se vztahují ustanovení dočasného rámce. Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize. Řecké orgány rovněž dodaly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž. Kromě toho řecké orgány tvrdily, že podle bodu 7 dočasného rámce se jeho ustanovení vztahují i na případy neoznámené státní podpory.
(55)
Komise nemůže tyto argumenty předložené řeckými orgány přijmout a domnívá se, že ustanovení dočasného rámce se na tento případ nevztahují. Zaprvé, oblast působnosti dočasného rámce byla rozšířena tak, aby zahrnovala prvovýrobu zemědělských produktů, až dne 31. října 2009 (15). Proto se tento dočasný rámec nemůže vztahovat na státní podporu, která byla schválena před vstupem uvedeného rozšíření působnosti v platnost. V tomto konkrétním případě článek 1 ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 stanoví, že úrokový příspěvek se týká úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008. Uvedené úvěry, tedy státní podpora, byly poskytnuty před 31. říjnem 2009.
(56)
Zadruhé by Komise chtěla upozornit na to, že dotčená opatření nesplňují podmínku stanovenou v dočasném rámci, která uvádí, že aby tato podpora mohla být považována za slučitelnou, musí se použít pro celé zemědělské odvětví, a nikoli na jedno odvětví produktů, jako je v tomto případě odvětví obilovin.
V. ZÁVĚR
(57)
Komise shledává, že Řecko protiprávně poskytlo uvedenou podporu, čímž porušilo čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, musí ji Řecko zrušit a zajistit navrácení podpory od příjemců.
(58)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (16), jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
(59)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim zřízený ve prospěch pěstitelů obilovin a zemědělských družstev působících v odvětví obilovin na základě ministerských rozhodnutí č. 56700/Β.3033/8.12.2008 a č. 2/88675/0025/9.2.2008 v podobě úvěru zaručeného řeckým státem s úrokovým příspěvkem představuje státní podporu. Tato státní podpora poskytnutá řeckým státem protiprávně, a sice v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení (ES) č. 994/98, jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
Článek 3
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení Rady (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije.
Článek 4
1. Řecko zajistí navrácení neslučitelné podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 od příjemců.
2. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky počítané ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úrok se vypočítá jako složený úrok v souladu s ustanoveními kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (17).
4. Řecko zruší všechny dosud neprovedené platby v rámci režimu uvedeného v článku 1 od data oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců od data jeho oznámení.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kterým byla poskytnuta podpora v rámci režimu uvedeného v článku 1, a celková výše podpory, kterou každý z nich obdržel;
b)
celková částka (jistina a úrok), která má být každým příjemcem navrácena;
c)
podrobný popis opatření, která již byla přijata, a plánovaných opatření za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím;
d)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji v oblasti vnitrostátních opatření přijatých za účelem provedení tohoto rozhodnutí až do doby, než bude navrácení podpory uvedené v článku 1 dokončeno. Neprodleně předloží Komisi na základě prosté žádosti z její strany informace o opatřeních, která již byla přijata, a plánovaných opatřeních za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o výši podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 25. ledna 2012.
DECIZIA COMISIEI
din 25 ianuarie 2012
privind ajutorul acordat de Grecia agricultorilor producători de cereale și cooperativelor care colectează cereale
[nr. SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)]
[notificată cu numărul C(2011) 9335]
(Numai textul în limba greacă este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2012/320/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după invitarea părților interesate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) primul paragraf din tratat (1) și având în vedere aceste observații,
întrucât:
I. PROCEDURA
(1)
La 18 noiembrie 2008, Comisia a primit prin e-mail informații referitoare la un presupus ajutor acordat de statul elen agricultorilor producători de cereale și Uniunilor Cooperativelor Agricole care colectează cereale. Presupusul ajutor a fost sub formă de împrumuturi fără dobândă. Prin scrisoarea din 21 noiembrie 2008, Comisia a solicitat autorităților elene să trimită informații cu privire la ajutorul în cauză.
(2)
Prin scrisoarea din 24 noiembrie 2008, Comisia a solicitat reclamantului să depună un formular complet de reclamație. Comisia a primit acest formular la 8 ianuarie 2009.
(3)
Ca urmare a primirii formularului de reclamație și în lipsa răspunsului autorităților elene la scrisoarea sa din 21 noiembrie 2008, Comisia le-a trimis acestora o a doua scrisoare în data de 23 ianuarie 2009, prin care solicita informații cu privire la ajutorul în cauză. Autoritățile elene nu au răspuns în termenul stabilit de respectiva scrisoare, fapt pentru care Comisia și-a reiterat solicitarea la 24 martie 2009.
(4)
Autoritățile elene au trimis Comisiei o scrisoare, la 14 mai 2009, prin care se furnizau doar informații foarte limitate referitoare la ajutorul care a făcut obiectul reclamației. La 11 iunie 2009, Comisia a trimis autorităților elene o a doua cerere de informații, care conținea întrebări mai detaliate referitoare la presupusul ajutor de stat.
