ROZHODNUTÍ PŘEDSEDY EVROPSKÉ KOMISE
ze dne 29. února 2012
o funkci a mandátu úředníka pro slyšení v určitých obchodních řízeních
(2012/199/EU)
PŘEDSEDA EVROPSKÉ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na jednací řád Komise (1), a zejména článek 22 uvedeného řádu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Právo na řádnou správu představuje zavedenou zásadu práva Evropské unie, což zahrnuje i procesní práva stran zúčastněných ve správním řízení, jehož výsledek může mít vliv na jejich zájmy.
(2)
Tato zásada práva Evropské unie je zakotvena v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (2). Práva osoby, jejíž zájmy jsou dotčeny obchodním řízení, zakotvená v čl. 41 odst. 1 a v čl. 41 odst. 2 Listiny, jsou rovněž buď výslovně stanovena, nebo by měla být, jelikož se jedná o obecné právní zásady, aplikována v nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3), nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (4), nařízení Rady (ES) č. 260/2009 ze dne 26. února 2009 o společných pravidlech dovozu (5), nařízení Rady (ES) č. 625/2009 ze dne 7. července 2009 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí (6), nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace (7), nařízení Rady (ES) č. 385/96 ze dne 29. ledna 1996 o ochraně proti cenám působícím újmu v loďařství (8), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 868/2004 ze dne 21. dubna 2004 o ochraně před poskytováním dotací a před nekalými cenovými praktikami způsobujícími újmu leteckým dopravcům Společenství při poskytování leteckých služeb ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (9), nařízení Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí od 1. ledna 2009 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, (ES) č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a (ES) č. 964/2007 (10), nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 ze dne 23. července 2001 o opatřeních, která může Společenství přijmout na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení sporů o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních (11) a v nařízení Rady (ES) č. 427/2003 ze dne 3. března 2003 o přechodném ochranném mechanismu pro určité dovážené produkty pocházející z Čínské lidové republiky a o změně nařízení (ES) č. 519/94 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí (12).
(3)
Od 1. ledna 2007 je úkolem spočívajícím v zabezpečení účinného výkonu procesních práv zúčastněných stran a zajištění toho, aby obchodní řízení upravená ve shora uvedených nařízeních byla vedena nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě, pověřen úředník Generálního ředitelství pro obchod se zkušenostmi ve věcech ochrany obchodu, tak zvaný „úředník pro slyšení“.
(4)
Pro potřeby posílení této úlohy a zvýšení transparentnosti a procesní spravedlnosti příslušných řízení je nyní vhodné posílit tuto funkci úředníka pro slyšení v Komisi a stanovit jeho kompetence.
(5)
Výkon této funkce by měl být svěřen nezávislé osobě se zkušenostmi v oblasti obchodních řízení. Úředník pro slyšení by měl být jmenován Komisí v souladu s pravidly zakotvenými ve služebním řádu úředníků a pracovním řádu ostatních zaměstnanců Unie.
(6)
Aby byla zajištěna jeho nezávislost, měl by být úředník pro slyšení pro správní účely přiřazen ke členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku.
(7)
Základními právy a povinnostmi úředníka pro slyšení stanovenými v tomto rozhodnutí jsou poskytovat poradenství komisaři odpovědnému za obchodní politiku a generálnímu řediteli generálního ředitelství pro obchod; být zárukou dodržování procesních práv; umožňovat přístup ke spisu; přijímat rozhodnutí o důvěrné povaze dokumentů; přezkoumávat stanoviska správy k prodlužování lhůt. Úředník pro slyšení by měl usilovat o zajištění toho, aby bylo při koncipování právních aktů nebo návrhů Komise přihlíženo ke všem rozhodným skutečnostem bez ohledu na to, zda jsou pro dotčené strany příznivé nebo nepříznivé.
(8)
Za účelem posílení procesních záruk výkonu procesních práv zúčastněných stran je nezbytné určit druhy slyšení a pevně stanovit pravidla pořádání a vedení slyšení s úředníkem pro slyšení a následného postupu.
(9)
Pravomoc úředníka pro slyšení rozhodovat o otázkách týkajících se přístupu ke spisu, důvěrnosti a lhůt by měla účastníkům obchodního řízení poskytnout dodatečnou procesní záruku, aniž by tím byly dotčeny lhůty závazné pro dané řízení.
(10)
Zprávy by měly zajistit, že hlavním otázkám, kterými se úředník pro slyšení zabývá, a jeho hlavním doporučením je věnována pozornost rozhodovacích subjektů, což představuje dodatečnou záruku dodržování práv stran dotčených obchodním řízením. Výroční zprávy by rovněž měly o činnosti úředníka pro slyšení informovat členské státy EU, Evropský parlament a veřejnost.
(11)
Při zpřístupňování informací o fyzických osobách by měla být zvláštní pozornost věnována nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (13).
(12)
Tímto rozhodnutím by neměla být dotčena obecná pravidla pro udělování nebo vylučování práva přístupu k dokumentům Komise,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Úředník pro slyšení
1. V rámci Komise se zřizuje zvláštní funkce úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
2. Úkolem úředníka pro slyšení je zaručit účinný výkon procesních práv zúčastněných stran stanovených v níže uvedených nařízeních (dále jen „základní nařízení“) a zajistit, aby obchodní řízení podle uvedených nařízení byla vedena nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě. Těmito základními nařízeními jsou:
a)
nařízení (ES) č. 1225/2009, a zejména čl. 5 odst. 10 a 11, čl. 6 odst. 5, 6, 7 a 8, čl. 8 odst. 3, 4 a 9, články 18, 19, 20 a 21;
b)
nařízení (ES) č. 597/2009, a zejména čl. 10 odst. 12 a 13, čl. 11 odst. 5, 6, 7, 8 a 10, čl. 13 odst. 3, 4 a 9, články 28, 29, 30 a 31;
c)
nařízení (ES) č. 260/2009, a zejména články 6 a 9;
d)
nařízení (ES) č. 625/2009, a zejména články 5 a 7;
e)
nařízení (ES) č. 3286/94, a zejména články 8 a 9;
f)
nařízení (ES) č. 385/96, a zejména čl. 5 odst. 12 a 13, čl. 6 odst. 5, 6, 7 a 8, články 12, 13 a 14;
g)
nařízení (ES) č. 868/2004, a zejména články 7 a 8;
h)
nařízení (ES) č. 732/2008, a zejména články 18, 19 a 20;
i)
nařízení (ES) č. 1515/2001, a zejména čl. 1 odst. 2 a čl. 2 odst. 2;
j)
nařízení (ES) č. 427/2003, a zejména čl. 5 odst. 5, čl. 6 odst. 4, 5 a 6, čl. 17 odst. 2 a 3 a článek 18.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a)
„obchodním řízením“ se rozumí šetření nebo správní řízení vedené útvary Komise podle některého ze základních nařízení;
b)
„zúčastněnou stranou“ se rozumí osoba, jejíž zájmy jsou dotčeny obchodním řízením, podle definice v příslušném základním nařízení;
c)
„právy zúčastněných stran“ se rozumí procesní práva a právo jakékoli osoby na to, aby byla její záležitost v obchodním řízení vyřízena nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě.
