NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 439/2010
ze dne 19. května 2010
o zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 74 a čl. 78 odst. 1 a 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Politika Unie týkající se společného evropského azylového systému má podle haagského programu za cíl zřídit prostřednictvím účinného harmonizovaného řízení společný azylový prostor, a to v souladu s hodnotami a humanitárními tradicemi Evropské unie.
(2)
V posledních letech bylo díky zavedení společných minimálních norem dosaženo velkého pokroku na cestě k vytvoření společného evropského azylového systému. Přesto mezi jednotlivými členskými státy přetrvávají velké rozdíly v poskytování a formách ochrany. Tyto rozdíly jež je třeba zmírnit.
(3)
Komise ve svém plánu politiky pro azyl přijatém v červnu roku 2008 uvedla, že hodlá usilovat o rozvoj společného evropského azylového systému navržením přezkumu stávajících právních nástrojů za účelem většího sladění příslušných předpisů a že zároveň hodlá výrazněji podporovat praktickou spolupráci mezi členskými státy zejména předložením legislativního návrhu na zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (dále jen „podpůrný úřad“), aby se zlepšila koordinace operativní spolupráce mezi členskými státy, což přispěje k účinnému uplatňování společných pravidel.
(4)
Evropská rada oficiálně připomněla v Evropském paktu o přistěhovalectví a azylu, přijatém v září 2008, že každý pronásledovaný cizí státní příslušník má právo získat na území Evropské unie pomoc a ochranu v souladu se Ženevskou úmluvou ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967 a ostatními souvisejícími smlouvami. Mimo jiné bylo výslovně dohodnuto, že by měl být v roce 2009 zřízen Evropský podpůrný úřad.
(5)
Cílem praktické spolupráce v oblasti azylu je ještě více sblížit v rámci evropského práva rozhodovací procesy členských států v azylových otázkách a zajistit jejich trvalou kvalitu. V posledních letech se již uskutečnila řada opatření praktické spolupráce, především pokud jde o přijetí společného přístupu k informacím o zemích původu a o vypracování společných evropských osnov odborné přípravy v oblasti azylu.
(6)
K posílení a rozvoji těchto opatření spolupráce je třeba zřídit podpůrný úřad. Podpůrný úřad by měl vzít v tato opatření v úvahu a poučit se z nich.
(7)
V případě členských států, jejichž vnitrostátní azylový a přijímací systém je vystaven specifickému a nepřiměřenému tlaku především z důvodu jejich zeměpisné polohy či demografické situace, by měl podpůrný úřad podporovat rozvoj solidarity uvnitř Unie, díky níž se podpoří lepší přemísťování osob požívajících mezinárodní ochrany z těchto členských států do jiných členských států a současně s tím se zajistí, aby nebyly azylové a přijímací systémy zneužívány.
(8)
K optimálnímu provádění mandátu je třeba, aby byl podpůrný úřad po technické stránce nezávislý a aby byl po právní, správní a finanční stránce samostatný. Za tímto účelem by měl být podpůrný úřad subjektem Unie s právní subjektivitou, který bude vykonávat prováděcí pravomoci svěřené mu tímto nařízením.
(9)
Podpůrný úřad by měl pracovat v úzké spolupráci s Komisí a s orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, s vnitrostátními službami působícími v oblasti přistěhovalectví a azylu či jinými službami a využít kapacity a odborné znalosti těchto služeb. Členské státy by měly s podpůrným úřadem spolupracovat, aby bylo zajištěno, že bude podpůrný úřad moci provádět svůj mandát.
(10)
Podpůrný úřad by měl rovněž jednat v úzké spolupráci s Vysokým komisařem OSN pro uprchlíky (UNHCR) a případně i s příslušnými mezinárodními organizacemi, aby mohl využívat jejich odborných znalostí a podpory. Za tímto účelem by měla být role UNHCR i ostatních příslušných mezinárodních organizací plně uznána a tyto organizace by měly být plně zapojeny do činnosti podpůrného úřadu. Žádné finanční zdroje, které bude moci podpůrný úřad v souladu s tímto nařízením uvolnit pro UNHCR, by neměly vést ke dvojímu financování činností UNHCR, tedy i z jiných mezinárodních či vnitrostátních zdrojů.
(11)
Aby mohl podpůrný úřad plnit svoji úlohu v míře nezbytné pro plnění svých úkolů, měl by rovněž spolupracovat s dalšími subjekty Unie, a zejména s Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízenou nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (2), a s Agenturou Evropské unie pro základní práva, zřízenou nařízením Rady (ES) č. 168/2007 (3).
(12)
Podpůrný úřad by měl spolupracovat s Evropskou migrační sítí, zřízenou rozhodnutím Rady 2008/381/ES (4), aby se předešlo zdvojení činností. Podpůrný úřad by měl rovněž udržovat úzký dialog s občanskou společností za účelem výměny informací a sdílení poznatků v oblasti azylu.
(13)
Podpůrný úřad by měl být evropským odborným centrem pro otázky azylu a měl by usnadňovat, koordinovat a posilovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v mnoha aspektech azylové problematiky, aby tak členské státy mohly lépe poskytovat ochranu osobám, jež na ni mají právo, a případně zároveň spravedlivě a účinně přistupovat k osobám nesplňujícím požadavky na mezinárodní ochranu. Mandát podpůrného úřadu by měl být zaměřen na tři hlavní úkoly, konkrétně by měl přispívat k provádění společného evropského azylového systému, podporovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu a podporovat členské státy vystavené mimořádnému tlaku.
(14)
Podpůrný úřad by neměl mít žádné přímé ani nepřímé pravomoci související s přijímáním rozhodnutí orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, které se týkají žádostí jednotlivých osob o mezinárodní ochranu.
(15)
S cílem poskytnout nebo koordinovat rychlou a účinnou operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, by měl podpůrný úřad na žádost dotčených členských států koordinovat opatření na podporu těchto členských států, mimo jiné i tím, že na jejich území vyšle azylové podpůrné týmy, složené z odborníků pro azylovou problematiku. Tyto týmy by měly přispět zejména svými odbornými znalostmi týkajícími se tlumočnických služeb, informacemi o zemích původu a znalostmi při zpracovávání a správě žádostí o azyl. Pravidla týkající se azylových podpůrných týmů by se měla řídit tímto nařízením, aby bylo zajištěno, že vyslání těchto týmů bude účinné.
(16)
Úřad by měl plnit svoji úlohu v podmínkách, jež mu umožní fungovat jako referenční místo díky jeho nezávislosti, vědecké a technické úrovni poskytované pomoci a šířených informací, transparentnosti postupů a pracovních metod a výkonnosti při provádění svěřených úkolů.
(17)
Komise a členské státy by měly být zastoupeny ve správní radě podpůrného úřadu za účelem účinné kontroly fungování podpůrného úřadu. Správní rada by se měla skládat pokud možno z vedoucích operačních pracovníků orgánů členských států příslušných pro oblast azylu nebo z jejich zástupců. Měly by jí být svěřeny pravomoci nezbytné zejména k sestavování rozpočtu, ověřování jeho plnění, přijímání vhodných finančních předpisů, vypracovávání transparentních pracovních postupů pro rozhodování podpůrného úřadu, přijímání výroční zprávy o situaci v oblasti azylu v Unii a technických dokumentů o provádění nástrojů Unie v oblasti azylu a ke jmenování výkonného ředitele a případně výkonného výboru. Vzhledem ke svým odborným znalostem v oblasti azylu by měl být UNHCR ve správní radě zastoupen jedním členem bez hlasovacího práva, aby mohl být do činnosti podpůrného úřadu plně zapojen.
(18)
Vzhledem k povaze úkolů podpůrného úřadu a úloze výkonného ředitele a s ohledem na to, aby se Evropskému parlamentu umožnilo přijmout stanovisko ke zvolenému kandidátovi před jeho jmenováním i před případným prodloužením jeho funkčního období, by měl být výkonný ředitel vyzván, aby učinil prohlášení před příslušným výborem či příslušnými výbory Evropského parlamentu a odpověděl na jejich otázky. Výkonný ředitel by měl rovněž předkládat Evropskému parlamentu výroční zprávu. Evropský parlament by měl mít rovněž možnost vyzvat výkonného ředitele, aby předložil zprávu o plnění svých úkolů.
(19)
K zaručení plné samostatnosti a nezávislosti podpůrného úřadu by mu měl být přidělen samostatný rozpočet, jehož hlavní část by tvořil příspěvek Unie. Financování podpůrného úřadu by mělo podléhat dohodě rozpočtového orgánu, jak je stanoveno v bodě 47 Interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (5). Na příspěvek Unie a každé další příspěvky ze souhrnného rozpočtu Evropské unie by se měl vztahovat rozpočtový proces Unie. Účetní audit by měl provádět Účetní dvůr.
(20)
Úřad by měl spolupracovat s orgány třetích zemí příslušnými pro oblast azylu, mezinárodními organizacemi příslušnými v záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, a třetími zeměmi v rámci pracovních ujednání uzavřených v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie.
(21)
V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámily Spojené království a Irsko dopisy ze dne 18. května 2009 své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(22)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(23)
Vzhledem k tomu, že Dánsko jakožto členský stát až dosud přispívalo k praktické spolupráci členských států v oblasti azylu, by měl podpůrný úřad usnadnit operativní spolupráci s touto zemí. Za tímto účelem by měl být zástupce Dánska přizván k účasti na všech zasedáních správní rady, která by měla být oprávněna rovněž rozhodnout o případném pozvání dánských pozorovatelů na zasedání pracovních skupin.
(24)
Aby mohl podpůrný úřad plnit svou úlohu, měl by být otevřen účasti zemí, jež s Unií uzavřely dohody, na jejichž základě přijaly a používají právní předpisy Unie v oblasti upravené tímto nařízením, zejména Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko. Podpůrný úřad by měl mít také možnost po dohodě s Komisí a v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o EU uzavírat pracovní ujednání se zeměmi, které s Unií neuzavřely dohody, na jejichž základě by byly přijaty a používány právní předpisy Unie. Podpůrný úřad by ale v žádném případě neměl vyvíjet nezávislou vnější politiku.