(5)
La 20 iulie 2009, autoritățile elene au cerut prelungirea până la 30 august 2009 a termenului de furnizare a informațiilor relevante. Comisia a aprobat această prelungire prin scrisoarea din 23 iulie 2009. Prin e-mailul din 1 septembrie 2009, autoritățile elene au cerut prelungirea termenului cu încă o lună. Prin scrisoarea din data de 14 septembrie, Comisia a aprobat a doua prelungire a termenului până la 30 septembrie 2009.
(6)
La două luni de la expirarea termenului stabilit și în lipsa răspunsului autorităților elene, Comisia le-a trimis o atenționare la 1 decembrie 2009, acordând o lună suplimentară pentru furnizarea informațiilor. Cu această ocazie, Comisia a atras atenția autorităților elene asupra faptului că, în lipsa unui răspuns în termenul stabilit, va solicita furnizarea informațiilor (printr-un „ordin de furnizare a informațiilor”) în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (2) (3). În plus, la 26 ianuarie 2010, acest caz a fost înregistrat cu numărul NN 3/10 în registrul ajutoarelor nenotificate.
(7)
Termenul limită stabilit de către Comisie a fost depășit fără ca autoritățile elene să furnizeze respectivele informații. Prin urmare, la 10 martie 2010, Comisia a adoptat o decizie în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, solicitând autorităților elene să furnizeze informațiile necesare.
(8)
Autoritățile elene au răspuns în cele din urmă la 19 martie 2010, afirmând că au răspuns la scrisoarea Comisiei din 1 decembrie 2009 printr-o scrisoare din data de 9 februarie 2010. Prin scrisoarea din 17 mai 2010, Comisia a pus autorităților elene o serie de întrebări suplimentare și le-a cerut să furnizeze dovada de trimitere a scrisorii către Comisie la 9 februarie 2010. Între timp, Comisia a primit informații suplimentare de la reclamant cu privire la ajutorul în cauză. Prin urmare, la 18 iunie 2010, Comisia a trimis o altă scrisoare autorităților elene, oferindu-le posibilitatea de a-și prezenta observațiile în privința noilor informații. Autoritățile elene au răspuns la scrisoarea Comisiei din 17 mai 2010, fără să furnizeze dovada de trimitere a scrisorii către Comisie la 9 februarie 2010. La 30 septembrie 2010, autoritățile elene au răspuns la scrisoarea Comisiei din 18 iunie 2010.
(9)
Prin scrisoarea din 15 decembrie 2010, Comisia a informat Grecia că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul CE cu privire la ajutorul respectiv. Prin scrisoarea din data de 21 ianuarie 2011, autoritățile elene și-au prezentat observațiile cu privire la decizia Comisiei din 15 decembrie 2010. Comisia a trimis autorităților elene câteva întrebări suplimentare prin scrisoarea din 5 mai 2011, la care acestea au răspuns la 6 iunie 2011.
(10)
Decizia Comisiei de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (4). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsura în cauză. Comisia a primit observații de la o parte interesată, care afirma că respectivele măsuri sunt ilegale. Aceste observații au fost transmise autorităților elene, care și-au prezentat apoi observațiile în scrisoarea din 1 decembrie 2011.
II. DESCRIEREA DETALIATĂ A AJUTORULUI
ΙΙ.1. Reclamația
(11)
La 18 noiembrie 2008, Comisia a primit prin e-mail informații referitoare la un presupus ajutor acordat de statul elen agricultorilor producători de cereale și Uniunilor Cooperativelor Agricole. Conform acestei plângeri, ajutorul a fost sub formă de împrumuturi fără dobândă în valoare de 150 de milioane EUR acordate Uniunilor Cooperativelor Agricole din sectorul cerealelor.
II.2. Contextul
(12)
Potrivit informațiilor transmise de către autoritățile elene, în cursul anului 2008 agricultorii greci au semănat cu 60 de mii de hectare (600 de mii de „stremma”) de porumb mai mult decât în anul precedent. Acest lucru a dus la o semnificativă supraproducție de porumb, și, ulterior, la o scădere a prețurilor. Același lucru s-a întâmplat în cazul grâului. Din cauza acestui fapt și ca urmare a crizei economice, statul elen a decis să-i sprijine pe producătorii greci.
(13)
Potrivit autorităților elene, sprijinul a fost acordat organizațiilor de producători, adică Uniunilor Cooperativelor Agricole (UCA). Din cauza crizei financiare, UCA nu au dispus de fondurile necesare pentru a sprijini veniturile agricultorilor, și nici nu au avut acces la piețele financiare pentru a obține împrumuturi. Autoritățile elene au susținut în continuare că, dacă cooperativele ar fi vândut în timpul iernii 2008 cantitățile de cereale colectate, prețurile ar fi scăzut drastic și producătorii ar fi suferit pierderi semnificative. Prin urmare, pentru a preveni o scădere a prețurilor cerealelor și pentru a asigura un venit minim pentru agricultori, guvernul elen a decis să acorde UCA și, în mod indirect, agricultorilor care și-au livrat produsele cooperativelor ajutoare sub formă de împrumuturi garantate de stat cu rate ale dobânzii subvenționate. Potrivit autorităților elene, trebuia ca sumele aferente creditelor acordate UCA să fie vărsate producătorilor pentru cantitățile de cereale achiziționate sau primite de UCA în 2008. Din cauza crizei prelungite de pe piața cerealelor, autoritățile elene au prelungit termenul limită stabilit pentru rambursarea împrumuturilor până la 30 septembrie 2010.