Článek 3
Jmenování - odvolání a zastupování
1. Úředník pro slyšení je jmenován Komisí v souladu s pravidly stanovenými ve služebním řádu úředníků a pracovním řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
2. Jmenování úředníka pro slyšení se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie. Každé přerušení, odvolání nebo přeložení úředníka pro slyšení provedené jakýmkoli postupem je předmětem odůvodněného rozhodnutí Komise. Toto rozhodnutí se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Úředník pro slyšení je pro administrativní účely přiřazen ke členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku.
4. Pokud není úředník pro slyšení schopen konat, určí člen Komise odpovědný za obchodní politiku, pokud možno po projednání s úředníkem pro slyšení, jiného úředníka, který není v daném případu zúčastněn a má dostatečné zkušenosti s obchodním řízením, aby vykonával povinnosti úředníka pro slyšení.
Článek 4
Zásady intervence úředníka pro slyšení
1. Při výkonu svých povinností jedná úředník pro slyšení nezávisle. Úředník pro slyšení nepřijímá při plnění svých úkolů žádné pokyny.
2. Při plnění svých povinností dbá úředník pro slyšení na nutnost účinné aplikace základních nařízení v souladu s platnými právními předpisy Unie a zásadami stanovenými Soudním dvorem Evropské unie.
3. Při výkonu své funkce má úředník pro slyšení neomezený přístup k veškerým spisům souvisejícím s obchodním řízením, a to bez zbytečného odkladu a v kterékoli fázi řízení.
4. Úředník pro slyšení činí rozhodnutí podle tohoto rozhodnutí a může dávat útvarům Komise odpovědným za šetření svá doporučení ohledně jakékoli záležitosti týkající se práv zúčastněných stran, které si vyžádaly jeho intervenci. Úředník pro slyšení usiluje o zajištění toho, aby bylo při přípravě předloh právních aktů nebo návrhů Komise přihlíženo ke všem rozhodným skutečnostem bez ohledu na to, zda jsou pro dotčené strany příznivé nebo nepříznivé.
5. Úředníkovi pro slyšení jsou odpovědným ředitelem nebo jeho zástupcem poskytovány informace o vývoji řízení, v němž úředník pro slyšení intervenoval, až do přijetí právního aktu v konečném znění Komisí, resp. Radou. Úředník pro slyšení je bezodkladně informován o jakékoli podstatné změně postoje Komise v závěrečné fázi obchodního řízení, aby mohl posoudit veškeré potenciální dopady na práva zúčastněných stran.
6. Úředník pro slyšení poskytuje členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku, případně generálnímu řediteli, poradenství ohledně následného postupu po vydání jeho doporučení a v případě potřeby též ohledně možných prostředků nápravy.
7. Odpovědný ředitel konzultuje s úředníkem pro slyšení změny nebo aktualizace politiky týkající se procesních záležitostí a hmotněprávních otázek, které mají dopad na práva zúčastněných stran podle definice v článku 2 tohoto rozhodnutí. S úředníkem pro slyšení lze konzultovat i jakoukoli jinou otázku plynoucí z obchodního řízení.
8. Úředník pro slyšení může členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku a v případě potřeby i generálnímu řediteli pro obchod předkládat svá zjištění a doporučení k jakékoli záležitosti plynoucí z obchodního řízení.
Článek 5
Podmínky intervence úředníka pro slyšení - načasování - informace
1. Úředník pro slyšení jedná na žádost zúčastněných stran, člena Komise odpovědného za obchodní politiku, generálního ředitele, ředitele odpovědného za obchodního řízení či jeho zástupce nebo ředitele jiných útvarů, s nímž je obchodní řízení konzultováno.
2. Úředník pro slyšení může intervenovat v kterékoli fázi obchodního řízení, s řádným přihlédnutím k závazným lhůtám platným pro takové řízení.
3. Úředník pro slyšení je vázán lhůtami použitelnými v obchodním řízení v souladu se základními nařízeními.
4. Ke každému právnímu aktu v konečném znění nebo návrhu Komise se vždy přikládá oznámení úředníka pro slyšení uvádějící, zda úředník pro slyšení v předmětném řízení intervenoval a jaká byla povaha jeho intervence.
Článek 6
Slyšení
1. Úředník pro slyšení může na žádost nebo v případech a za podmínek stanovených v základních nařízeních pořádat a vést dva druhy slyšení: slyšení mezi jednotlivou zúčastněnou stranou nebo skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy a útvary Komise odpovědnými za šetření a slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy.
2. Předmětem slyšení může být jakákoli otázka, která se vyskytne v kterékoli fázi obchodního řízení a je způsobilá ovlivnit práva zúčastněných stran.
3. Fyzické osoby pozvané k účasti na slyšení se dostaví buď osobně, nebo jsou zastoupeny právním zástupcem. Právnické osoby pozvané k účasti na slyšení jsou zastoupeny řádně pověřeným zástupcem jmenovaným z řad stálých zaměstnanců dané právnické osoby.
4. Fyzické nebo právnické osoby pozvané k účasti na slyšení pořádaném úředníkem pro slyšení mohou využít pomoci právníka nebo jiné kvalifikované osoby mimo okruh svých stálých zaměstnanců, která je úředníkem pro slyšení připuštěna.
5. Tímto článkem není dotčeno právo na slyšení dle základních nařízení.
Článek 7
Slyšení s jednotlivou zúčastněnou stranou nebo skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy
1. Úředník pro slyšení může pořádat a vést slyšení mezi jednotlivou zúčastněnou stranou či skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy a útvary Komise odpovědnými za šetření a v případě potřeby i jinými útvary, a to na odůvodněnou žádost dotčené zúčastněné strany nebo skupiny zúčastněných stran s podobnými zájmy.
2. Jednotlivá zúčastněná strana může požádat o slyšení se skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy ohledně konkrétní otázky, které se koná za podmínky, že s účastí na tomto slyšení souhlasí alespoň jedna další zúčastněná strana s podobným zájmem.
Článek 8
Slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy
1. Slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy může být pořádáno a vedeno pod předsednictvím úředníka pro slyšení, aby byl vytvořen prostor pro případnou prezentaci opačných názorů a předestření vyvracející argumentace. Lhůta, v rámci níž by se toto slyšení mělo konat, se uvede v oznámení o zahájení obchodního řízení.
2. Slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy může být pořádáno v každém řízení ve věcech ochrany obchodu, a to po vyslechnutí útvarů Komise odpovědných za šetření.
3. O slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy ohledně určité konkrétní otázky může rovněž požádat jednotlivá zúčastněná strana a toto slyšení se koná za podmínky, že s účastí na slyšení souhlasí alespoň jedna další zúčastněná strana s rozdílnými zájmy.