(25)
Na podpůrný úřad by se mělo vztahovat nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6) (dále jen „finanční nařízení“), a zejména článek 185 uvedeného nařízení.
(26)
Na podpůrný úřad, který by měl přistoupit k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (7), by se mělo bez omezení vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (8).
(27)
Na podpůrný úřad by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (9).
(28)
Na zpracovávání osobních údajů podpůrným úřadem by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (10).
(29)
Potřebná ustanovení týkající se umístění podpůrného úřadu v hostitelském členském státě a zvláštní pravidla pro všechny zaměstnance podpůrného úřadu a jejich rodinné příslušníky by měla být stanovena v dohodě o sídle. Hostitelský členský stát by měl dále zajistit co nejlepší podmínky pro řádný chod podpůrného úřadu, což se týká rovněž školní docházky dětí a dopravy, aby byl podpůrný úřad přitažlivý pro vysoce kvalitní lidské zdroje v co nejširším zeměpisném měřítku.
(30)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž potřeby lepšího provádění společného evropského azylového systému, usnadnění, koordinace a posílení praktické spolupráce mezi členskými státy v oblasti azylu i poskytování nebo koordinace operativní podpory členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této akce lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(31)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména v Listině základních práv Evropské unie a mělo být uplatňováno v souladu s právem na azyl uznaným v článku 18 uvedené listiny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
ZŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PODPŮRNÉHO ÚŘADU PRO OTÁZKY AZYLU A JEHO ÚLOHA
Článek 1
Zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu
Zřizuje se Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (dále jen „podpůrný úřad“) s cílem pomoci k lepšímu provádění společného evropského azylového systému, posílit praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu a poskytnout nebo koordinovat operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku.
Článek 2
Úloha podpůrného úřadu
1. Podpůrný úřad usnadňuje, koordinuje a posiluje praktickou spolupráci mezi členskými státy v mnoha aspektech azylové problematiky a přispívá k lepšímu provádění společného evropského azylového systému. V tomto ohledu je podpůrný úřad plně zapojen do vnějšího rozměru společného evropského azylového systému.
2. Podpůrný úřad poskytuje účinnou operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, a využívá k tomu všechny užitečné zdroje, jež má k dispozici a mezi které může patřit koordinace zdrojů poskytovaných členskými státy za podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Podpůrný úřad poskytuje vědeckou a technickou pomoc, pokud jde o politiky a právní předpisy Unie ve všech oblastech, jež mají přímý či nepřímý dopad na oblast azylu, aby tak mohl v plné míře podporovat praktickou spolupráci v oblasti azylu a účinně plnil své úkoly. Je nezávislým zdrojem informací o všech otázkách spadajících do uvedených oblastí.
4. Podpůrný úřad plní svou úlohu v podmínkách, jež mu umožňují fungovat jako referenční místo díky jeho nezávislosti, vědecké a technické úrovni poskytované pomoci a šířených informací, transparentnosti operačních postupů a pracovních metod, výkonnosti při provádění svěřených úkolů a podpoře v oblasti informačních technologií potřebné k provádění svého mandátu.
5. Podpůrný úřad úzce spolupracuje s Komisí a orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, s vnitrostátními službami působícími v oblasti přistěhovalectví a azylu a s jinými službami. Plněním úkolů podpůrným úřadem nejsou dotčeny úkoly jiných příslušných subjektů Unie, přičemž podpůrný úřad úzce spolupracuje s těmito subjekty a s UNHCR.
6. Podpůrný úřad nemá žádné pravomoci, pokud jde o přijímání rozhodnutí orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, které se týkají žádostí jednotlivých osob o mezinárodní ochranu.
KAPITOLA 2
ÚKOLY PODPŮRNÉHO ÚŘADU
ODDÍL 1
Podpora praktické spolupráce v oblasti azylu
Článek 3
Osvědčené postupy
Podpůrný úřad organizuje, podporuje a koordinuje činnosti umožňující výměnu informací a identifikaci a sdílení osvědčených postupů v oblasti azylu mezi členskými státy.
Článek 4
Informace o zemích původu
Podpůrný úřad organizuje, podporuje a koordinuje činnosti týkající se informací o zemích původu, zejména
a)
transparentní a nestranné shromažďování příslušných, spolehlivých, přesných a aktuálních informací o zemích původu žadatelů o mezinárodní ochranu, přičemž využívá všechny příslušné zdroje informací, včetně informací shromážděných od vládních, nevládních a mezinárodních organizací i orgánů a subjektů Unie;
b)
vypracovávání zpráv o zemích původu na základě informací shromážděných podle písmene a);
c)
řízení a vývoj portálu shromažďujícího informace o zemích původu a jeho správu, mimo jiné i za účelem zajištění transparentnosti a pravidel nezbytných pro přístup k těmto informacím v souladu s článkem 42;
d)
vytvoření společného formátu a společné metody prezentace, ověřování a využívání informací o zemích původu;
e)
transparentní analýzu informací o zemích původu za účelem podpory procesu sbližování hodnotících kritérií, případně s využitím výsledků zasedání jedné či více pracovních skupin. Účelem této analýzy není vydávat pokyny členským státům ohledně přijetí či zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu.
Článek 5
Podpora při přemísťování osob, jimž byla přiznána mezinárodní ochrana, uvnitř Unie
V případě členských států, jejichž vnitrostátní azylový a přijímací systém je vystaven specifickému a nepřiměřenému tlaku, především z důvodu jejich zeměpisné polohy či demografické situace, podpůrný úřad podporuje, usnadňuje a koordinuje výměnu informací a další činnosti spojené s přemísťováním osob uvnitř Unie. Přemísťování uvnitř Unie se provádí pouze na základě dohody, a to mezi členskými státy a se souhlasem osoby, které byla přiznána mezinárodní ochrana, a případně po konzultaci UNHCR.
Článek 6
Podpora odborné přípravy
1. Podpůrný úřad zavede a rozvíjí odbornou přípravu dostupnou členům všech vnitrostátních správních orgánů a soudů, jakož i vnitrostátních služeb, jež jsou příslušné v členských státech pro záležitosti v oblasti azylu. Účastí na odborné přípravě nejsou dotčeny vnitrostátní systémy ani postupy.
Podpůrný úřad tuto odbornou přípravu rozvíjí v úzké spolupráci s orgány členských států příslušnými pro oblast azylu a případně využívá odborných znalostí akademických institucí a dalších příslušných organizací.
2. Podpůrný úřad řídí a vyvíjí evropské osnovy pro vzdělávání odborníků v oblasti azylu, a to s přihlédnutím ke stávající spolupráci Unie v této oblasti.
3. Odborná příprava, kterou podpůrný úřad poskytuje, může být obecného, specializovaného či tematického rázu a může zahrnovat metodiku školení školitelů.
4. Specializované či tematické činnosti odborné přípravy zaměřené na znalosti a dovednosti týkající se otázek azylu zahrnují mimo jiné:
a)
mezinárodní lidská práva a acquis Unie týkající se azylu, včetně zvláštních právních otázek a zvláštních otázek týkajících se judikatury;
b)
otázky spojené se zpracováváním žádostí o azyl podaných nezletilými osobami a zranitelnými osobami se zvláštními potřebami;
c)
techniky pohovoru;
d)
využití lékařských a právních posudků v azylovém řízení;
e)
otázky spojené se získáváním a použitím informací o zemích původu;
f)
podmínky přijímání se zvláštní pozorností zaměřenou na zranitelné skupiny a oběti mučení.
5. Poskytovaná odborná příprava by měla být vysoce kvalitní a měla by definovat hlavní zásady a osvědčené postupy s cílem přispět k většímu sblížení administrativních postupů i rozhodnutí a právních postupů za plného dodržení nezávislosti vnitrostátních soudů.
6. Podpůrný úřad organizuje pro odborníky, kteří jsou součástí azylové rezervy uvedené v článku 15, specializovanou odbornou přípravu týkající se úkolů a funkcí, jež mají plnit, a vede jejich pravidelný výcvik podle plánu specializované odborné přípravy a výcviku uvedeného v ročním pracovním programu podpůrného úřadu.
7. Podpůrný úřad může ve spolupráci s členskými státy organizovat odbornou přípravu na území těchto států.
Článek 7
Podpora vnějšího rozměru společného evropského azylového systému
Podpůrný úřad koordinuje po dohodě s Komisí výměnu informací a další opatření, která se týkají problematiky provádění nástrojů a mechanismů souvisejících s vnějším rozměrem společného evropského azylového systému.
Podpůrný úřad koordinuje výměny informací a další opatření související s přesídlením, která přijaly členské státy za účelem splnění potřeb týkajících se ochrany uprchlíků ve třetích zemích a prokázání solidarity s jejich hostitelskými zeměmi.
Na základě svého mandátu a v souladu s článkem 49 může podpůrný úřad spolupracovat v technických záležitostech s příslušnými orgány třetích zemí, zejména s cílem prosazovat a napomáhat vytváření kapacit azylových a přijímacích systémů třetích zemí a provádět regionální programy ochrany, jakož i další činnosti důležité pro nalezení trvalých řešení.
ODDÍL 2
Podpora členských států vystavených mimořádnému tlaku
Článek 8
Mimořádný tlak, jemuž je vystaven azylový a přijímací systém
Podpůrný úřad koordinuje a podporuje společná opatření na pomoc azylovým a přijímacím systémům členských států, které jsou vystaveny mimořádnému tlaku, v jehož důsledku jsou na jejich zařízení pro přijímání uprchlíků a na jejich azylové systémy kladeny značné a neodkladné nároky. Tento tlak může spočívat v náhlém přílivu velkého počtu státních příslušníků třetích zemí, kteří mohou potřebovat mezinárodní ochranu, a může vyplývat ze zeměpisné polohy či demografické situace daného členského státu.
Článek 9
Shromažďování a analýza informací
1. Aby byl podpůrný úřad schopen zhodnotit potřeby členských států vystavených mimořádnému tlaku, shromažďuje zejména na základě údajů, které mu předložily členské státy, UNHCR a případně další příslušné organizace, informace potřebné k identifikaci, přípravě a vypracování mimořádných opatření uvedených v článku 10, která umožní reagovat na tento tlak.