ΙΙ.3. Măsura
(14)
Autoritățile elene au adoptat o serie de decizii privind acordarea ajutoarelor.
(15)
Decizia nr. 56700/B.3033 a ministrului elen al Economiei și Finanțelor din 8 decembrie 2008 prevede, inter alia,:
„Articolul 1. Se aprobă subvenționarea ratelor dobânzilor aferente împrumuturilor care au fost sau vor fi acordate în 2008 de instituțiile financiare în favoarea Uniunilor Cooperativelor Agricole (UCA) și Cooperativelor Agricole Primare din Grecia, astfel încât acestea să fie utilizate pentru a acorda plăți producătorilor pentru cantitățile de cereale achiziționate sau primite în 2008. Împrumuturile în cauză sunt subvenționate de la data la care acestea sunt acordate. […]
Articolul 3. Respectivele împrumuturi au o durată care începe la data acordării și se termină la data rambursării, fixată cel mai târziu la 30 septembrie 2009. […].”
(16)
Decizia nr. 2/88675/0025 a ministrului elen al Economiei și Finanțelor din 9 decembrie 2008 prevede, inter alia,:
„1.
Statul elen acordă o garanție de 100 % împrumuturilor care vor fi acordate de către instituțiile financiare Uniunilor Cooperativelor Agricole (UCA) și Cooperativelor Agricole Primare din Grecia, astfel încât acestea să utilizate pentru a acorda plăți producătorilor pentru cantitățile de cereale achiziționate sau primite în 2008, în conformitate cu prevederile Legii 2322/1995. Împrumuturile acordate de instituțiile financiare pentru UCA și Cooperativele Agricole Primare în 2008 pentru achiziționarea cerealelor fac obiectul dispozițiilor prezentei decizii începând cu data acordării. Valoarea totală a împrumuturilor care au fost sau vor fi acordate nu depășește 150 de milioane EUR. […]
3.
[…] În caz de nerambursare a soldului împrumutului la scadență, suma respectivă devine restantă și plătibilă. În vederea rambursării de către stat a creanțelor garantate, băncile trebuie să depună documentele justificative prevăzute de Decizia nr. 2/478/0025/4.1.2006 (Monitorul Oficial, seria II, nr. 16, 13.1.2006) a ministrului Economiei și Finanțelor în termen de trei luni de la data scadenței împrumutului.”
(17)
În temeiul Deciziilor nr. 46825/B.2248 din 29 septembrie 2009 și nr. 2/69591/0025 din 2 octombrie 2009 ale ministrului Economiei și Finanțelor, termenul stabilit pentru rambursarea creditelor a fost prelungit până la 30 decembrie 2010.
(18)
Decizia nr. 8264 din 9 decembrie 2008 a ministrului elen al Dezvoltării Rurale și Alimentației prevede alocarea sumei de 150 de milioane EUR unui număr de 57 de Uniuni ale Cooperativelor Agricole. Se face, de asemenea, referire la o decizie din 12 noiembrie 2008 a comisiei guvernamentale privind acordarea de credite în valoare de 150 de milioane de euro Uniunilor Cooperativelor Agricole și membrilor acestora.
(19)
Conform scrisorii autorităților elene trimise la 19 martie 2010, toate creditele în cauză (cu o singură excepție) au fost acordate de către Banca Agricolă a Greciei (denumită în continuare „banca ATE”). Autoritățile elene au adăugat că subvenționarea dobânzilor și garanția acordate de stat în sectorul cerealelor au fost necesare pentru a face față scăderii prețurilor din 2008, ca urmare a supraproducției de cereale din Grecia. În această scrisoare, autoritățile elene și-au exprimat opinia că mica facilitate de credit acordată de stat nu poate fi considerată ajutor de stat, deoarece nu denaturează sau amenință să denatureze concurența și nici nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Autoritățile elene au adăugat că producătorii individuali nu au avut decât beneficii minime de pe urma acestei măsuri.
(20)
În temeiul articolului 1 din Acordul de împrumut dintre banca ATE și UCA („acordul de împrumut”), împrumutul acordat de către banca ATE ar trebui să fie utilizat de către debitor pentru achiziționarea sau primirea de cereale produse în anul 2008.
(21)
În ceea ce privește condițiile de acordare a creditului, autoritățile elene au indicat că rata dobânzii este rata aplicabilă obligațiunilor elene de tezaur pe 12 luni (emise chiar înainte de data la care dobânda a început să curgă) plus 30 %, susținând că acordul de împrumut dintre banca ATE și UCA a inclus o condiție care dovedește că nu este vorba de ajutoare de stat. Respectiva condiție prevede: „Înainte de deblocarea împrumutului, debitorul își asumă obligația de a semna cu statul elen, reprezentat de către bancă în acest scop, un contract de garanție financiară privind produsele, subprodusele și alte bunuri mobile pe care debitorul le va achiziționa cu acest împrumut, precum și toate bunurile care se află în proprietatea sa sau pe care le administrează, în conformitate cu prevederile Legii 2844/2000.” Cu alte cuvinte, UCA furnizează statului (reprezentat de către banca ATE) garanția, care este constituită din produsele achiziționate de UCA cu respectivul împrumut.