4. Slyšení se zúčastní útvary Komise odpovědné za šetření a v případě potřeby i jiné útvary.
5. Příslušní zástupci členských států se mohou slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy účastnit jako pozorovatelé.
Článek 9
Příprava slyšení
1. Po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce stanoví úředník pro slyšení den, dobu trvání a místo konání slyšení. Pokud je zúčastněnými stranami nebo útvary Komise požadováno odročení, rozhodne úředník pro slyšení, zda je povolí, či nikoli.
2. Ve vhodných případech může úředník pro slyšení uspořádat přípravné jednání se zúčastněnými stranami nebo s útvary Komise odpovědnými za šetření a jinými útvary, a to za účelem zjištění veškerých skutkových nebo právních otázek, které mají být předmětem slyšení, a jejich co možná nejlepšího objasnění. Za tím účelem může úředník pro slyšení vyžadovat od účastníků slyšení veškeré informace nezbytné k přípravě slyšení.
3. Úředník pro slyšení připraví program každého slyšení, který se všem účastníkům poskytne před slyšením.
4. Úředník pro slyšení může v přiměřené době po uplynutí lhůty pro předložení vyjádření ke zpřístupnění informací a před slyšením mezi stranami vyzvat účastníky, aby předložili otázky ohledně informací poskytnutých jinými zúčastněnými stranami.
5. Ve vhodných případech, vzhledem k potřebě zajistit, aby bylo slyšení mezi stranami řádně připraveno a především aby byly skutkové otázky co možná nejvíce objasněny, může úředník pro slyšení, po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce, poskytnout stranám pozvaným na slyšení předem seznam otázek, na které by chtěl znát jejich názor.
6. Úředník pro slyšení rovněž může žádat o předchozí písemné vyrozumění ohledně podstatného obsahu stanovisek, která chtějí účastníci na slyšení přednést.
7. Úředník pro slyšení může přizvat k účasti na slyšení externí odborníky. Zúčastněné strany a útvary Komise mohou požádat úředníka pro slyšení, aby účast externích odborníků na slyšení připustil. Úředník pro slyšení je povinen o těchto žádostech rozhodnout. Externí odborníci pozvaní k účasti na slyšení jsou povinni podepsat dohodu o mlčenlivosti.
8. Externí odborníci mohou být požádáni o poskytnutí jakéhokoli relevantního rozboru, zpráv nebo publikací, které se zařadí do spisu a zpřístupní všem účastníkům před slyšením, kdykoli je to možné.
Článek 10
Vedení slyšení
1. Úředník pro slyšení nese plnou odpovědnost za vedení slyšení. Úředník pro slyšení zajistí řádné vedení slyšení, což přispěje k zachování spravedlnosti samotného slyšení i jakéhokoli následně vydaného rozhodnutí.
2. Slyšení nejsou veřejná. Úředník pro slyšení rozhodne, které osoby by měly být vyslechnuty jménem zúčastněné strany, a zda by měly být dotčené osoby slyšeny zvlášť nebo v přítomnosti jiných osob pozvaných k účasti na slyšení. Ve druhém z uvedených případů je nutno přihlédnout k oprávněnému zájmu zúčastněných stran na ochraně jejich obchodního tajemství a jiných důvěrných informací.
3. Úředník pro slyšení může umožnit účastníkům klást v průběhu slyšení otázky a na otázky odpovídat.
4. V případě, že úředník pro slyšení připustil účast externích odborníků, zajistí, aby tito odborníci měli příležitost přednést své názory a odpovědět na otázky ostatních účastníků daného slyšení.
5. Vzhledem k potřebě zajistit zachování práva být slyšen, může úředník pro slyšení ve vhodných případech po provedení slyšení, po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce, poskytnout zúčastněným stranám příležitost předložit další písemná vyjádření. Úředník pro slyšení určí den, do kdy mohou být tato podání učiněna. K písemným vyjádřením doručeným po uvedeném dni nemusí být přihlíženo.
Článek 11
Následný postup po slyšení
1. Úředník pro slyšení vyhotoví přepis nebo smysluplné shrnutí slyšení:
a)
v případě pořádání slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy se přepis nebo smysluplné shrnutí zpřístupní všem účastníkům slyšení a zařadí se do spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro účely nahlédnutí;
b)
v případě pořádání slyšení mezi jednotlivou zúčastněnou stranou či skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy a útvary Komise se přepis nebo smysluplné shrnutí zpřístupní všem účastníkům slyšení. Tito účastníci mohou předložit odůvodněnou žádost o zachování důvěrnosti určitých informací obsažených v přepisu nebo ve shrnutí. Úředník pro slyšení o těchto žádostech rozhodne po vyslechnutí útvarů Komise odpovědných za šetření, popřípadě jiných útvarů. Nedůvěrná verze přepisu nebo shrnutí slyšení se založí do spisu, který je k dispozici zúčastněným stranám pro účely nahlédnutí.
2. Úředník pro slyšení může předkládat útvarům Komise odpovědným za šetření doporučení v souladu s článkem 4 odst. 4 tohoto rozhodnutí. Útvary Komise odpovědné za šetření vyrozumí úředníka pro slyšení v přiměřené lhůtě před přijetím právního aktu v konečném znění o tom, zda a jakým způsobem k těmto doporučením přihlédly, a poskytnou úředníkovi pro slyšení kopii předlohy právního aktu.
3. Úředník pro slyšení předkládá pravidelné zprávy členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku, s kopií pro generálního ředitele, týkající se slyšení s jednotlivými stranami nebo skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy podle článku 18 tohoto rozhodnutí, ledaže daný případ vyžaduje okamžité doporučení členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku nebo generálnímu řediteli.
4. Veškerá doporučení úředníka pro slyšení útvarům Komise odpovědným za šetření, jakož i zprávy a zjištění předkládaná úředníkem pro slyšení členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku a generálnímu řediteli, jsou považovány za důvěrné interní dokumenty.
5. V případě, že se koná slyšení mezi stranami, vyhotoví úředník pro slyšení písemnou konečnou zprávu ohledně dodržení práv zúčastněných stran. Tato zpráva může být úředníkem pro slyšení pozměněna ve světle změn předlohy právního aktu, a to až do okamžiku přijetí právního aktu v konečném znění.
Článek 12
Přístup ke spisu
1. Strana, která tvrdí, že je zúčastněnou stranou, může požadovat, aby úředník pro slyšení přezkoumal odmítnutí útvary Komise odpovědných za šetření umožnit této straně v přiměřené lhůtě přístup ke spisu daného k dispozici pro účely nahlédnutí nebo ke konkrétnímu dokumentu, který má Komise k dispozici. Úředník pro slyšení případ posoudí a rozhodne, zda přizná částečný nebo plný přístup ke spisu nebo k požadovanému dokumentu, nebo takový přístup odmítne.