2. Na základě údajů, které podpůrnému úřadu předložily členské státy vystavené mimořádnému tlaku, podpůrný úřad systematicky určuje, shromažďuje a analyzuje informace o dostupných strukturách a počtech zaměstnanců, zejména pokud jde o překladatelské a tlumočnické služby informace o zemích původu a pomoci při zpracování a řízení azylových spisů, jakož i o přijímacích kapacitách v oblasti azylu v uvedených členských státech s cílem podpořit rychlé a spolehlivé vzájemné předávání informací mezi různými orgány členských států příslušnými pro oblast azylu.
3. Úřad analyzuje údaje o jakémkoli náhlém přílivu velkého počtu státních příslušníků třetích zemí, jež může způsobit mimořádný tlak na vnitrostátní azylové a přijímací systémy, a zajišťuje rychlou výměnu příslušných informací mezi členskými státy a Komisí. Podpůrný úřad využije stávajících systémů a mechanismů včasného varování a v případě potřeby zřídí systém včasného varování určený pro vlastní účely.
Článek 10
Opatření na podporu členských států
Na žádost dotčených členských států koordinuje podpůrný úřad opatření na podporu členských států, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, které zahrnují koordinaci:
a)
opatření na pomoc členským státům vystaveným mimořádnému tlaku s cílem usnadnit počáteční analýzu žádostí o azyl posuzovaných příslušnými vnitrostátními orgány;
b)
opatření, jimiž se zajistí, aby členské státy vystavené mimořádnému tlaku mohly dát k dispozici vhodná zařízení pro přijímání uprchlíků, a to zejména nouzové ubytování, dopravní prostředky a lékařskou péči;
c)
azylových podpůrných týmů, jejichž pracovní postupy jsou vymezeny v kapitole 3.
ODDÍL 3
Přispění k provádění společného evropského azylového systému
Článek 11
Shromažďování a výměna informací
1. Podpůrný úřad organizuje, koordinuje a podporuje výměnu informací mezi orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, jakož i mezi Komisí a těmito orgány, které se týkají provádění všech příslušných nástrojů acquis Unie týkajícího se azylu. K tomuto účelu může podpůrný úřad vytvářet věcné databáze a databáze v oblasti práva a judikatury, které se týkají nástrojů azylové politiky na vnitrostátní, unijní a mezinárodní úrovni, a využívat mimo jiné i stávající systémy. Aniž je dotčena činnost podpůrného úřadu podle článků 15 a 16, neuchovávají se v těchto databázích žádné osobní údaje, pokud je podpůrný úřad nezískal z veřejně dostupných dokumentů.
2. Podpůrný úřad shromažďuje zejména tyto informace:
a)
informace o zpracovávání žádostí o mezinárodní ochranu ve vnitrostátních správních a jiných orgánech;
b)
informace o vnitrostátním právu a jeho vývoji v oblasti azylu, včetně judikatury.
Článek 12
Zprávy a další dokumenty podpůrného úřadu
1. Úřad vypracovává výroční zprávu o situaci v oblasti azylu v Unii, přičemž řádně zohlední informace, které jsou již dostupné z jiných příslušných zdrojů. V rámci této zprávy podpůrný úřad hodnotí zejména výsledky činností uskutečněných na základě tohoto nařízení a provádí jejich komplexní srovnávací analýzu s cílem zlepšit kvalitu a zvýšit soudržnost a účinnost společného evropského azylového systému.
2. V souladu se svým pracovním programem nebo na žádost správní rady či Komise může podpůrný úřad, v úzké spolupráci se svými pracovními skupinami a Komisí a s řádným přihlédnutím ke stanoviskům vyjádřeným členskými státy nebo Evropským parlamentem, přijmout technické dokumenty o provádění nástrojů Unie v oblasti azylu, včetně pokynů či operačních příruček. Pokud tyto technické dokumenty odkazují na otázky mezinárodního uprchlického práva, budou patřičně zohledněny příslušné dokumenty UNHCR. Účelem těchto dokumentů není vydávat pokyny členským státům ohledně přijetí či zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu.
KAPITOLA 3
AZYLOVÉ PODPŮRNÉ TÝMY
Článek 13
Koordinace
1. Členský stát či členské státy vystavené mimořádnému tlaku mohou podpůrný úřad požádat o vyslání azylového podpůrného týmu. Žádající členský stát nebo členské státy poskytnou v souladu s čl. 18 odst. 1 zejména popis situace, uvedou důvody žádosti o vyslání a určí odhadované požadavky na vyslání.
2. V reakci na tuto žádost může podpůrný úřad koordinovat nezbytnou technickou a operativní pomoc pro žádající členský stát či členské státy a časově omezené vyslání azylového podpůrného týmu na území daného členského státu nebo členských států na základě operačního plánu uvedeného v článku 18.
Článek 14
Technická pomoc
Azylové podpůrné týmy přispívají svými odbornými znalostmi podle dohodnutého operačního plánu uvedeného v článku 18, zejména odbornými znalostmi týkajícími se tlumočnických služeb, informacemi o zemích původu a znalostmi ohledně zpracovávání a správy azylových spisů, a to v rámci podpůrných činností, které podpůrný úřad v souladu s článkem 10 vykonává ve prospěch členských států.
Článek 15
Rezervní skupina pro otázky azylu
1. Na návrh výkonného ředitele rozhoduje správní rada tříčtvrtinovou většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo, o profilech a celkovém počtu odborníků, kteří mají být k dispozici pro sestavení azylových podpůrných týmů (rezervní skupina pro otázky azylu). Podpůrný úřad sestaví seznam tlumočníků, kteří budou součástí rezervní skupiny pro otázky azylu. Tentýž postup se použije v případě následných změn v profilech a celkovém počtu odborníků rezervní skupiny pro otázky azylu.
2. Členské státy přispějí do této rezervní skupiny pro otázky azylu tím, že z vnitrostátní rezervy odborníků vytvořené podle různě stanovených profilů navrhnou odborníky odpovídající požadovaným profilům.
Při výběru tlumočníků, kteří mají být uvedeni na seznamu tlumočníků, jsou podpůrnému úřadu nápomocny členské státy.
Členské státy si mohou vybrat, zda tlumočníky vyšlou, nebo je poskytnou k dispozici prostřednictvím videokonference.
Článek 16
Vyslání týmů
1. Nezávislost domovského členského státu v souvislosti s výběrem počtu odborníků (vnitrostátní rezerva) a jejich profilu, jakož i doba jejich vyslání, zůstává nedotčena. Na žádost podpůrného úřadu dají členské státy k dispozici uvedené odborníky, pokud ovšem nedojde k situaci, při níž by bylo výrazně dotčeno plnění vnitrostátních úkolů, například v případě nedostatečného počtu zaměstnanců pro provádění řízení o určování statusu osob, které žádají o mezinárodní ochranu. Na žádost podpůrného úřadu členské státy neodkladně sdělí počet, jména a profily odborníků ze své vnitrostátní rezervy, které mohou co nejdříve dát k dispozici jakožto příslušníky azylového podpůrného týmu.
2. Výkonný ředitel zohlední při určování složení azylového podpůrného týmu za účelem jeho vyslání zvláštní okolnosti, jimž žádající členský stát čelí. Azylový podpůrný tým se sestaví v souladu s operačním plánem uvedeným v článku 18.
Článek 17
Postup přijímání rozhodnutí o vyslání týmu
1. Výkonný ředitel může, je-li to nutné, vyslat odborníky podpůrného úřadu, aby situaci v žádajícím členském státu posoudili.
2. Výkonný ředitel neprodleně uvědomí správní radu o každé žádosti o vyslání azylových podpůrných týmů.
3. Výkonný ředitel rozhodne o žádosti o vyslání azylových podpůrných týmů co nejdříve a v každém případě do pěti pracovních dnů ode dne obdržení této žádosti. Výkonný ředitel o svém rozhodnutí uvědomí písemně souběžně žádající členský stát a správní radu s uvedením hlavních důvodů tohoto rozhodnutí.
4. V případě, že výkonný ředitel rozhodne o vyslání jednoho či více azylových podpůrných týmů, podpůrný úřad a žádající členský stát neprodleně vypracují operační plán podle článku 18.
5. Jakmile je operační plán schválen, uvědomí výkonný ředitel členské státy, z nichž budou odborníci vysláni, o jejich požadovaném počtu a profilech. Tyto informace jsou v písemné formě poskytnuty kontaktním místům uvedeným v článku 19 a obsahují plánované datum vyslání týmů. Poskytnou se jim rovněž kopie operačního plánu.
6. Je-li výkonný ředitel nepřítomen nebo existuje-li překážka výkonu jeho funkce, přijímá rozhodnutí týkající se vyslání azylových podpůrných týmů vedoucí oddělení, který jej zastupuje.
Článek 18
Operační plán
1. Výkonný ředitel a žádající členský stát se společně dohodnou na operačním plánu, v němž jsou podrobně uvedeny podmínky vyslání azylových podpůrných týmů. Operační plán obsahuje tyto údaje:
a)
popis situace, způsob a cíle tohoto vyslání, včetně cíle operačního;
b)
předpokládanou dobu vyslání těchto týmů;
c)
zeměpisnou oblast působnosti vyslaných týmů na území žádajícího členského státu;
d)
popis úkolů a zvláštních pokynů pro členy týmů, včetně popisu databází, které jsou tito příslušníci oprávněni konzultovat, a vybavení, které jsou oprávněni v žádajícím členském státě používat;
e)
složení týmů.
2. Všechny změny nebo úpravy operačního plánu vyžadují souhlas jak výkonného ředitele, tak žádajícího členského státu. Kopii pozměněného nebo upraveného operačního plánu podpůrný úřad okamžitě zašle zúčastněným členským státům.
Článek 19
Vnitrostátní kontaktní místo
Pro potřeby komunikace s podpůrným úřadem ohledně všech záležitostí týkajících se azylových podpůrných týmů určí každý členský stát své vnitrostátní kontaktní místo.
Článek 20
Kontaktní místo Unie
1. Výkonný ředitel jmenuje jednoho nebo více odborníků podpůrného úřadu, kteří budou působit jako koordinační kontaktní místo Unie. Výkonný ředitel o tomto jmenování uvědomí hostitelský členský stát.