(22)
Decizia nr. 2/21304/0025 a fost adoptată de ministrul adjunct de Finanțe la 26 octombrie 2010. Conform acestei decizii:
„Α.
Uniunile Cooperativelor Agricole (UCA) și Cooperativele agricole primare din Grecia care au obținut împrumuturi garantate de statul elen în conformitate cu Decizia nr. 2/88675/0025/9.12.2008 adoptată de ministrul adjunct al Economiei și Finanțelor, astfel cum este în prezent în vigoare, au opțiunea de a restructura împrumuturile garantate de statul elen în conformitate cu decizia citată, scadente la 30 septembrie 2010, după cum urmează:
Durata totală a împrumutului restructurat se stabilește la cinci ani, acesta fiind plătibil prin rambursări semestriale (plata principală și dobânzile), prima tranșă fiind datorată la 30 martie 2011 și ultima la 30 septembrie 2015.
În plus, fiecare debitor plătește statului elen, până la scadența împrumutului, o primă self-harbour în valoare de 2 % din soldul curent al creditului. Prima plată se face cu ocazia plății primei rambursări la 30 martie 2011.
Se abrogă actualele contracte de garanție financiară referitoare la cereale, stabilite în favoarea statului elen.
Rata dobânzii stabilită pentru împrumut este rata folosită de fiecare instituție financiară pentru aceeași categorie de împrumuturi. […]”
III. OBSERVAȚIILE GRECIEI
(23)
În răspunsul lor din 21 ianuarie 2011, autoritățile elene au susținut că atât subvenționarea ratei dobânzii, cât și garanția de stat pentru împrumuturi trebuie să fie privite din perspectiva Comunicării Comisiei privind Cadrul comunitar temporar pentru măsurile de ajutor de stat de sprijinire a accesului la finanțare în contextul actualei crize financiare și economice (5) (denumit în continuare „cadrul temporar”). În special, s-a susținut că împrumuturile în cauză au fost acordate în timpul crizei financiare și economice din 2008 și 2009, având drept scop depășirea acesteia.
(24)
Autoritățile elene au arătat, de asemenea, că numărul mare de beneficiari finali (membrii cooperativelor) a dus la reducerea avantajelor obținute de fiecare beneficiar ca urmare a împrumuturilor fără dobândă, astfel încât nu s-ar putea considera că acestea au denaturat concurența.
(25)
În cele din urmă, autoritățile elene au susținut că obligația fiecărui debitor de a plăti o primă de asigurare de 2 %, în conformitate cu Decizia ministerială nr. 2/21304/0025/26.10.2010, dovedește că ajutoarele respective nu au fost ajutoare de stat.
(26)
În scrisoarea din 1 decembrie 2011, autoritățile elene au reluat un număr mare de argumente dintre cele prezentate în cursul procedurii referitoare la necesitatea de a pune în aplicare măsurile și la motivele care au dus la aceasta. De asemenea, au susținut că adoptarea Deciziei ministeriale nr. 2/21304/0025/26.10.2010 și aplicarea unei rate a dobânzii la restructurarea împrumuturilor (rata fixată de fiecare instituție financiară pentru aceeași categorie de împrumuturi) indică faptul că subvenționarea ratei dobânzilor nu constituie ajutor de stat. Autoritățile elene au adăugat că în perioada 2009-28 noiembrie 2011 subvenționarea de către stat a ratei dobânzilor s-a ridicat la 7 762 113 EUR.
ΙV. EVALUAREA AJUTORULUI
ΙV.1. Existența unui ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat
(27)
În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din tratat, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.
(28)
Înainte de a evalua dacă măsura în cauză îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din tratat, Comisia dorește să sublinieze faptul că există două aspecte ale măsurii care trebuie examinate în lumina acestei dispoziții: (a) subvenționarea ratei dobânzilor; și (b) garanția de stat.
ΙV.1.1. Subvenționarea ratei dobânzilor
(29)
Subvenționarea ratei dobânzilor de către statul elen în favoarea cooperativelor în conformitate cu Decizia ministerială nr. 56700/B.3033/8.12.2008 îndeplinește toate condițiile stabilite la articolul 107 alineatul (1) din tratat. Subvenția este acordată de către statul elen și conferă un avantaj clar, pentru că, în realitate, împrumuturilor nu li se aplică nicio dobândă. Beneficiarii direcți ai ajutorului sunt cooperativele, dar, având în vedere că intenția statului la acordarea împrumuturilor a fost de a crește veniturile agricultorilor greci prin creșterea artificială a prețurilor cerealelor vândute de către producători cooperativelor, beneficiarii indirecți ai ajutorului sunt agricultorii (producătorii). În cele din urmă, condiția de selectivitate este, de asemenea, îndeplinită, deoarece beneficiarii ajutorului sunt doar cooperativele și, în cele din urmă, agricultorii care au achiziționat sau produs cereale în Grecia în 2008. Subvenționarea ratei dobânzilor a fost efectuată înainte de aplicarea Deciziei ministeriale nr. 2/21304/0025/26.10.2010 și înainte de restructurarea împrumuturilor, care prevede că rata dobânzii aplicabilă împrumutului restructurat este rata aplicată de fiecare instituție financiară pentru aceeași categorie de împrumuturi.