2. Úředník pro slyšení stanoví lhůty, v rámci kterých takový přístup útvary Komise odpovědné za šetření poskytnou.
Článek 13
Důvěrnost
1. Úředník pro slyšení je vázán obecnými pravidly týkajícími se důvěrnosti informací předložených zúčastněnými stranami ve správním řízení vedeném před Komisí.
2. Zúčastněná strana nebo útvary Komise odpovědné za šetření mohou úředníka pro slyšení požádat o vydání rozhodnutí ohledně důvěrné povahy dokumentu, který mají útvary Komise odpovědné za šetření k dispozici.
Článek 14
Nedůvěrná shrnutí důvěrných informací
1. Zúčastněná strana může požádat úředníka pro slyšení, aby přezkoumal závěry útvarů Komise odpovědných za šetření ohledně toho, zda je nedůvěrné shrnutí důvěrných informací, které bylo předloženo v průběhu šetření, dostatečně podrobné, aby umožňovalo přiměřené pochopení podstaty důvěrně sdělených informací.
2. V případě, že útvary Komise odpovědné za šetření hodlají nepřihlédnout k dokumentu nebo k informacím, k nimž zúčastněná strana odmítla předložit smysluplné nedůvěrné shrnutí, může zúčastněná strana úředníka pro slyšení požádat, aby ve věci rozhodl.
3. Úředník pro slyšení žádost posoudí. Pokud dojde k závěru, že nedůvěrné shrnutí není dostatečně podrobné, poskytne úředník pro slyšení zúčastněné straně, která shrnutí dodala, příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě ke svému shrnutí a vylepšit ho.
4. V případě, že zúčastněná strana, která předložila důvěrné informace, předloží nedostatečné shrnutí nebo poskytne odůvodnění, jež nelze akceptovat, nebo je nečinná, úředník pro slyšení rozhodne, zda má nebo nemá být přihlíženo k důvěrným informacím, pro něž nebylo poskytnuto žádné smysluplné nedůvěrné shrnutí podle příslušných ustanovení základních nařízení.
Článek 15
Přístup k informacím, které jsou ze své povahy důvěrné a nelze je učinit předmětem shrnutí
Na žádost zúčastněné strany může úředník pro slyšení posoudit informaci, která je ze své povahy důvěrná a nelze ji učinit předmětem shrnutí, k níž dotčená strana nemá přístup, za účelem ověření, jak byla tato informace útvary Komise odpovědnými za šetření použita.
Úředník pro slyšení zúčastněnou stranu, která takovou žádost podala, informuje o tom, zda dle jeho názoru:
a)
je informace, k níž dotčená strana nemá přístup, pro obranu této strany rozhodná a
b)
zda případně útvary šetření tuto informaci správně zohlednily ve skutečnostech a úvahách, na nichž založily své závěry.
Článek 16
Prodloužení lhůt
1. Žádost o prodloužení lhůt nebo posunutí lhůt pro zodpovězení dotazníků, předložení dodatečných informací, návštěvy na místě nebo vyjádření ke zpřístupnění informací je zúčastněnou stranou nejprve určena útvarům Komise odpovědným za šetření. Tato žádost musí být podána včas před uplynutím původní lhůty. Je-li tato žádost odmítnuta nebo považuje-li zúčastněná strana přiznané prodloužení za příliš krátké, může zúčastněná strana předložit, před uplynutím původní lhůty, odůvodněnou žádost o přezkoumání věci úředníkovi pro slyšení. Po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce může úředník pro slyšení lhůty prodloužit nebo žádost odmítnout.
2. Útvary Komise nejednají v předmětné věci jednat dříve, než úředník pro slyšení rozhodne.
3. Úředník pro slyšení rozhodne s přihlédnutím ke konkrétním okolnostem dotčené žádosti a lhůtám závazným pro dané řízení.
Článek 17
Účast na jednání výborů
Úředník pro slyšení se může účastnit jednání výborů. Ve vhodných případech může úředník pro slyšení odpovídat na otázky členských států, pokud se tyto otázky týkají povahy jeho intervence v řízení.
Článek 18
Zprávy podávané úředníkem pro slyšení
1. Na konci každého roku vyhotoví úředník pro slyšení výroční zprávu. Výroční zpráva musí obsahovat informace o případech, v nichž úředník pro slyšení intervenoval, druh rozhodnutí a doporučení, která učinil, a veškerá doporučení směřující ke zdokonalení obchodních řízení. Zpráva je určena členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku. Generální ředitel pro obchod a dotčená ředitelství obdrží kopii této zprávy.
2. Shrnutí závěrečné zprávy se sdělí členským státům a Evropskému parlamentu a zveřejní se na internetové stránce úředníka pro slyšení.
3. Úředník pro slyšení vyhotovuje pro člena Komise odpovědného za obchodní politiku pravidelné zprávy, jejichž obsahem je shrnutí jeho činnosti a záležitostí, které se při výkonu těchto činností vyskytly. Tato zpráva nastíní hlavní otázky politiky, rozhodnutí a doporučení učiněná úředníkem pro slyšení a také způsob, jakým bylo k těmto doporučením přihlédnuto útvary Komise odpovědnými za vedení vyšetřování. Kopie této zprávy je určena generálnímu řediteli pro obchod.
4. Úředník pro slyšení podává zprávu o každém slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy a při výkonu své poradenské činnosti může členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku a generálnímu řediteli podávat zprávy o jakékoli jiné záležitosti, která vyplyne z obchodního řízení nebo je jinak rozhodná pro účinnou aplikaci zásad práva Evropské unie v obchodním řízení.
5. Závěrečná zpráva úředníka pro slyšení o slyšeních mezi zúčastněnými stranami se předkládá členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku, generálnímu řediteli pro obchod a odpovědnému řediteli. Sděluje se pověřeným zástupcům členských států a zúčastněným stranám.
Článek 19
Přechodná ustanovení
Toto rozhodnutí se použije na řízení, která byla v okamžiku vstupu tohoto rozhodnutí v platnost již zahájena, ale v nichž dosud nedošlo k závěrečnému zpřístupnění informací.
Procesní úkony učiněné před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost si zachovají své účinky.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 29. února 2012.
DECIZIA PREȘEDINTELUI COMISIEI EUROPENE
din 29 februarie 2012
privind funcția și termenii de referință ai consilierului-auditor din anumite proceduri comerciale
(2012/199/UE)
PREȘEDINTELE COMISIEI EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul de procedură al Comisiei (1), în special articolul 22,
întrucât:
(1)
Dreptul la o bună administrare constituie un principiu consacrat al legislației Uniunii Europene, care cuprinde drepturile procedurale ale părților interesate implicate în proceduri administrative, al căror rezultat ar putea afecta interesele acestora.