2. Kontaktní místo Unie jedná jménem podpůrného úřadu ve všech aspektech týkajících se vyslání azylových podpůrných týmů. Kontaktní místo Unie vykonává zejména tyto funkce:
a)
funguje jako spojovací článek mezi podpůrným úřadem a hostitelským členským státem;
b)
funguje jako spojovací článek mezi podpůrným úřadem a členy azylových podpůrných týmů a napomáhá jménem podpůrného úřadu ve všech otázkách týkajících se podmínek vyslání těchto týmů;
c)
dohlíží na řádné provádění operačního plánu; a
d)
informuje podpůrný úřad o všech aspektech týkajících se vyslání azylových podpůrných týmů.
3. Výkonný ředitel může kontaktní místo Unie zmocnit k tomu, aby bylo nápomocno při řešení sporů týkajících se provádění operačního plánu a vysílání azylových podpůrných týmů.
4. Kontaktní místo Unie se při plnění svých úkolů řídí pouze pokyny vydávanými podpůrným úřadem.
Článek 21
Občanskoprávní odpovědnost
1. Působí-li členové azylového podpůrného týmu v hostitelském členském státě, nese tento členský stát v souladu se svým vnitrostátním právem odpovědnost za jakoukoli škodu, kterou tyto osoby způsobí po dobu trvání operací.
2. Vznikne-li škoda v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání, může hostitelský členský stát požádat domovský členský stát, aby mu uhradil částku, kterou hostitelský členský stát zaplatil jako odškodnění obětem nebo osobám oprávněným jménem obětí k náhradě škody.
3. Aniž je dotčeno uplatňování práv vůči třetím osobám, zdrží se každý členský stát uplatňování nároků vůči hostitelskému členskému státu nebo jakémukoli jinému členskému státu za škodu, již utrpěl, ledaže vznikla v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání.
4. Veškeré spory mezi členskými státy týkající se odstavců 2 a 3 tohoto článku, jež nelze vyřešit dohodou mezi nimi, tyto státy předloží Soudnímu dvoru v souladu s článkem 273 Smlouvy o fungování EU.
5. Aniž je dotčeno uplatňování práv vůči třetím osobám, nese náklady související se škodou na vybavení podpůrného úřadu během vyslání podpůrný úřad, ledaže vznikla v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání.
Článek 22
Trestní odpovědnost
Po dobu vyslání azylového podpůrného týmu se na členy azylového podpůrného týmu, pokud jde o jakékoliv trestné činy, které spáchali nebo které byly proti nim spáchány, pohlíží stejně jako na úředníky hostitelského členského státu.
Článek 23
Náklady
Pokud členské státy poskytly své odborníky k vyslání v rámci azylových podpůrných týmů, hradí podpůrný úřad v plné výši náklady na:
a)
dopravu z domovského členského státu do hostitelského členského státu a z hostitelského členského státu do domovského členského státu;
b)
očkování;
c)
zvláštní požadovaná pojištění;
d)
zdravotní péči;
e)
denní cestovní náhrady, včetně nákladů na ubytování;
f)
technické vybavení podpůrného úřadu; a
g)
odměny odborníků.
KAPITOLA 4
ORGANIZACE PODPŮRNÉHO ÚŘADU
Článek 24
Správní a řídící struktura podpůrného úřadu
Správní a řídící struktura podpůrného úřadu zahrnuje:
a)
správní radu;
b)
výkonného ředitele a zaměstnance podpůrného úřadu.
Součástí správní a řídící struktury podpůrného úřadu může být výkonný výbor, pokud byl zřízen v souladu s čl. 29 odst. 2.
Článek 25
Složení správní rady
1. Každý členský stát, pro nějž je toto nařízení závazné, jmenuje jednoho člena správní rady a Komise jmenuje členy dva.
2. Každý člen správní rady může být zastupován nebo doprovázen náhradníkem; doprovází-li náhradník kteréhokoli člena, účastní se zasedání bez hlasovacího práva.
3. Členové správní rady jsou jmenováni na základě zkušeností, profesní odpovědnosti a vysoké odbornosti v oblasti azylu.
4. Zástupce UNHCR je členem správní rady bez hlasovacího práva.
5. Členové správní rady jsou jmenováni na tři roky. Mohou být jmenováni opakovaně. Po uplynutí funkčního období nebo v případě odstoupení zůstávají členové ve funkci, dokud nejsou znovu jmenováni nebo nahrazeni.
Článek 26
Předseda správní rady
1. Správní rada volí předsedu a místopředsedu z řad svých členů, kteří mají hlasovací právo. Nemůže-li předseda plnit své povinnosti, jeho místo automaticky zaujme místopředseda.
2. Předseda a místopředseda jsou voleni na dobu tří let a mohou být znovuzvoleni pouze jednou. Pokud ovšem kdykoli během svého funkčního období přestane být předseda či místopředseda členem správní rady, skončí jeho funkční období ke stejnému dni.
Článek 27
Zasedání správní rady
1. Zasedání správní rady svolává její předseda. Zasedání se účastní výkonný ředitel. Zástupce UNHCR se zasedání neúčastní, jestliže správní rada vykonává funkce stanovené v čl. 29 odst. 1 písm. b), h), i), j) a m) a v čl. 29 odst. 2 a pokud správní rada rozhoduje o uvolnění finančních zdrojů na financování činností, jež podpůrnému úřadu umožní využít odborných znalostí UNHCR v oblasti azylu, jak je uvedeno v článku 50.
2. Řádná zasedání správní rady se konají alespoň dvakrát za rok. Mimořádná zasedání správní rady se svolávají z podnětu jejího předsedy nebo na žádost třetiny svých členů.
3. Správní rada může k účasti na jednání přizvat jako pozorovatele jakoukoli osobu, jejíž názor může být relevantní.
Dánsko bude zváno k účasti na zasedáních správní rady.
4. Členům správní rady mohou být v souladu s příslušnými ustanoveními jednacího řádu nápomocni poradci nebo odborníci.
5. Podpůrný úřad zajišťuje pro správní radu služby sekretariátu.
Článek 28
Hlasování
1. Není-li stanoveno jinak, přijímá správní rada rozhodnutí nadpoloviční většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V nepřítomnosti člena je k výkonu hlasovacího práva oprávněn jeho náhradník.
2. Výkonný ředitel nehlasuje.
3. Předseda se hlasování účastní.
4. Členské státy, které se v plné míře neúčastní acquis Unie týkajícího se azylu, nehlasují v případě, kdy správní rada přijímá rozhodnutí podle čl. 29 odst. 1 písm. e)a dotčený technický dokument se týká výlučně nástroje Unie v oblasti azylu, jenž pro tyto státy není závazný.
5. Jednací řád správní rady stanoví podrobná pravidla hlasování, zejména podmínky pro jednání člena v zastoupení jiného člena, a případně i pravidla týkající se usnášeníschopnosti.
Článek 29
Funkce správní rady
1. Správní rada zajišťuje, že podpůrný úřad provádí úkoly, jež mu jsou svěřeny. Je plánovacím a kontrolním orgánem podpůrného úřadu. Plní zejména tyto úkoly:
a)
v návaznosti na stanovisko Komise přijímá tříčtvrtinovou většinou všech svých členů, kteří mají hlasovací právo, svůj jednací řád;
b)
jmenuje výkonného ředitele podle článku 30, vykonává disciplinární pravomoc vůči výkonnému řediteli a případně pozastavuje jeho činnost nebo ho odvolává;
c)
přijímá souhrnnou výroční zprávu o činnosti podpůrného úřadu a do 15. června následujícího roku ji předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru. Souhrnná výroční zpráva se zveřejňuje;
d)
přijímá výroční zprávu o situaci v oblasti azylu v Unii podle čl. 12 odst. 1. Tato zpráva se předkládá Evropskému parlamentu. Rada a Komise mohou požádat, aby jim byla zpráva rovněž předložena;
e)
přijímá technické dokumenty uvedené v čl. 12 odst. 2;
f)
do 30. září každého roku, na základě návrhu předloženého výkonným ředitelem a po obdržení stanoviska Komise, přijme tříčtvrtinovou většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo, pracovní program podpůrného úřadu na příští rok a předá jej Evropskému parlamentu, Radě a Komisi. Tento pracovní program se přijímá v souladu s ročním rozpočtovým procesem Unie a legislativním pracovním programem Unie v oblasti azylu;
g)
vykonává své povinnosti vztahující se k rozpočtu podpůrného úřadu podle kapitoly 5;
h)
v souladu s článkem 42 tohoto nařízení přijímá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001;
i)
přijímá zaměstnaneckou politiku podpůrného úřadu v souladu s článkem 38;
j)
poté, co požádá Komisi o předložení stanoviska, přijme víceletý plán v oblasti personální politiky;
k)
přijímá veškerá rozhodnutí v souvislosti s prováděním mandátu podpůrného úřadu podle tohoto nařízení;
l)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se vytváření a případně i rozvoje informačních systémů uvedených v tomto nařízení, včetně informačního portálu podle čl. 4 písm. c); a
m)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se zřizování a případně i změn vnitřní struktury podpůrného úřadu.
2. Správní rada může zřídit výkonný výbor, který je nápomocen jí a výkonnému řediteli při přípravě rozhodnutí, pracovních programů a činností, které má správní rada přijmout či schválit, a který v nezbytných případech z důvodu naléhavosti přijímá některá prozatímní rozhodnutí jménem správní rady.
Tento výkonný výbor sestává z osmi členů jmenovaných z řad členů správní rady, přičemž jedním z nich je jeden ze členů Komise zasedajících ve správní radě. Funkční období členů výkonného výboru je stejné jako funkční období členů správní rady.
Na žádost výkonného výboru se mohou zasedání tohoto výboru účastnit bez hlasovacího práva zástupci UNHCR nebo jakákoli jiná osoba, jejíž názor by mohl být relevantní.
Podpůrný úřad stanoví pracovní postupy výkonného výboru ve svém jednacím řádu a tyto postupy zveřejní.