(30)
În ceea ce privește condiția de „denaturare a concurenței”, conform jurisprudenței Curții de Justiție, simplul fapt că este consolidată competitivitatea unei întreprinderi în raport cu alte întreprinderi concurente prin obținerea unui avantaj economic pe care aceasta nu l-ar fi primit dacă și-ar fi exercitat în mod normal activitatea, arată că există riscul de denaturare a concurenței (6). Ajutorul acordat unei întreprinderi care funcționează pe o piață deschisă comerțului intracomunitar poate influența în mod negativ comerțul dintre statele membre (7). În plus, conform jurisprudenței Curții, nu există niciun prag sau procentaj sub care să se poată considera că schimburile comerciale dintre statele membre nu sunt afectate. Nici măcar importanța relativ redusă a ajutorului sau dimensiunea relativ mică a întreprinderii nu exclud a priori posibilitatea ca schimburile comerciale între statele membre să fie afectate (8). Dat fiind că comerțul intracomunitar în sectorul cerealelor este important, prezenta măsură este de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.
(31)
În lumina celor de mai sus, se pare că sunt îndeplinite toate condițiile stabilite la articolul 107 alineatul (1) în ceea ce privește subvenționarea ratei dobânzilor.
ΙV.1.2. Garanția de stat
(32)
Prin Decizia ministerială nr. 2/88675/0025/9.12.2008, guvernul elen a decis să garanteze împrumuturile contractate de cooperative la banca ATE. În termeni generali, criteriile stabilite la articolul 107 alineatul (1) din tratat se aplică garanțiilor. După cum se indică în secțiunea 2.1 din Comunicarea Comisiei cu privire la aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (9) (denumită în continuare „comunicarea privind garanțiile”), garanțiile acordate direct de către stat pot constitui într-adevăr ajutoare de stat. Beneficiul unei garanții de stat constă în faptul că riscul asociat garanției este suportat de către stat. Ar trebui ca, în mod normal, suportarea riscului să fie remunerată printr-o primă corespunzătoare (punctul 2.2 din comunicarea privind garanțiile). Atunci când statul renunță la o asemenea primă, există atât un beneficiu pentru întreprinderea căreia i se acordă garanția de stat, cât și o diminuare a resurselor de stat. În acest caz garanția este, prin urmare, acordată din resursele de stat. Comunicarea privind garanțiile precizează, de asemenea, că este posibil să se considere a fi vorba de un ajutor de stat chiar și atunci când se dovedește că nu sunt făcute plăți de către stat în cadrul unei garanții.
(33)
Avantajul acordat UCA și, în final, agricultorilor prin intermediul garanției este clar: nu era necesar ca debitorii să plătească, cel puțin nu până la 30 martie 2011 (a se vedea considerentul 22), prima corespunzătoare care ar fi trebuit să fie plătită în mod normal pentru remunerarea adecvată a riscurilor. De asemenea, în comparație cu o situație în care nu se acordă garanție, garanția de stat permite debitorilor să obțină împrumuturi în condiții financiare mai avantajoase decât cele disponibile în mod normal pe piețele financiare. Punctul 3.4 din comunicarea privind garanțiile prezintă lista tuturor condițiilor care trebuie îndeplinite pentru ca o schemă de garanții de stat să nu fie considerată ajutor de stat. Este clar că măsura supusă examinării nu îndeplinește toate condițiile în cauză. De exemplu, cel puțin două dintre aceste condiții nu sunt îndeplinite: garanția în cauză acoperă mai mult de 80 % din împrumuturi, iar schema examinată nu pare a exclude din rândurile beneficiarilor debitorii aflați în dificultate financiară.
(34)
După cum s-a menționat în considerentul 29, beneficiarii direcți ai acestui ajutor sunt cooperativele. Cu toate acestea, având în vedere că intenția statului elen la acordarea împrumuturilor a fost de a crește veniturile agricultorilor greci prin creșterea artificială a prețurilor cerealelor vândute de către producători cooperativelor, beneficiarii indirecți ai ajutorului sunt agricultorii (producătorii). Condiția de selectivitate este, de asemenea, îndeplinită, deoarece beneficiarii ajutorului sunt doar cooperativele și agricultorii care au achiziționat sau produs cereale în Grecia în 2008.
(35)
Aceleași considerații se aplică în privința condițiilor de „denaturare a concurenței” și de „influență asupra comerțului”, menționate în considerentul 30.
(36)
În cele din urmă, autoritățile elene au susținut că contractul de garanție financiară furnizat de UCA statului, astfel cum prevede acordul de împrumut, indică inexistența vreunui ajutor. Cu toate acestea, după cum se precizează în decizia Comisiei de inițiere a procedurii, situația este diferită, din următoarele motive: (a) în primul rând, în cazul în care cooperativele nu rambursează împrumuturile, rămâne la latitudinea statului să utilizeze sau nu drepturile acordate prin contractele de garanție financiară; (b) în al doilea rând, se pare că contractul de garanție financiară nu garantează suma totală a unui împrumut, din moment ce prețul plătit de UCA agricultorilor pentru achiziționarea de cereale (care, în mod normal, ar trebui să fie egal cu suma împrumutată) este mai mare decât prețul pieței.