(2)
Acest principiu al dreptului Uniunii Europene este prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2). Drepturile prevăzute la articolul 41 alineatele (1) și (2) din cartă pentru o persoană ale cărei interese sunt afectate de o procedură comercială sunt, de asemenea, menționate în mod explicit sau, deoarece sunt principii generale de drept, ar trebui să se aplice prin Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (3), Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului din 11 iunie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (4), Regulamentul (CE) nr. 260/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind regimul comun aplicabil importurilor (5), Regulamentul (CE) nr. 625/2009 al Consiliului din 7 iulie 2009 privind regimul comun aplicabil importurilor din anumite țări terțe (6), Regulamentul (CE) nr. 3286/94 al Consiliului din 22 decembrie 1994 privind adoptarea procedurilor comunitare în domeniul politicii comerciale comune în vederea asigurării exercitării de către Comunitate a drepturilor care îi sunt conferite de normele comerțului internațional, în special de cele instituite sub egida Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) (7), Regulamentul (CE) nr. 385/96 al Consiliului din 29 ianuarie 1996 privind protecția împotriva practicilor prejudiciabile în materie de prețuri în domeniul construcțiilor navale (8), Regulamentul (CE) nr. 868/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind protecția împotriva subvenționării și practicilor tarifare neloiale ale țărilor nemembre, care cauzează prejudicii operatorilor de transport aerian comunitari prin furnizarea de servicii aeriene similare (9), Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului din 22 iulie 2008 de aplicare a unui sistem de preferințe tarifare generalizate începând de la 1 ianuarie 2009 și de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 552/97 și (CE) nr. 1933/2006 și a Regulamentelor (CE) nr. 1100/2006 și (CE) nr. 964/2007 ale Comisiei (10), Regulamentul (CE) nr. 1515/2001 al Consiliului din 23 iulie 2001 privind măsurile pe care Comunitatea le poate lua ca urmare a unui raport adoptat de Organul de soluționare a litigiilor al OMC privind măsurile antidumping sau antisubvenții (11), și prin Regulamentul (CE) nr. 427/2003 al Consiliului din 3 martie 2003 privind un mecanism de salvgardare tranzitoriu aplicabil importurilor de anumite produse din Republica Populară Chineză și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 519/94 privind regimul comun aplicabil importurilor din anumite țări terțe (12).
(3)
Începând cu 1 ianuarie 2007, sarcina de a salvgarda exercitarea efectivă a drepturilor procedurale ale părților interesate și de a garanta că procedurile comerciale prevăzute în regulamentele menționate mai sus sunt desfășurate în mod imparțial, echitabil și într-un termen rezonabil a fost încredințată unui funcționar din cadrul direcției generale comerț a Comisiei cu experiență în problemele de protecție comercială, care poartă titlul de „consilier-auditor”.
(4)
Pentru a consolida acest rol, precum și transparența și echitatea procedurală în cazul procedurilor pertinente, este necesar, în prezent, să se consolideze această funcție de consilier-auditor în cadrul Comisiei și să se stabilească atribuțiile sale.
(5)
Această funcție ar trebui atribuită unei persoane independente, cu experiență în procedurile comerciale. Consilierul-auditor ar trebui să fie numit de Comisie în conformitate cu dispozițiile prevăzute de Statutul funcționarilor Uniunii și Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii.
(6)
Pentru a asigura independența consilierului-auditor, acesta va fi atașat, din motive administrative, pe lângă membrul Comisiei cu atribuții în domeniul politicii comerciale.
(7)
Principalele atribuții ale consilierului-auditor prevăzute în prezenta decizie sunt: să consilieze comisarul responsabil cu politica comercială și directorul general al DG Comerț; să garanteze drepturile procedurale; să permită accesul la dosar; să ia o decizie cu privire la natura confidențială a unui document; să revizuiască poziția administrației cu privire la prelungirea termenelor limită. Consilierul-auditor ar trebui să încerce să se asigure că, în elaborarea proiectelor de acte legislative sau propuneri ale Comisiei, se ține seama, în mod corespunzător, de toate elementele de fapt pertinente, favorabile sau defavorabile părților interesate.
(8)
În vederea îmbunătățirii garanțiilor procedurale pentru exercitarea drepturilor procedurale ale părților interesate, este necesară determinarea tipurilor de audieri și stabilirea normelor pentru organizarea, efectuarea și urmărirea de către consilierul-auditor a audierilor.
(9)
Puterea consilierului-auditor de a decide cu privire la probleme legate de accesul la dosar, confidențialitate și termene limită ar trebui să furnizeze părților implicate într-o procedură comercială o garanție procedurală suplimentară fără a aduce atingere constrângerilor de timp din cadrul procedurii.
(10)
Rapoartele ar trebui să garanteze că aspectele principale abordate de consilierul-auditor și principalele sale recomandări sunt aduse în atenția factorilor de decizie și, astfel, asigură o garanție suplimentară pentru respectarea drepturilor părților afectate de o procedură comercială. Rapoartele anuale ar trebui, de asemenea, să informeze statele membre ale UE, Parlamentul European și publicul cu privire la activitățile consilierului-auditor.
(11)
Atunci când se dezvăluie informații privind persoane fizice, ar trebui să se acorde o atenție specială Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (13).
(12)
Prezenta decizie ar trebui să se aplice fără a aduce atingere normelor generale privind acordarea sau refuzul accesului la documentele Comisiei,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Consilierul-auditor
(1) O funcție specifică denumită consilier-auditor în cadrul procedurilor comerciale este creată în cadrul Comisiei.
(2) Sarcina consilierului-auditor este de a salvgarda exercitarea efectivă a drepturilor procedurale ale părților interesate, prevăzute în regulamentele enumerate mai jos (denumite în continuare „regulamentele de bază”) și de a garanta că procedurile comerciale prevăzute în respectivele regulamente sunt desfășurate în mod imparțial, echitabil și într-un termen rezonabil. Regulamentele de bază menționate sunt următoarele:
(a)
Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, în special articolul 5 alineatele (10) și (11), articolul 6 alineatele (5), (6), (7) și (8), articolul 8 alineatele (3), (4) și (9), articolele 18, 19, 20 și 21;
(b)
Regulamentul (CE) nr. 597/2009, în special articolul 10 alineatele (12) și (13), articolul 11 alineatele (5), (6), (7), (8) și (10), articolul 13 alineatele (3), (4) și (9), articolele 28, 29, 30 și 31;
(c)
Regulamentul (CE) nr. 260/2009, în special articolele 6 și 9;
(d)
Regulamentul (CE) nr. 625/2009, în special articolele 5 și 7;
(e)
Regulamentul (CE) nr. 3286/94, în special articolele 8 și 9;
(f)
Regulamentul (CE) nr. 385/96, în special articolul 5 alineatele (12) și (13), articolul 6 alineatele (5), (6), (7) și (8), articolele 12, 13 și 14;
(g)
Regulamentul (CE) nr. 868/2004, în special articolele 7 și 8;
(h)
Regulamentul (CE) nr. 732/2008, în special articolele 18, 19 și 20;
(i)
Regulamentul (CE) nr. 1515/2001, în special articolul 1 alineatul (2) și articolul 2 alineatul (2);
(j)
Regulamentul (CE) nr. 427/2003, în special articolul 5 alineatul (5), articolul 6 alineatele (4), (5) și (6), articolul 17 alineatele (2) și (3) și articolul 18.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
(a)
„procedură comercială” înseamnă orice anchetă sau procedură administrativă efectuată de serviciile Comisiei în temeiul oricăruia dintre regulamentele de bază;
(b)
„parte interesată” înseamnă orice persoană ale cărei interese sunt afectate de o procedură comercială, astfel cum este definită în regulamentul de bază aplicabil;
(c)
„drepturile părților interesate” înseamnă drepturile procedurale și dreptul fiecărei persoane la un tratament imparțial, echitabil și într-un termen rezonabil în cadrul procedurilor comerciale care privesc cazurile sale.