Článek 30
Jmenování výkonného ředitele
1. Výkonného ředitele jmenuje správní rada na období pěti let z vhodných kandidátů na základě otevřeného výběrového řízení pořádaného Komisí. V rámci tohoto výběrového řízení bude stanoveno, že se v Úředním věstníku Evropské unie i jinde zveřejní výzva k vyjádření zájmu. Správní rada může požadovat nové řízení, jestliže na prvním seznamu není žádný vhodný kandidát. Výkonný ředitel je jmenován na základě osobních zásluh, zkušeností v oblasti azylu a správních a řídicích schopností. Před jmenováním je kandidát vybraný správní radou požádán, aby učinil prohlášení před příslušným výborem nebo příslušnými výbory Evropského parlamentu a zodpověděl otázky členů tohoto výboru nebo výborů.
Po jeho prohlášení může Evropský parlament přijmout stanovisko, v němž uvede svůj názor na vybraného kandidáta. Správní rada informuje Evropský parlament o způsobu zohlednění tohoto stanoviska. Se stanoviskem je až do jmenování kandidáta nakládáno jako s důvěrným dokumentem obsahujícím osobní údaje.
V průběhu posledních devíti měsíců pětiletého funkčního období výkonného ředitele provede Komise hodnocení, v němž se zaměří na:
-
výsledky činnosti výkonného ředitele a
-
na úkoly a potřeby podpůrného úřadu v následujících letech.
2. Správní rada může funkční období výkonného ředitele s ohledem na výsledky hodnocení jednou prodloužit nejvýše o další tři roky, avšak pouze je-li toto prodloužení odůvodněno úlohou a potřebami podpůrného úřadu.
3. Správní rada uvědomí Evropský parlament o svém záměru prodloužit funkční období výkonného ředitele. Během měsíce předcházejícího tomuto prodloužení funkčního období je výkonný ředitel požádán, aby učinil prohlášení před příslušným výborem nebo výbory Evropského parlamentu a zodpověděl otázky členů tohoto výboru nebo výborů.
Článek 31
Úkoly výkonného ředitele
1. Podpůrný úřad řídí výkonný ředitel, který jedná při plnění svých úkolů nezávisle. Výkonný ředitel odpovídá za svou činnost správní radě.
2. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, správní rady nebo výkonného výboru, pokud byl zřízen, výkonný ředitel nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od žádné vlády ani jiného subjektu.
3. Výkonný ředitel podává Evropskému parlamentu zprávy o plnění svých úkolů, je-li o to požádán. Rada může vyzvat výkonného ředitele, aby předložil zprávu o plnění svých úkolů.
4. Výkonný ředitel je statutárním zástupcem podpůrného úřadu.
5. Výkonnému řediteli může být nápomocen jeden nebo více vedoucích oddělení. Je-li výkonný ředitel nepřítomen, nebo bráni-li mu ve výkonu jeho funkce jiná překážka, zastoupí jej některý z vedoucích oddělení.
6. Výkonný ředitel je odpovědný za správu podpůrného úřadu a za plnění svých úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením. Výkonný ředitel odpovídá zejména za:
a)
běžnou správu podpůrného úřadu;
b)
vypracování pracovních programů podpůrného úřadu po obdržení stanoviska Komise;
c)
provádění pracovních programů a rozhodnutí přijatých správní radou;
d)
vypracování zpráv o zemích původu, jak je stanoveno v čl. 4 písm. b);
e)
vypracování návrhu finančních předpisů podpůrného úřadu za účelem jejich přijetí správní radou podle článku 37, jakož i prováděcích pravidel k nim;
f)
vypracování návrhu výkazu odhadovaných příjmů a výdajů podpůrného úřadu a plnění jeho rozpočtu;
g)
výkon pravomocí stanovených v článku 38 ve vztahu k zaměstnancům podpůrného úřadu;
h)
přijímání veškerých rozhodnutí týkající se řízení informačních systémů stanovených v tomto nařízení, včetně informačního portálu podle čl. 4 písm. c);
i)
přijímání veškerých rozhodnutí o řízení vnitřních struktur podpůrného úřadu; a
j)
koordinaci a fungování poradního fóra uvedeného v článku 51. Za tímto účelem výkonný ředitel po konzultaci příslušných organizací občanské společnosti nejprve přijme plán pro ustavení poradního fóra. Jakmile bude fórum formálně ustaveno, výkonný ředitel po konzultaci poradního fóra přijme provozní plán, jehož součástí budou pravidla týkající se četnosti a povahy konzultací a organizační mechanismy pro provádění článku 51. Rovněž se dohodnou transparentní kritéria pro trvalé zapojení poradního fóra.
Článek 32
Pracovní skupiny
1. V rámci svého mandátu stanoveného v tomto nařízení může podpůrný úřad sestavovat pracovní skupiny složené z odborníků z příslušných orgánů členských států působících v oblasti azylu, včetně soudců. Podpůrný úřad sestavuje pracovní skupiny pro účely čl. 4 písm. e) a čl. 12 odst. 2. Místo odborníků mohou být povoláni náhradníci, kteří jsou jmenováni ve stejnou dobu.
2. Komise je oprávněna účastnit se jednání pracovních skupin. Zástupci UNHCR se mohou účastnit všech jednání pracovních skupin podpůrného úřadu nebo jejich části v závislosti na projednávaných otázkách.
3. Pracovní skupiny mohou k účasti na jednáních přizvat jakoukoli osobu, jejíž názor může být relevantní, včetně zástupců občanské společnosti působících v oblasti azylu.
KAPITOLA 5
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 33
Rozpočet
1. Pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, se vypracují odhady všech příjmů a výdajů podpůrného úřadu a zanesou se do jeho rozpočtu.
2. Rozpočet podpůrného úřadu musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Aniž jsou dotčeny jiné zdroje, příjmy podpůrného úřadu zahrnují:
a)
příspěvek Unie zapsaný v souhrnném rozpočtu Evropské unie;
b)
jakékoli dobrovolné příspěvky od členských států;
c)
poplatky za publikace a veškeré služby poskytované podpůrným úřadem;
d)
příspěvky přidružených zemí.
4. Výdaje podpůrného úřadu zahrnují odměny zaměstnanců, správní náklady, náklady na infrastrukturu a provozní náklady.
Článek 34
Sestavení rozpočtu
1. Výkonný ředitel vypracuje každoročně návrh odhadu příjmů a výdajů podpůrného úřadu pro následující rozpočtový rok, včetně plánu pracovních míst, a předá jej správní radě.
2. Správní rada na základě tohoto návrhu vypracuje odhad příjmů a výdajů podpůrného úřadu pro následující rozpočtový rok.
3. Návrh odhadu příjmů a výdajů podpůrného úřadu se předkládá každoročně Komisi do 10. února. Konečnou verzi tohoto odhadu, jehož součástí je návrh plánu pracovních míst, předloží správní rada Komisi do 31. března.
4. Komise předkládá odhad příjmů a výdajů Evropskému parlamentu a Radě (dále jen „rozpočtový orgán“) společně s návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
5. Na základě předložených odhadů Komise zapracuje ty odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši dotace, která má být poskytnuta ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, do návrhu tohoto souhrnného rozpočtu, který předloží rozpočtovému orgánu v souladu s články 313 a 314 Smlouvy o fungování EU.
6. Rozpočtový orgán schvaluje prostředky na dotaci pro podpůrný úřad.
7. Rozpočtový orgán přijímá plán pracovních míst podpůrného úřadu.
8. Rozpočet podpůrného úřadu přijímá správní rada. Rozpočet je konečný po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie. V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
9. Správní rada co nejdříve oznámí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést jakýkoli projekt, jenž může mít významné finanční dopady na rozpočet, zejména veškeré projekty související s nemovitostmi, jako je nájem či koupě budov. Uvědomí o tom Komisi.
10. Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení tohoto záměru.
Článek 35
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet podpůrného úřadu plní výkonný ředitel.
2. Výkonný ředitel předkládá každoročně rozpočtovému orgánu veškeré informace týkající se výsledku hodnotících postupů.
Článek 36
Předkládání účtů a absolutorium
1. Do 1. března následujícího rozpočtového roku předloží účetní podpůrného úřadu účetnímu Komise předběžnou účetní závěrku se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Účetní Komise konsoliduje předběžné účetní závěrky orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 finančního nařízení.
2. Do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise předběžnou účetní závěrku podpůrného úřadu Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
3. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k předběžné účetní závěrce podpůrného úřadu podle článku 129 finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku podpůrného úřadu a předloží ji správní radě k vyjádření.
4. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce podpůrného úřadu.
5. Do 1. července následujícího rozpočtového roku předloží výkonný ředitel konečnou účetní závěrku se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
7. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření do 30. září. Svou odpověď zašle rovněž správní radě.
8. Výkonný ředitel poskytne Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 finančního nařízení.
9. Na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 15. května roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
Článek 37
Finanční předpisy
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy vztahující se na podpůrný úřad. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (11), pouze tehdy, pokud to vyžadují zvláštní potřeby fungování podpůrného úřadu, a s předchozím souhlasem Komise.
KAPITOLA 6
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ZAMĚSTNANCŮ
Článek 38
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance podpůrného úřadu, včetně výkonného ředitele, se vztahují služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanovený nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (12) (dále jen „služební řád“) a pravidla přijatá společně orgány Unie za účelem uplatňování tohoto služebního a pracovního řádu.
2. Správní rada přijme po dohodě s Komisí nezbytná prováděcí opatření uvedená v článku 110 služebního řádu.
3. Podpůrný úřad vykonává ve vztahu ke svým zaměstnancům pravomoci, které orgánu oprávněnému ke jmenování svěřuje služební řád a orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy pracovní řád ostatních zaměstnanců.
4. Správní rada přijme předpisy umožňující zaměstnávat v podpůrnému úřadu dočasně přidělené odborníky z členských států.
Článek 39
Výsady a imunity
Na podpůrný úřad se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie.
KAPITOLA 7
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 40
Právní postavení
1. Podpůrný úřad je subjektem Unie. Má právní subjektivitu.
2. Podpůrný úřad má ve všech členských státech nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, kterou jejich vnitrostátní právo přiznává právnickým osobám. Zejména může nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
3. Za podpůrný úřad jedná jeho výkonný ředitel.
Článek 41
Jazykový režim
1. Na podpůrný úřad se vztahuje nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (13).
2. Aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá na základě článku 342 Smlouvy o fungování EU, vypracovávají se výroční souhrnná zpráva o činnosti podpůrného úřadu a jeho roční pracovní program, které jsou uvedeny v čl. 29 odst. 1 písm. c) a f), ve všech úředních jazycích orgánů Evropské unie.