(37)
De asemenea, trebuie remarcat faptul că acest contract de garanție financiară a fost anulat prin Decizia ministerială nr. 2/21304/0025/26.10.2010. După cum s-a menționat în considerentul 22 de mai sus, contractul de garanție financiară a fost înlocuit de prima de 2 % datorată începând cu data primei rambursări la 30 martie 2011. În scrisoarea lor din 7 iunie 2011, autoritățile elene au susținut că, în conformitate cu comunicarea privind garanțiile, această primă este o primă de siguranță (safe-harbour) pentru întreprinderile mici și mijlocii a căror capacitate de rambursare ar putea fi afectată de condiții defavorabile. Acest argument nu poate fi acceptat din motivele prezentate în considerentele 38, 39 și 40.
(38)
În primul rând, dispoziția privind prima de siguranță de 2 % a fost stabilită târziu, în octombrie 2010, și se referă doar la sumele datorate în septembrie 2010. Chiar dacă am accepta, quod non, că această primă a exclus orice element de ajutor de stat, garanția de stat acordată până la acel moment rămâne un ajutor de stat.
(39)
În al doilea rând, reiese din formularea Deciziei ministeriale nr. 2/21304/0025/26.10.2010 că UCA pot, dar nu sunt obligate, să utilizeze dispoziția în cauză (a se vedea considerentul 22). Autoritățile elene au remarcat în această privință că, în realitate, debitorii au fost obligați să utilizeze dispoziția în cauză, deoarece, astfel cum este prevăzut la articolul 13 din acordul de împrumut, cu excepția cazului în care aceștia rambursează împrumutul până la 30 septembrie 2009, suma datorată ar deveni plătibilă statului în termen de trei luni, iar acesta din urmă ar lua măsuri administrative de executare împotriva debitorului. Nici acest argument nu poate fi acceptat: dacă statul rambursează sumele datorate, nu este sigur că va lua măsuri împotriva debitorului inițial pentru a recupera aceste sume și rămâne la latitudinea sa să nu facă acest lucru.
(40)
În cele din urmă, în conformitate cu comunicarea privind garanțiile, se pare că prima de 2 % nu este în sine un element care ar dovedi absența ajutoarelor de stat, după cum au susținut autoritățile elene. Chiar dacă am accepta că toți beneficiarii din cadrul măsurii au fost întreprinderi mici și mijlocii, după cum au susținut autoritățile elene, dispozițiile comunicării privind garanțiile pertinente în acest caz sunt cele de la punctul 3.5. La acest punct din comunicare se explică faptul că, pentru ca o garanție acordată în cadrul unei scheme care necesită o primă unică să nu fie considerată ajutor de stat, trebuie îndeplinite toate celelalte condiții de la punctul 3.4 literele (a), (b), (c), (e), (f) și (g). După cum s-a explicat deja în considerentul 33, aceste condiții nu sunt îndeplinite în acest caz: garanția în cauză acoperă mai mult de 80 % din împrumuturi, iar schema examinată nu pare a exclude din rândurile beneficiarilor debitorii aflați în dificultate financiară.
(41)
În lumina celor de mai sus, se pare că, în ceea ce privește garanția de stat pentru împrumuturi, sunt îndeplinite toate condițiile de la articolul 107 alineatul (1).
ΙV.2. Compatibilitatea ajutorului
ΙV.2.1. Observații generale
(42)
Tratatul admite anumite excepții de la principiul general al incompatibilității ajutoarelor de stat cu piața internă prevăzut la articolul 107 alineatul (1) din tratat. Este evident că unele dintre aceste excepții nu se aplică în acest caz. Este vorba și de excepțiile prevăzute la articolul 107 alineatul (2), care vizează ajutoarele cu caracter social, ajutoarele destinate reparării pagubelor provocate de calamități naturale și ajutoarele privind reunificarea Germaniei.
(43)
Acest lucru este valabil și pentru excepțiile prevăzute la articolul 107 alineatul (3) literele (a), (b) și (d) din tratat, având în vedere că ajutoarele în cauză nu erau menite nici să favorizeze dezvoltarea economică a regiunilor în care nivelul de trai este anormal de scăzut sau în care există un grad de ocupare a forței de muncă extrem de scăzut, nici să promoveze realizarea unor proiecte importante de interes european comun, nici să promoveze cultura sau conservarea patrimoniului.
(44)
Prin urmare, singura derogare care s-ar putea aplica în acest caz este cea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din tratat, care prevede că pot fi considerate compatibile cu piața internă ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor regiuni economice în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun. Pentru a putea beneficia de această derogare, ajutoarele trebuie să fie conforme cu normele Uniunii aplicabile ajutoarelor de stat. În domeniul agriculturii, aceste norme sunt stabilite în orientările Comisiei privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier pentru perioada 2007-2013 (10) (denumite în continuare „orientările agricole”).
(45)
Conform informațiilor de care dispune Comisia, scopul măsurii în cauză a fost de a face situației cauzate de surplusul de cereale produse în Grecia în 2008. În special, autoritățile elene recunosc în scrisoarea din 19 martie 2010 că unul dintre scopurile măsurii a fost „asigurarea unui venit minim pentru producători”.