Articolul 3
Numirea - încetarea din funcție și supleanța
(1) Consilierul-auditor este numit de Comisie în conformitate cu dispozițiile prevăzute în Statutul funcționarilor Uniunii și Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene.
(2) Numirea consilierului-auditor se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Orice întrerupere, încetare din funcție sau transfer al consilierului-auditor, prin orice procedură, face obiectul unei decizii motivate a Comisiei. Decizia respectivă se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(3) Consilierul-auditor este atașat, din motive administrative, pe lângă membrul Comisiei responsabil cu politica comercială.
(4) Atunci când consilierul-auditor nu este în măsură să își exercite atribuțiile, membrul Comisiei responsabil cu politica comercială, dacă este posibil în urma consultării consilierului-auditor, desemnează un alt funcționar care nu este implicat în investigarea cazului respectiv și care are suficientă experiență în procedurile comerciale pentru a îndeplini obligațiile consilierului-auditor.
Articolul 4
Principii de intervenție a consilierului-auditor
(1) În exercitarea atribuțiilor sale, consilierul-auditor acționează independent. Consilierul-auditor nu primește instrucțiuni în îndeplinirea sarcinilor sale.
(2) În exercitarea atribuțiilor sale, consilierul-auditor ține seama de necesitatea unei aplicării efective a regulamentelor de bază în conformitate cu legislația Uniunii în vigoare și cu principiile stabilite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.
(3) În exercitarea funcției sale, consilierul-auditor are acces fără restricții și fără întârzieri nejustificate la orice dosare referitoare la o procedură comercială în orice moment din desfășurarea procedurii.
(4) Consilierul-auditor ia decizii, astfel cum se prevede în prezenta decizie și poate face recomandări către serviciile Comisiei responsabile cu ancheta cu privire la orice chestiuni referitoare la drepturile persoanelor interesate care solicită intervenția sa. Consilierul-auditor încearcă să se asigure că, în elaborarea proiectelor de acte legislative sau propuneri ale Comisiei, se ține seama, în mod corespunzător, de toate elementele de fapt pertinente, favorabile sau defavorabile părților interesate.
(5) Consilierul-auditor este informat permanent de către directorul responsabil sau delegatul acestuia privind evoluția procedurii în care a intervenit consilierul-auditor până la adoptarea unui act legislativ final de către Comisie sau Consiliu, după caz. Consilierul-auditor este informat de îndată cu privire la orice modificare substanțială a poziției Comisiei în etapa finală a procedurilor comerciale pentru a evalua eventualele efecte asupra drepturilor părților interesate.
(6) Consilierul-auditor consiliază membrul Comisiei responsabil cu politica comercială și, după caz, directorul general cu privire la respectarea recomandărilor sale și, dacă este necesar, cu privire la posibilele măsuri corective.
(7) Consilierul-auditor este consultat de către directorul responsabil cu modificările sau actualizările politicii privind aspectele procedurale, precum și problemele de fond care au un impact asupra drepturilor părților interesate, astfel cum sunt definite la articolul 2 din prezenta decizie. Consilierul-auditor poate fi consultat cu privire la orice alt aspect care decurge dintr-o procedură comercială.
(8) Consilierul-auditor poate prezenta membrului Comisiei responsabil cu politica comercială și directorului general pentru comerț dacă este cazul, observații și recomandări privind orice aspect care decurge dintr-o procedură comercială.
Articolul 5
Condiții pentru intervenția consilierului-auditor - termene - informații
(1) Consilierul-auditor acționează la cererea părților interesate, a membrului Comisiei responsabil cu politica comercială, a directorului general, a directorului responsabil cu o procedură de comerț sau a delegatului său, ori a directorului altor servicii consultate cu privire la o procedură comercială.
(2) Consilierul-auditor poate interveni în orice moment al unei proceduri comerciale, ținând seama, în mod corespunzător, de constrângerile de timp ale unei astfel de proceduri.
(3) Consilierul-auditor respectă termenele limită aplicate în procedurile comerciale în conformitate cu regulamentele de bază.
(4) Orice act legislativ final sau propunere a Comisiei este însoțit de o notă din partea consilierului-auditor în care se specifică dacă a intervenit în cadrul procedurii în cauză și care a fost natura intervenției sale.
Articolul 6
Audieri
(1) Consilierul-auditor, la cerere sau în cazurile și pe baza condițiilor prevăzute în regulamentele de bază, poate să organizeze și să coordoneze două tipuri de audieri: audieri între o parte interesată individuală sau un grup de părți interesate cu interese similare și serviciile Comisiei responsabile cu ancheta, precum și audieri ale părților interesate cu interese diferite.
(2) O audiere poate viza orice aspect care apare în orice moment a unei proceduri comerciale și ar putea afecta drepturile părților interesate.
(3) Persoanele fizice invitate să participe la o audiere, fie se prezintă personal, fie sunt reprezentate de un reprezentant legal. Persoanele juridice invitate să participe la o audiere sunt reprezentate de un reprezentant mandatat în mod corespunzător din cadrul personalului lor permanent.
(4) Persoanele fizice sau juridice invitate să participe la o audiere organizată de consilierul-auditor pot fi asistate de un consilier juridic sau de o altă persoană calificată, în afara personalului lor permanent, acceptată de consilierul-auditor.
(5) Prezentul articol nu aduce atingere dreptului la o audiere în temeiul regulamentelor de bază.
Articolul 7
Audierile unei părți interesate individuale sau a unui grup de părți interesate cu interese similare
(1) Consilierul-auditor poate organiza și desfășura o audiere între o parte interesată individuală sau un grup de părți interesate cu interese similare și serviciile Comisiei responsabile cu ancheta și, dacă este necesar, cu alte servicii, în urma unei cereri motivate provenind de la partea interesată sau de la grupul de părți interesate cu interese similare.
(2) O audiere a unui grup de părți interesate cu interese similare privind un aspect specific poate fi solicitată de o parte interesată individuală și se desfășoară cu condiția ca cel puțin încă o parte interesată cu interese similare să fie de acord să participe.