3. Překlady nezbytné pro činnost podpůrného úřadu zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 42
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má podpůrný úřad k dispozici, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001.
2. Do šesti měsíců ode dne prvního zasedání přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým podpůrným úřadem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost k veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru Evropské unie, za podmínek stanovených v článcích 228 a 263 Smlouvy o fungování EU.
4. Na zpracování osobních údajů podpůrným úřadem se vztahuje nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 43
Bezpečnostní předpisy týkající se ochrany utajovaných skutečností a citlivých neutajovaných skutečností
1. Podpůrný úřad uplatňuje bezpečnostní zásady obsažené v rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění její jednací řád (14), mimo jiné ustanovení týkající se výměny, zpracování a uchovávání utajovaných informací.
2. Podpůrný úřad rovněž uplatňuje bezpečnostní zásady, jež v oblasti zpracovávání neutajovaných citlivých informací přijala a provádí Komise.
Článek 44
Boj proti podvodům
1. V zájmu boje proti podvodům, úplatkářství a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem se na podpůrný úřad vztahuje bez omezení nařízení (ES) č. 1073/1999.
2. Podpůrný úřad přistoupí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 a neprodleně vydá vhodné předpisy vztahující se na všechny zaměstnance podpůrného úřadu.
3. Rozhodnutí o financování a prováděcí dohody a nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět kontroly na místě u příjemců finančních prostředků poskytnutých úřadem a činitelů odpovědných za přidělování těchto prostředků.
Článek 45
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost podpůrného úřadu se řídí právem rozhodným pro dotčenou smlouvu.
2. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené podpůrným úřadem.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí podpůrný úřad v souladu s obecnými zásadami, které jsou společné právním řádům členských států, škodu způsobenou jeho útvary nebo jeho zaměstnanci při plnění svých úkolů.
4. Soudní dvůr Evropské unie je příslušný pro spory o náhradu škody uvedené v odstavci 3.
5. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči podpůrnému úřadu se řídí příslušnými ustanoveními služebního řádu.
Článek 46
Hodnocení a přezkum
1. Do 19. června 2014 zadá podpůrný úřad podle pokynů vydaných správní radou po dohodě s Komisí nezávislé externí hodnocení výsledků své činnosti. Toto hodnocení posoudí vliv podpůrného úřadu na praktickou spolupráci v oblasti azylu a na společný evropský azylový systém. Při hodnocení se patřičně zohlední pokrok, jehož bylo dosaženo v rámci mandátu podpůrného úřadu, a mimo jiné se posoudí, zda je pro zajištění účinné solidarity a sdílení odpovědnosti se členskými státy, které jsou vystaveny mimořádnému tlaku, potřeba dodatečných opatření. Hodnocení se zejména zabývá případnou potřebou upravit úkoly podpůrného úřadu, včetně finančních dopadů jakýchkoli úprav, a posuzuje rovněž vhodnost řídící struktury pro plnění úkolů podpůrného úřadu. Hodnocení bere v úvahu hlediska zúčastněných subjektů jak na úrovni Unie, tak na úrovni jednotlivých členských států.
2. Správní rada po dohodě s Komisí rozhodne o harmonogramu příštích hodnocení, přičemž vezme v úvahu výsledky hodnocení uvedeného v odstavci 1.
Článek 47
Správní kontroly
Činnost podpůrného úřadu podléhá kontrole veřejného ochránce práv v souladu s článkem 228 Smlouvy o fungování EU.
Článek 48
Spolupráce s Dánskem
Podpůrný úřad usnadní operativní spolupráci s Dánskem, včetně výměny informací a osvědčených postupů v oblastech, jimiž se zabývá.
Článek 49
Spolupráce se třetími a přidruženými zeměmi
1. Činnosti podpůrného úřadu se mohou jako pozorovatelé účastnit Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko. Budou přijata ujednání upřesňující zejména povahu, rozsah a způsob účasti těchto zemí na činnosti podpůrného úřadu. Součástí těchto ujednání jsou ustanovení týkající se účasti na iniciativách podpůrného úřadu, finančních příspěvků a zaměstnanců. Pokud jde o personální záležitosti, musí být tato ujednání v každém případě v souladu se služebním řádem.
2. V rámci politiky vnějších vztahů Unie usnadňuje podpůrný úřad po dohodě s Komisí a v rozsahu svého mandátu operativní spolupráci mezi členskými státy a třetími zeměmi, které nejsou uvedeny v odstavci 1, v oblastech své činnosti a v míře nezbytné pro plnění svých úkolů, přičemž může rovněž spolupracovat s orgány třetích zemí příslušnými pro technické aspekty oblastí upravených tímto nařízením v rámci pracovních ujednání uzavřených s těmito orgány v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o fungování EU.
Článek 50
Spolupráce podpůrného úřadu s UNHCR
Podpůrný úřad spolupracuje s UNHCR v oblastech, které upravuje toto nařízení, v rámci pracovních ujednání uzavřených s UNHCR. Pokud jde o podpůrný úřad, rozhoduje o pracovních ujednáních, včetně jejich dopadu na rozpočet, správní rada.
Správní rada může dále rozhodnout o tom, že podpůrný úřad může uvolnit finanční zdroje na pokrytí výdajů UNHCR souvisejících s činnostmi, jež nejsou stanoveny v pracovních ujednáních. Tyto činnosti tvoří součást vztahů založených na úzké spolupráci mezi podpůrným úřadem a UNHCR v souladu s tímto článkem a čl. 2 odst. 5, článkem 5 čl. 9 odst. 1, čl. 25 odst. 4 a čl. 32 odst. 2. V souladu s článkem 75 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002 se použijí příslušná ustanovení finančního nařízení a prováděcích pravidel k němu.
Článek 51
Poradní fórum
1. Podpůrný úřad vede intenzivní dialog s příslušnými organizacemi občanské společnosti a příslušnými orgány působícími v oblasti azylové politiky na místní, regionální, státní, evropské nebo mezinárodní úrovni a za tímto účelem zřídí poradní fórum.
2. Poradní fórum je mechanismem k výměně informací a sdílení poznatků. Zajišťuje, že podpůrný úřad s příslušnými zúčastněnými subjekty vede intenzivní dialog.
3. Do činností poradního fóra se mohou zapojit příslušné zúčastněné subjekty v souladu s odstavcem 1. Podpůrný úřad se obrací na členy poradního fóra podle konkrétních potřeb, které se týkají prioritních oblastí činnosti podpůrného úřadu.
UNHCR je členem poradního fóra z titulu své funkce.
4. Podpůrný úřad vyzve poradní fórum zejména k tomu, aby:
a)
předkládalo správní radě připomínky k ročnímu pracovnímu programu, který má být přijat podle čl. 29 odst. 1 písm. f);
b)
zajišťovalo správní radě zpětnou vazbu a navrhovalo jí následná opatření týkající se výroční zprávy uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. c) i výroční zprávy o situaci v oblasti azylu v Unii uvedené v čl. 12 odst. 1 a
c)
sdělovalo výkonnému řediteli a správní radě závěry a doporučení z konferencí, seminářů a zasedání, které jsou pro práci podpůrného úřadu důležité.
5. Poradní fórum se schází nejméně jednou ročně.
Článek 52
Spolupráce s Agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, Agenturou pro základní práva a dalšími subjekty Unie a mezinárodními organizacemi
Podpůrný úřad spolupracuje se subjekty Unie, jejichž činnost souvisí s jeho oblastí působnosti, zejména Agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, s Agenturou Evropské unie pro základní práva a s mezinárodními organizacemi působícími v oblastech, na které se vztahuje toto nařízení, a to v rámci pracovních ujednání uzavřených s těmito subjekty v souladu se Smlouvou o fungování EU a ustanoveními, jež se týkají jejich pravomocí.
Touto spoluprací vznikne součinnost mezi dotčenými subjekty a zamezí se zdvojování činnosti při plnění úkolů podle mandátů těchto subjektů.
Článek 53
Dohoda o sídle a provozní podmínky
V dohodě o sídle, kterou po schválení správní radou uzavře podpůrný úřad s hostitelským členským státem, se stanoví nezbytná opatření související s umístěním podpůrného úřadu v hostitelském členském státě a s prostory, které dá tento členský stát k dispozici, spolu se zvláštními pravidly, která se v hostitelském členském státě podpůrného úřadu vztahují na výkonného ředitele, členy správní rady, zaměstnance podpůrného úřadu a jejich rodinné příslušníky. Hostitelský členský stát, poskytne co nejlepší podmínky pro zajištění řádného fungování podpůrného úřadu, včetně vícejazyčné evropsky zaměřené školní výuky a vhodných dopravních spojení.
Článek 54
Zahájení činnosti podpůrného úřadu
Podpůrný úřad zahájí svou činnost v plném rozsahu do 19. června 2011.
Komise je odpovědná za zřízení a počáteční provoz podpůrného úřadu do doby, než bude mít podpůrný úřad provozní kapacitu k plnění vlastního rozpočtu.
Za tímto účelem:
-
může jako prozatímní ředitel působit úředník Komise, který bude plnit úkoly svěřené výkonnému řediteli podpůrného úřadu, dokud nepřevezme funkci výkonný ředitel po svém jmenování správní radou v souladu s článkem 30;
-
mohou úředníci Komise plnit úkoly svěřené podpůrnému úřadu pod vedením prozatímního ředitele nebo výkonného ředitele.
Prozatímní ředitel může schvalovat všechny platby kryté rozpočtovými prostředky podpůrného úřadu po schválení správní radou a může uzavírat smlouvy, včetně pracovních smluv se zaměstnanci, po přijetí plánu pracovních míst podpůrného úřadu.
Článek 55
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
REGULAMENTUL (UE) NR. 439/2010 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 19 mai 2010
privind înființarea unui Birou European de Sprijin pentru Azil
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 74 și articolul 78 alineatele (1) și (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
întrucât:
(1)
Politica Uniunii cu privire la sistemul european comun de azil (SECA) are ca rol, în baza Programului de la Haga, crearea unui spațiu comun de azil, prin intermediul unei proceduri armonizate eficace, în acord cu valorile și tradiția umanitară a Uniunii Europene.