(46)
În plus, deoarece creditele de 150 de milioane EUR au fost destinate cumpărării de către UCA a cerealelor produse de membrii lor (Decizia ministerială nr. 8264 din 9 decembrie 2008), ajutorul pare să fi fost acordat pe baza cantităților produse.
(47)
Tipul de ajutor acordat de Grecia nu este prevăzut de orientările agricole sau de alte norme ale Uniunii cu privire la acest subiect, fapt care nu este contestat de autoritățile elene. Prin urmare, schema pare să constituie un ajutor de funcționare destinat să mărească veniturile agricultorilor prin creșterea artificială a prețurilor cerealelor. Intervențiile de acest fel sunt strict interzise de normele Uniunii în domeniul ajutoarelor de stat.
(48)
De asemenea, trebuie amintit că, după cum rezultă din jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, ajutoarele de funcționare, adică ajutoarele destinate să acopere costurile pe care, în mod normal, întreprinderile ar trebui să le suporte în gestionarea obișnuită a activităților lor, denaturează, în principiu, concurența în măsura în care, pe de o parte, acestea nu facilitează „dezvoltarea” niciunui sector economic și, pe de altă parte, asigură beneficiarului un sprijin financiar artificial care denaturează în mod durabil concurența și afectează schimburile comerciale contrar intereselor comune.
(49)
În mod special, piețele produselor agricole din Uniunea Europeană sunt reglementate în mod exhaustiv prin intermediul unor organizări comune ale piețelor (OCP). Una dintre sarcinile OCP este aceea de a asigura o concurență loială între operatorii din sectorul în cauză în interiorul Uniunii Europene. Măsurile de susținere a pieței, de genul celor introduse și finanțate de către Grecia, par a fi contrare obiectivelor OCP din sectorul cerealelor și susceptibile de a perturba grav funcționarea sa.
(50)
După cum a subliniat în repetate rânduri Curtea de Justiție (11), orice intervenție a unui stat membru în mecanismele de piață, cu excepția formelor prevăzute în mod special de reglementări ale Uniunii, riscă să afecteze funcționarea organizărilor comune ale piețelor și să creeze beneficii nejustificate pentru anumite grupuri economice din Uniune. În special, în jurisprudența mai recentă (12), Curtea a reamintit faptul că în sectoarele reglementate de o organizare comună a pieței, mai ales dacă această organizare este constituită în baza unui sistem comun de stabilire a prețurilor, statele membre nu mai pot interveni, prin dispoziții naționale adoptate unilateral, în mecanismul stabilirii prețurilor reglementate, în aceeași etapă de producție, de organizarea comună.
(51)
Trebuie notat că mecanismele naționale de sprijinire a prețurilor, precum cele din cazul de față, compromit sistemul comun de stabilire a prețurilor și, la nivel general, finalitatea mecanismelor create prin regulamentele Uniunii privind organizarea comună a piețelor, chiar și atunci când au drept scop sprijinirea veniturilor agricultorilor.
(52)
În cele din urmă, Comisia a examinat și dacă ajutorul ar putea fi considerat compatibil în conformitate cu comunicarea Comisiei - Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (13). Totuși, chiar dacă un beneficiar a fost, în momentul acordării ajutorului, întreprindere aflată în dificultate în sensul secțiunii 2 a acestor linii directoare (lucru care nu este clar), autoritățile elene nu au furnizat nicio dovadă că numeroasele condiții stabilite de acesta, care ar putea justifica acordarea ajutorului unui anume beneficiar, au fost îndeplinite în cazurile respective.
IV.2.2. Cadrul temporar
(53)
Pentru a justifica acordarea ajutoarelor, autoritățile elene menționează criza economică și lipsa accesului cooperativelor la finanțare. În 2009, Comisia, recunoscând gravitatea crizei economice, a adoptat „cadrul temporar” (14) și a declarat compatibile cu piața internă ajutoare care, în cazul producătorilor agricoli primari, pot atinge 15 000 EUR.
(54)
În scrisoarea din 21 ianuarie 2011, autoritățile elene au susținut că atât subvenționarea ratei dobânzilor, cât și garanția de stat pentru împrumuturi au fost acoperite de prevederile cadrului temporar. În special, s-a susținut că împrumuturile în cauză au fost acordate în timpul crizei financiare și economice din 2008 și 2009, având drept scop depășirea acestei crize. Autoritățile elene au adăugat că numărul mare de beneficiari finali (membrii cooperativelor) a dus la o reducere atât de mare a avantajelor obținute de fiecare beneficiar ca urmare a împrumuturilor fără dobândă, încât nu se poate considera că acestea au denaturat concurența. În cele din urmă, autoritățile elene au susținut că, în conformitate cu articolul 7 din cadrul temporar, dispozițiile acestuia se aplică și în cazul schemelor de ajutoare de stat nenotificate.
(55)
Comisia nu poate accepta argumentele prezentate de către autoritățile elene și constată că dispozițiile cadrului temporar nu se aplică în acest caz. În primul rând, domeniul de aplicare al cadrului temporar a fost extins pentru a include producția agricolă primară doar la 31 octombrie 2009 (15). Prin urmare, niciun fel de scheme de ajutoare de stat aprobate înainte de intrarea în vigoare a acestei prelungiri nu pot fi acoperite de cadrul temporar. În acest caz special, articolul 1 din Decizia ministerială nr. 56700/B.3033/8.12.2008 prevede că subvenționarea ratei dobânzilor se referă la împrumuturile care au fost sau vor fi acordate în 2008. Prin urmare, respectivele împrumuturi și ajutoarele de stat aferente au fost acordate înainte de 31 octombrie 2009.