Articolul 8
Audierile părților interesate cu interese diferite
(1) O audiere a părților interesate cu interese diferite poate fi organizată și prezidată de consilierul-auditor pentru a permite prezentarea punctelor de vedere opuse și pentru a se exprima contraargumente. Termenul în care ar trebui să aibă loc o astfel de audiere este specificat în avizul de deschidere a procedurii comerciale.
(2) O audiere a părților interesate cu interese diferite poate fi organizată în fiecare procedură de protecție comercială după audierea serviciilor Comisiei responsabile cu ancheta.
(3) O audiere a părților interesate cu interese diferite cu privire la o chestiune specifică poate fi, de asemenea, solicitată de o parte interesată individuală și se desfășoară cu condiția ca cel puțin încă o parte interesată individuală cu interese diferite să fie de acord să participe.
(4) Serviciile Comisiei responsabile cu ancheta și, dacă este necesar, alte servicii participă la audiere.
(5) Reprezentanții competenți ai statelor membre pot lua parte la orice audiere a părților interesate cu interese diferite în calitate de observatori.
Articolul 9
Pregătirea audierilor
(1) După audierea directorului responsabil sau a delegatului acestuia, consilierul-auditor stabilește data, durata și locul de desfășurare a audierii. În cazul în care se solicită o amânare de către părțile interesate sau de către serviciile Comisiei, consilierul-auditor decide dacă o permite sau nu.
(2) Dacă este cazul, consilierul-auditor poate organiza o ședință pregătitoare cu părțile interesate sau cu serviciile Comisiei responsabile cu ancheta și cu alte servicii, cu scopul de a identifica și de a clarifica, în măsura posibilului, orice chestiuni de drept sau de fapt care trebuie abordate în cursul audierii. În acest sens, consilierul-auditor poate solicita din partea participanților la o audiere, toate informațiile necesare pentru a pregăti audierea.
(3) Consilierul-auditor întocmește ordinea de zi a fiecărei audieri, care este pusă la dispoziția tuturor participanților înainte de audiere.
(4) Consilierul-auditor, în decursul unei perioade de timp rezonabile după termenul de prezentare a observațiilor privind divulgarea și înainte de o audiere a părților, poate să invite participanții să depună întrebări referitoare la informațiile furnizate de alte părți interesate.
(5) Dacă este cazul, având în vedere necesitatea de a asigura pregătirea corespunzătoare a audierii părților și, în special, de a clarifica întrebările cu privire la fapte în măsura posibilului, consilierul-auditor, după audierea directorului responsabil sau a delegatului acestuia, poate să furnizeze în avans părților invitate la audiere o listă de întrebări asupra cărora dorește ca părțile să își exprime punctul de vedere.
(6) Consilierul-auditor poate, de asemenea, solicita comunicarea prealabilă în scris a conținutului esențial al declarațiilor preconizate ale participanților la orice audiere.
(7) Consilierul-auditor poate invita experți externi la audieri. Părțile interesate și serviciile Comisiei pot solicita consilierului-auditor să admită experți externi la audieri. Consilierul-auditor decide cu privire la astfel de cereri. Experților externi invitați la o audiere li se cere să semneze un acord de confidențialitate.
(8) Experților externi li se poate cere să furnizeze o analiză relevantă, rapoarte și publicații care sunt incluse în dosar și puse la dispoziția tuturor participanților atunci când este posibil înainte de audiere.
Articolul 10
Desfășurarea audierilor
(1) Consilierul-auditor are responsabilitate deplină privind desfășurarea audierii. Consilierul-auditor asigură desfășurarea corespunzătoare a audierii pentru a contribui la corectitudinea acesteia și a oricărei decizii ulterioare.
(2) Audierile nu sunt publice. Consilierul-auditor decide care persoane ar trebui să fie audiate în numele unei părți interesate și dacă persoanele interesate ar trebui să fie audiate separat sau în prezența altor persoane invitate să asiste la audiere. În cazul din urmă, se ține seama de interesul legitim al părților interesate ca secretele lor de afaceri și alte informații confidențiale să nu fie divulgate.
(3) Consilierul-auditor poate permite participanților să prezinte și să răspundă la întrebări în timpul audierii.
(4) În cazul în care consilierul-auditor a admis experți externi, acesta se asigură că acești experți au posibilitatea de a-și prezenta opiniile și de a răspunde la întrebările altor participanți la audiere.
(5) Dacă este cazul, după o audiere, având în vedere necesitatea garantării dreptului de a fi audiat, după audierea directorului responsabil sau a delegatului său, consilierul-auditor poate permite părților interesate să prezinte observații suplimentare în scris. Consilierul-auditor stabilește un termen până la care pot fi prezentate observațiile. Observațiile în scris primite după această dată nu vor fi luate în considerare.
Articolul 11
Acțiunile subsecvente audierilor
(1) Consilierul-auditor întocmește o transcriere sau un rezumat pertinent al audierilor:
(a)
în cazul organizării audierilor părților interesate cu interese diferite, o transcriere sau un rezumat pertinent sunt puse la dispoziția tuturor participanților la audiere și sunt incluse în dosarul deschis pentru consultare de către părțile interesate;
(b)
în cazul organizării audierilor între o parte interesată individuală sau un grup de părți interesate cu interese similare și serviciile Comisiei, o transcriere sau un rezumat pertinent sunt puse la dispoziția tuturor participanților la audiere. Acești participanții pot înainta o cerere motivată privind confidențialitatea anumitor informații conținute în transcriere sau în rezumat. Consilierul-auditor decide cu privire la aceste cereri în urma audierii serviciilor Comisiei responsabile cu ancheta și, dacă este necesar, a altor servicii. Versiunea neconfidențială transcrierii sau a rezumatului audierii va fi inclusă în dosar pentru consultarea de către părțile interesate.
(2) Consilierul-auditor poate transmite recomandări către serviciile Comisiei responsabile cu ancheta în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din prezenta decizie. Serviciile Comisiei responsabile cu ancheta informează consilierul-auditor într-un interval de timp rezonabil înainte de adoptarea a unui act juridic final dacă au luat în considerare aceste recomandări și modul în care au făcut-o și furnizează consilierului-auditor o copie a proiectului de act juridic.
(3) Consilierul-auditor prezintă rapoarte periodice membrului Comisiei care răspunde de politica comercială, împreună cu o copie către directorul general privind audierile părților individuale sau unui grup de părți interesate cu interese similare, astfel cum se prevede la articolul 18 din prezenta decizie, cu excepția cazului în care cauza respectivă impune o recomandare urgentă către membrul Comisiei responsabil cu politica comercială sau către directorul general.
(4) Orice recomandări către serviciile Comisiei responsabile cu ancheta și rapoartele și observațiile către membrul Comisiei responsabil cu politica comercială și directorul general efectuate de către consilierul-auditor se consideră a fi documente interne confidențiale.
(5) În cazul în care se organizează o audiere a părților, consilierul-auditor întocmește în scris un raport final privind respectarea drepturilor părților interesate. Acest raport poate fi modificat de consilierul-auditor în funcție de orice modificări aduse proiectului de act legislativ până la momentul unui act legislativ final.