(2)
În ultimii ani s-au înregistrat progrese considerabile în sensul creării SECA, prin introducerea unor standarde minime comune. Cu toate acestea, între statele membre persistă diferențe majore în ceea ce privește acordarea protecției și formele de protecție. Aceste diferențe ar trebui reduse.
(3)
Comisia, în planul său strategic în materie de azil adoptat în iunie 2008, a anunțat intenția de a dezvolta SECA, propunând revizuirea instrumentelor legislative existente în vederea unei mai bune armonizări a standardelor aplicabile și consolidând sprijinul pentru cooperarea practică dintre statele membre, în special prin intermediul unei propuneri legislative privind înființarea unui birou european de sprijin pentru azil („biroul de sprijin”), care să sporească coordonarea cooperării operaționale între statele membre în vederea punerii în aplicare în mod eficace a normelor comune.
(4)
Prin Pactul european privind imigrația și azilul, adoptat în septembrie 2008, Consiliul European a reiterat în mod solemn faptul că orice străin persecutat are dreptul de a obține ajutor și protecție pe teritoriul Uniunii Europene, în aplicarea Convenției de la Geneva din 28 iulie 1951 privind statutul refugiaților, modificată prin Protocolul de la New York din 31 ianuarie 1967 și în conformitate cu alte tratate în materie. De asemenea, s-a convenit în mod expres înființarea în 2009 a unui birou european de sprijin.
(5)
Cooperarea practică în materie de azil urmărește creșterea convergenței și asigurarea calității permanente a proceselor decizionale ale statelor membre în domeniul respectiv, în contextul cadrului legislativ european. În ultimii ani au fost luate deja un număr considerabil de măsuri de cooperare practică, în special adoptarea unei abordări comune în domeniul informațiilor privind țara de origine și stabilirea unui program de formare european comun în materie de azil.
(6)
Biroul de sprijin ar trebui înființat pentru a contribui la consolidarea și dezvoltarea acestor măsuri de cooperare. Biroul de sprijin ar trebui să țină seama în mod corespunzător de măsurile de cooperare și de experiența dobândită din acestea.
(7)
Pentru statele membre ale căror sisteme de azil și de primire sunt supuse unor presiuni deosebite și disproporționate, cauzate în special de situația lor geografică sau demografică, biroul de sprijin ar trebui să sprijine dezvoltarea unei solidarități în cadrul Uniunii menite să favorizeze un transfer mai bun al celor care beneficiază de protecție internațională între statele membre, asigurându-se, totodată, faptul că sistemele de azil și de primire nu fac obiectul unui abuz.
(8)
Pentru a-și îndeplini în mod optim mandatul, biroul de sprijin ar trebui să fie independent în aspectele tehnice și ar trebui să se bucure de o autonomie juridică, administrativă și financiară. În acest scop, biroul de sprijin ar trebui să fie un organism al Uniunii cu personalitate juridică și să exercite competențele de punere în aplicare care îi sunt conferite prin prezentul regulament.
(9)
Biroul de sprijin ar trebui să acționeze în strânsă cooperare cu autoritățile statelor membre competente în domeniul azilului, cu serviciile naționale de imigrație și azil sau cu alte servicii și să utilizeze capacitățile și expertiza acestora, precum și cu Comisia. Statele membre ar trebui să coopereze cu biroul de sprijin pentru a asigura capacitatea acestuia de a își îndeplini mandatul.
(10)
Biroul de sprijin ar trebui, de asemenea, să acționeze în strânsă colaborare cu Înaltul Comisariat al Organizației Națiunilor Unite pentru Refugiați (ICNUR) și, după caz, cu organizațiile internaționale relevante pentru a beneficia de expertiza și sprijinul acestora. În acest scop, rolul ICNUR și al altor organizații internaționale relevante ar trebui pe deplin recunoscut și aceste organizații ar trebui asociate pe deplin activităților biroului de sprijin. Orice resurse financiare puse la dispoziția ICNUR de către biroul de sprijin în conformitate cu prezentul regulament nu ar trebui să genereze o dublă finanțare a activităților ICNUR cu alte surse internaționale sau naționale.
(11)
Mai mult, pentru a-și duce la îndeplinire misiunea și în măsura necesară executării sarcinilor ce îi revin, biroul de sprijin ar trebui să coopereze cu alte organisme ale Uniunii, în special cu Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (FRONTEX), instituită prin Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului (2), și cu Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA), instituită prin Regulamentul (CE) nr. 168/2007 al Consiliului (3).
(12)
Biroul de sprijin ar trebui, de asemenea, să coopereze cu Rețeaua europeană de migrație instituită prin Decizia 2008/381/CE a Consiliului (4) pentru a evita duplicarea activităților. Biroul de sprijin ar trebui, de asemenea, să mențină un dialog strâns cu organizațiile societății civile în vederea schimbului de informații și de cunoștințe în domeniul azilului.
(13)
Biroul de sprijin ar trebui să devină un centru european de expertiză în materie de azil, care să fie responsabil de facilitarea, coordonarea și consolidarea cooperării practice în materie de azil între statele membre, în diferitele sale aspecte, astfel încât statele membre să fie mai în măsură să furnizeze protecție internațională celor care au dreptul la aceasta și, totodată, să poată trata echitabil și eficient persoanele care nu se încadrează în cerințele de acordare a protecției internaționale, după caz. Mandatul biroului de sprijin ar trebui să se axeze pe trei sarcini majore, și anume contribuirea la punerea în aplicare a SECA, sprijinirea cooperării practice între statele membre în materie de azil și acordarea de sprijin statelor membre care sunt supuse unei presiuni deosebite.
(14)
Biroul de sprijin nu ar trebui să aibă nicio competență directă sau indirectă legată de luarea deciziilor de către autoritățile statelor membre competente în domeniul azilului cu privire la cererile individuale de protecție internațională.
(15)
Pentru a acorda și/sau a coordona acordarea unui sprijin operațional rapid și eficient statelor membre supuse unor presiuni deosebite în ceea ce privește sistemele proprii de azil și de primire, biroul de sprijin ar trebui, la cererea statelor membre vizate, să coordoneze acțiunea de sprijinire a acestor state membre, printre altele prin detașarea, pe teritoriile acestora, a echipelor de sprijin pentru azil, formate din experți în domeniul azilului. Echipele respective ar trebui, în special, să ofere expertiză în ceea ce privește serviciile de interpretariat, informațiile referitoare la țările de origine și cunoașterea tratării și a gestionării dosarelor de azil. Regimul echipelor de sprijin pentru azil ar trebui reglementat prin prezentul regulament, pentru a asigura eficacitatea detașării acestora.
(16)
Biroul de sprijin ar trebui să își îndeplinească misiunea în condiții care să îi permită să devină un punct de referință prin independența sa, prin calitatea științifică și tehnică a sprijinului pe care îl acordă și prin informațiile pe care le difuzează, prin transparența procedurilor și a metodelor sale de funcționare, precum și prin grija cu care îndeplinește sarcinile care i-au fost încredințate.
(17)
Comisia și statele membre ar trebui să fie reprezentate în cadrul Consiliului de administrație al biroului de sprijin pentru a controla în mod eficace activitatea acestuia. În măsura în care este posibil, Consiliul de administrație ar trebui să fie format din șefii operaționali ai serviciilor statelor membre competente în domeniul azilului sau din reprezentanții acestora. În special, Consiliului de administrație ar trebui să i se confere competențele necesare pentru stabilirea bugetului, verificarea executării acestuia, adoptarea normelor financiare adecvate, stabilirea unor proceduri de lucru transparente pentru procesul decizional al biroului de sprijin, adoptarea raportului anual privind situația azilului în Uniune și a documentelor tehnice privind punerea în aplicare a instrumentelor Uniunii în materie de azil, precum și numirea unui director executiv și, după caz, a unui Comitet executiv. Având în vedere expertiza acestuia în materie de azil, ICNUR ar trebui fie reprezentat în Consiliului de administrație de un membru fără drept de vot, în vederea implicării depline a ICNUR în activitățile biroului de sprijin.
(18)
Dată fiind natura sarcinilor biroului de sprijin și rolul directorului executiv, și pentru a permite Parlamentului European să adopte un aviz privind candidatul selecționat, înaintea numirii sale precum și înaintea unei eventuale prelungiri a mandatului său, directorul executiv ar trebui invitat să facă o declarație și să răspundă întrebărilor comisiei sau comisiilor competente ale Parlamentului European. Directorul executiv ar trebui, de asemenea, să prezinte raportul anual Parlamentului European. Mai mult, Parlamentul European ar trebui să aibă posibilitatea de a invita directorul executiv să raporteze cu privire la îndeplinirea sarcinilor sale.
(19)
Pentru a se garanta autonomia și independența depline ale biroului de sprijin, acesta ar trebui să aibă un buget propriu, alimentat în principal din contribuțiile Uniunii. Finanțarea biroului de sprijin ar trebui să facă obiectul unui acord încheiat de autoritatea bugetară, după cum se prevede la punctul 47 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (5). Procedura bugetară a Uniunii ar trebui să se aplice contribuției Uniunii și oricărei alte finanțări de la bugetul general al Uniunii Europene. Verificarea conturilor ar trebui să fie asigurată de Curtea de Conturi.
(20)
Biroul de sprijin ar trebui să coopereze cu autoritățile țărilor terțe și cu organizațiile internaționale competente în domeniile reglementate de prezentul regulament, precum și cu țări terțe în cadrul acordurilor de lucru încheiate în conformitate cu dispozițiile relevante din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene (TFUE).
(21)
În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și la TFUE, Regatul Unit și Irlanda și-au notificat, prin scrisorile datate 18 mai 2009, intenția de a participa la adoptarea și la aplicarea prezentului regulament.
(22)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la TUE și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, care, prin urmare, nu este obligatoriu pentru aceasta și nu i se aplică.