(56)
Mai mult, Comisia dorește să sublinieze faptul că măsurile în cauză nu îndeplinesc condiția prevăzută de cadrul temporar, care prevede, pentru ca un astfel de ajutor să fie considerat compatibil, că acesta trebuie să se aplice întregului sector agricol, nu doar unui sector de produse, cum ar fi cerealele în acest caz.
V. CONCLUZIE
(57)
Comisia constată că Grecia a pus în aplicare în mod ilegal schema de ajutoare în cauză, încălcând articolul 108 alineatul (3) din tratat. Având în vedere că ajutorul este incompatibil cu piața internă, Grecia trebuie să pună capăt schemei și să recupereze de la beneficiari ajutoarele acordate.
(58)
Ajutoarele individuale acordate în cadrul schemei în cauză nu constituie ajutoare dacă, în momentul acordării, îndeplinesc condițiile, aplicabile la data acordării ajutorului, prevăzute de un regulament adoptat în conformitate cu articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 994/98 al Consiliului din 7 mai 1998 de aplicare a articolelor 92 și 93 din Tratatul de instituire a Comunității Europene anumitor categorii de ajutoare de stat orizontale (16), și care era aplicabil la momentul în care a fost acordat ajutorul.
(59)
Ajutoarele individuale acordate în cadrul schemei în cauză care, în momentul acordării, îndeplineau condițiile prevăzute de un regulament adoptat în conformitate cu articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 994/98 sau de o altă schemă de ajutoare aprobată sunt compatibile cu piața internă până la limita maximă a intensităților ajutoarelor care se aplică pentru acest tip de ajutoare,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Schema stabilită în favoarea agricultorilor producători de cereale și a cooperativelor agricole care colectează cereale, în conformitate cu Deciziile ministeriale nr. 56700/Β.3033/8.12.2008 și 2/88675/0025/9.2.2008, sub formă de împrumuturi garantate de către statul elen cu subvenționarea ratei dobânzilor constituie ajutor de stat. Acest ajutor de stat acordat de Grecia în mod ilegal, încălcând articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, este incompatibil cu piața internă.
Articolul 2
Ajutoarele individuale acordate în cadrul schemei menționate la articolul 1 nu constituie un ajutor dacă acestea îndeplinesc condițiile, aplicabile la data acordării ajutorului, prevăzute de un regulament adoptat în conformitate cu articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 994/98, care era în vigoare la momentul în care a fost acordat ajutorul.
Articolul 3
Ajutoarele individuale acordate în cadrul schemei menționate la articolul 1 care, în momentul acordării, îndeplinesc condițiile prevăzute de un regulament adoptat în conformitate cu articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 994/98 sau de o altă schemă de ajutoare aprobată sunt compatibile cu piața internă până la limita maximă a intensităților ajutoarelor care se aplică pentru acest tip de ajutoare.
Articolul 4
(1) Grecia trebuie să recupereze de la beneficiari ajutoarele incompatibile acordate în cadrul schemei menționate la articolul 1.
(2) Sumele care trebuie recuperate includ dobânzile calculate de la data punerii ajutorului la dispoziția beneficiarilor și până la restituirea efectivă a sumei.
(3) Dobânzile sunt calculate conform prevederilor capitolului V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei (17) prin aplicarea formulei dobânzii compuse.
(4) De la data notificării prezentei decizii, Grecia anulează toate plățile neefectuate în cadrul schemei de ajutoare menționate la articolul 1.
Articolul 5
(1) Recuperarea ajutoarelor acordate în cadrul schemei menționate la articolul 1 este imediată și efectivă.
(2) Grecia asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia.
Articolul 6
(1) În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Grecia transmite Comisiei următoarele informații:
(a)
lista beneficiarilor care au primit un ajutor în cadrul schemei menționate la articolul 1 și valoarea totală a ajutorului primit de fiecare dintre aceștia;
(b)
suma totală (creanță principală și dobânzi) care trebuie rambursată de fiecare beneficiar;
(c)
o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate și a celor planificate pentru a se conforma prezentei decizii;
(d)
documente care să demonstreze că beneficiarii au fost somați să ramburseze ajutorul.
(2) Grecia informează în mod regulat Comisia cu privire la situația măsurilor naționale luate în vederea punerii în aplicare a prezentei decizii până la finalizarea recuperării ajutoarelor menționate la articolul 1. Grecia transmite imediat, la solicitarea Comisiei, informațiile privind măsurile deja adoptate și cele planificate, prevăzute pentru a se conforma prezentei decizii. Grecia furnizează, de asemenea, informații detaliate privind valoarea ajutoarelor și a dobânzilor pe care le-a recuperat deja de la beneficiari.
Articolul 7
Prezenta decizie se adresează Republicii Elene.
Adoptată la Bruxelles, 25 ianuarie 2012.