Articolul 12
Acces la dosar
(1) O parte, care pretinde a fi o parte interesată, poate solicita consilierului-auditor să analizeze orice refuz al serviciilor Comisiei responsabile cu ancheta de a furniza părții respective, într-un termen rezonabil, accesul la dosarul deschis pentru consultare sau la un anumit document care se află în posesia Comisiei. Consilierul-auditor analizează cazul și ia o decizie privind acordarea accesului parțial sau deplin sau refuzarea accesului la dosar sau la documentul solicitat.
(2) Consilierul-auditor stabilește termenele în care accesul este furnizat de serviciile Comisiei responsabile cu ancheta.
Articolul 13
Confidențialitate
(1) Consilierul-auditor trebuie să respecte regulile generale privind confidențialitatea informațiilor prezentate de părțile interesate în cadrul procedurilor administrative în fața Comisiei.
(2) Consilierul-auditor poate fi solicitat de o parte interesată sau de serviciile Comisiei responsabile cu ancheta să ia o decizie cu privire la natura confidențială a unui document care se află în posesia serviciilor Comisiei responsabile cu ancheta.
Articolul 14
Rezumate neconfidențiale ale informațiilor confidențiale
(1) O parte interesată poate solicita consilierului-auditor să revizuiască evaluarea serviciilor Comisiei care răspund de anchetă pentru a determina dacă un rezumat neconfidențial al informațiilor confidențiale transmise în cursul unei anchete este suficient de detaliat pentru a permite o înțelegere rezonabilă a fondului informațiilor transmise cu titlu confidențial.
(2) În cazul în care serviciile Comisiei responsabile cu ancheta intenționează să ignore un document sau informații pentru care o parte interesată a refuzat să furnizeze un rezumat neconfidențial pertinent, aceasta din urmă poate solicita consilierului-auditor să decidă în această privință.
(3) Consilierul-auditor examinează cererea. În cazul în care acesta consideră că rezumatul neconfidențial nu este suficient de detaliat, consilierul-auditor oferă părții interesate care a furnizat rezumatul posibilitatea de a formula observații și de a-și îmbunătăți rezumatul într-un termen rezonabil.
(4) În cazul în care partea interesată, care a prezentat informațiile confidențiale, prezintă un rezumat nesatisfăcător, oferă justificări care nu pot fi acceptate sau nu acționează, consilierul-auditor decide dacă va lua sau nu în considerare informațiile confidențiale pentru care nu a fost furnizat un rezumat neconfidențial pertinent, în conformitate cu dispozițiile relevante din regulamentele de bază.
Articolul 15
Accesul la informații confidențiale prin natura lor, care nu pot face obiectul unor rezumate
La cererea unei părți interesate consilierul-auditor poate examina informațiile confidențiale prin natura lor și care nu pot face obiectul unor rezumate, la care partea respectivă nu are acces, în scopul de a verifica modul în care aceste informații au fost utilizate de serviciile Comisiei responsabile cu ancheta.
Consilierul-auditor informează partea în cauză care a formulat solicitarea dacă, în opinia sa:
(a)
informațiile nedezvăluite părții sunt relevante pentru apărarea respectivei părți; și
(b)
dacă este cazul, serviciile de anchetă au transpus în mod corect informațiile în faptele și considerentele pe care și-au bazat concluziile.
Articolul 16
Prelungirea termenelor
(1) O cerere de prelungire sau amânare a termenelor pentru răspunsul la chestionare, pentru prezentarea informațiilor suplimentare, pentru vizite la fața locului sau pentru observații cu privire la dezvăluirea informațiilor este adresată de o parte interesată în primul rând serviciilor Comisiei responsabile cu ancheta. O astfel de cerere trebuie făcută la timp, înainte de expirarea termenului inițial. În cazul în care o cerere este respinsă sau în cazul în care partea interesată consideră că prelungirea oferită este prea scurtă, aceasta poate prezenta consilierului-auditor, înainte de expirarea termenului inițial, o cerere motivată pentru a reexamina acest aspect. După audierea directorului responsabil sau a delegatului său, consilierul-auditor poate prelungi termenele sau respinge cererea.
(2) Serviciile Comisiei nu acționează în chestiunea expusă anterior înainte de decizia consilierului-auditor.
(3) Consilierul-auditor decide ținând seama, în mod corespunzător, de circumstanțele specifice cererii în cauză și de constrângerile de timp din cadrul procedurii.
Articolul 17
Participarea la reuniunile comitetelor
Consilierul-auditor poate participa la reuniunile comitetului. Dacă este cazul, consilierul-auditor poate răspunde la întrebările statelor membre în măsura în care aceste întrebări țin de natura intervenției acestuia în cadrul procedurilor.
Articolul 18
Rapoartele consilierului-auditor
(1) La sfârșitul fiecărui an, consilierul-auditor elaborează un raport anual. Raportul anual cuprinde informații privind cazurile în care a intervenit consilierul-auditor, tipul de decizii și recomandările făcute de acesta și orice alte recomandări pentru îmbunătățirea procedurilor comerciale. Raportul este transmis membrului Comisiei responsabil cu politica comercială. Directorul general pentru comerț și direcțiile implicate primesc o copie a raportului.
(2) Rezumatele rapoartelor anuale sunt comunicate statelor membre și Parlamentului European și publicate pe site-ul internet al consilierului-auditor.
(3) Consilierul-auditor întocmește rapoarte periodice pentru membrul Comisiei responsabil cu politica comercială, în care rezumă activitățile sale și problemele care au apărut în cursul acestor activități. Raportul prezintă principalele aspecte referitoare la politică, deciziile și recomandările făcute de consilierul-auditor și modul în care aceste recomandări au fost luate în considerare de serviciile Comisiei responsabile cu ancheta. O copie a acestui raport se transmite directorului general pentru comerț.
(4) Consilierul-auditor prezintă un raport cu privire la orice audiere a părților interesate cu interese diferite și, în cadrul rolului său consultativ, poate raporta membrului Comisiei responsabil cu politica comercială și directorului general cu privire la orice alt aspect care decurge dintr-o procedură comercială sau care este relevant în alt mod pentru aplicarea efectivă a principiilor de drept ale Uniunii Europene în procedurile comerciale.
(5) Raportul final al consilierului-auditor referitor la audierile părților este prezentat membrului Comisiei responsabil cu politica comercială, directorului general pentru comerț și directorului responsabil. Acesta este comunicat reprezentanților competenți ai statelor membre și ai părților interesate.
Articolul 19
Dispoziții tranzitorii
Prezenta decizie se aplică în cazul procedurilor care sunt în curs de desfășurare în momentul intrării sale în vigoare, dar în care nu a fost făcută comunicarea concluziilor finale.
Etapele procedurale parcurse înainte de intrarea în vigoare a prezentei decizii continuă să fie valabile.
Articolul 20
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 29 februarie 2012.