(23)
Considerând că Danemarca, în calitate de stat membru, a contribuit la cooperarea practică între statele membre în materie de azil, biroul de sprijin ar trebui să faciliteze cooperarea operațională cu Danemarca. În acest sens, un reprezentant danez ar trebui invitat să asiste la reuniunile Consiliului de administrație, care ar trebui să poată decide și cu privire la invitarea unor observatori danezi în cadrul reuniunilor grupurilor de lucru, după caz.
(24)
Pentru a-și duce la îndeplinire misiunea, biroul de sprijin ar trebui să fie deschis participării țărilor care au încheiat acorduri cu Uniunea, în temeiul cărora acestea au adoptat și aplică dreptul Uniunii în domeniul reglementat de prezentul regulament, în special Elveția, Islanda, Liechtenstein și Norvegia. De asemenea, în acord cu Comisia, biroul ar trebui să poată încheia acorduri de lucru, în conformitate cu TFUE, cu alte țări decât cele care au încheiat cu acorduri cu Uniunea în temeiul cărora acestea au adoptat și aplică dreptul Uniunii. Cu toate acestea, biroul nu ar trebui în niciun caz să dezvolte o politică externă proprie.
(25)
Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (6) (Regulamentul financiar), în special articolul 185, ar trebui să se aplice biroului.
(26)
Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) (7) ar trebui să se aplice fără restricții biroului de sprijin, care ar trebui să adere la Acordul interinstituțional din 25 mai 1999 încheiat între Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene privind anchetele interne efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) (8).
(27)
Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (9) ar trebui să se aplice biroului de sprijin.
(28)
Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (10) ar trebui să se aplice în cazul prelucrării datelor cu caracter personal de către biroul de sprijin.
(29)
Dispozițiile necesare privind găzduirea biroului de sprijin în statul membru în care urmează să își aibă sediul și normele specifice aplicabile cu privire la personalul biroului de sprijin și membrii familiilor acestora ar trebui stabilite într-un acord privind sediul. Mai mult, statul membru gazdă ar trebui să asigure cele mai bune condiții posibile pentru buna funcționare a biroului de sprijin, inclusiv condițiile de școlarizare a copiilor și condițiile de transport, pentru a atrage resurse umane de înaltă calitate provenite dintr-o zonă geografică cât mai extinsă posibil.
(30)
Deoarece obiectivele prezentului regulament, și anume necesitatea de a îmbunătăți punerea în aplicare a SECA, de a facilita, coordona și consolida cooperarea practică în materie de azil între statele membre, precum și de a furniza și/sau de a coordona furnizarea de sprijin operațional statelor membre supuse unor presiuni deosebite asupra sistemelor lor de azil și de primire, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității astfel cum este prevăzut la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivelor menționate.
(31)
Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și ar trebui să fie aplicat în conformitate cu dreptul de azil recunoscut la articolul 18 al Cartei,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL 1
ÎNFIINȚAREA ȘI MISIUNEA BIROULUI EUROPEAN DE SPRIJIN PENTRU AZIL
Articolul 1
Înființarea Biroului European de Sprijin pentru Azil
Se înființează Biroul European de Sprijin pentru Azil (denumit în continuare „biroul de sprijin”) pentru a contribui la îmbunătățirea punerii în aplicare a sistemului european comun de azil (SECA), pentru a consolida cooperarea practică în materie de azil între statele membre și pentru a furniza și/sau coordona furnizarea de sprijin operațional pentru statele membre care se confruntă cu presiuni deosebite în ceea ce privește sistemele de azil și de primire ale acestora.
Articolul 2
Misiunea biroului de sprijin
(1) Biroul de sprijin facilitează, coordonează și consolidează cooperarea practică în materie de azil între statele membre, în diferitele sale aspecte, și contribuie la o mai bună punere în aplicare a SECA. Din această privință, biroul de sprijin este pe deplin implicat în dimensiunea externă a SECA.
(2) Biroul de sprijin acordă un sprijin operațional eficient statelor membre care se confruntă cu presiuni deosebite în ceea ce privește sistemele naționale de azil și de primire, pe baza tuturor resurselor utile de care dispune, ceea ce poate include coordonarea resurselor oferite de statele membre în condițiile stabilite de prezentul regulament.
(3) Biroul de sprijin furnizează asistență științifică și tehnică pentru elaborarea politicii și legislației Uniunii în toate domeniile care au un impact direct sau indirect asupra azilului, astfel încât să ofere întregul sprijin necesar cooperării practice în materie de azil și pentru a-și îndeplini în mod eficace sarcinile. Biroul de sprijin constituie o sursă independentă de informații pentru toate aspectele privind aceste domenii.
(4) Biroul de sprijin își îndeplinește misiunea în condiții care să îi permită să devină un punct de referință prin independența sa, prin calitatea științifică și tehnică a sprijinului pe care îl acordă și prin informațiile pe care le difuzează, prin transparența procedurilor și a metodelor sale de funcționare, precum și prin grija cu care îndeplinește sarcinile care i-au fost încredințate și prin asistența informatică necesară îndeplinirii mandatului său.
(5) Biroul de sprijin colaborează strâns cu autoritățile statelor membre competente în domeniul azilului, cu serviciile naționale de imigrație și de azil și cu alte servicii naționale, precum și cu Comisia. Biroul de sprijin își îndeplinește sarcinile fără a aduce atingere sarcinilor atribuite altor organisme relevante ale Uniunii și colaborează strâns cu organismele respective și cu ICNUR.
(6) Biroul de sprijin nu are nicio competență legată de luarea deciziilor de către autoritățile statelor membre competente în domeniul azilului cu privire la cererile individuale de protecție internațională.
CAPITOLUL 2
SARCINILE BIROULUI DE SPRIJIN
SECȚIUNEA 1
Sprijinirea cooperării practice în materie de azil
Articolul 3
Bunele practici
Biroul de sprijin organizează, încurajează și coordonează acțiunile care permit schimbul de informații, precum și identificarea și punerea în comun de bune practici în materie de azil între statele membre.
Articolul 4
Informații privind țara de origine
Biroul de sprijin organizează, încurajează și coordonează acțiunile referitoare la informațiile privind țările de origine, în special:
(a)
colectarea în mod transparent și imparțial a informațiilor relevante, fiabile, corecte și actualizate privind țările de origine ale persoanelor care solicită protecție internațională, utilizând toate sursele pertinente de informații, inclusiv informații colectate de la organizațiile guvernamentale și neguvernamentale și de la organizațiile internaționale și instituțiile și organismele Uniunii;
(b)
elaborarea de rapoarte privind țările de origine, pe baza informațiilor colectate în conformitate cu litera (a);
(c)
crearea și dezvoltarea ulterioară a unui portal care colectează informații privind țările de origine și asigurarea întreținerii acestuia, în vederea asigurării transparenței, în conformitate cu normele necesare pentru accesul la astfel de informații în temeiul articolului 42;
(d)
elaborarea unui format și a unei metodologii comune pentru prezentarea, verificarea și utilizarea informațiilor privind țările de origine;
(e)
analiza informațiilor privind țările de origine într-un mod transparent în vederea favorizării convergenței criteriilor de evaluare și, după caz, utilizând rezultatele reuniunilor unuia sau mai multor grupuri de lucru. Analiza respectivă nu implică emiterea de instrucțiuni către statele membre în ceea ce privește acordarea sau refuzul cererilor de protecție internațională.
Articolul 5
Sprijinirea transferului în cadrul Uniunii al beneficiarilor de protecție internațională
Pentru statele membre ale căror sisteme de azil și de primire sunt supuse unor presiuni specifice și disproporționate, cauzate în special de situația lor geografică sau demografică, biroul de sprijin promovează, facilitează și coordonează schimburile de informații și alte acțiuni legate de transferul în cadrul Uniunii. Transferul în cadrul Uniunii se efectuează numai pe o bază convenită între statele membre și cu consimțământul beneficiarului de protecție internațională în cauză și, după caz, în consultare cu ICNUR.
Articolul 6
Sprijin pentru formare
(1) Biroul de sprijin stabilește și dezvoltă cursuri deschise membrilor tuturor administrațiilor, instanțelor judecătorești și organelor jurisdicționale naționale, precum și serviciilor naționale competente în materie de azil la nivelul statelor membre. Participarea în cadrul cursurilor nu aduce atingere sistemelor și procedurilor naționale.
Biroul de sprijin dezvoltă aceste cursuri în strânsă cooperare cu autoritățile statelor membre competente în domeniul azilului și, după caz, valorifică expertiza instituțiilor academice și a altor organizații relevante.
(2) Biroul de sprijin gestionează și dezvoltă un program de formare în materie de azil ținând seama de cooperarea existentă în acest domeniu la nivelul Uniunii.
(3) Cursurile propuse de biroul de sprijin pot fi generale, specifice sau tematice și pot include metodologie privind formarea formatorilor.
(4) Activitățile de formare specifice sau tematice privind cunoștințele și competențele în materie de azil includ, fără a se limita la acestea:
(a)
acquis-ul internațional în domeniul drepturilor omului și acquis-ul Uniunii în domeniul azilului, inclusiv aspecte specifice juridice și jurisprudențiale;
(b)
aspectele legate de prelucrarea cererilor de azil pentru minori și pentru persoanele vulnerabile cu nevoi specifice;
(c)
tehnicile de intervievare;
(d)
utilizarea rapoartelor de expertiză medicală și judiciară în procedurile de azil;
(e)
aspecte legate de producerea și utilizarea informațiilor privind țările de origine;
(f)
condițiile de primire, inclusiv acordarea unei atenții speciale grupurilor vulnerabile și victimelor torturii.
(5) Cursurile propuse sunt de înaltă calitate și definesc principii-cheie și bune practici, în vederea creșterii convergenței metodelor administrative și a deciziilor precum și a practicii juridice, cu respectarea deplină a independenței instanțelor judecătorești și organelor jurisdicționale naționale.
(6) Biroul de sprijin organizează pentru experții care fac parte din rezerva de intervenție pentru azil, menționată la articolul 15, cursuri specializate relevante pentru sarcinile și funcțiile acestora, precum și exerciții periodice pentru respectivii experți, în conformitate cu un program de formare specializată și de exerciții, prevăzut în programul de lucru anual al biroului.
(7) Biroul de sprijin poate organiza activități de formare în cooperare cu statele membre pe teritoriul acestora.
Articolul 7
Sprijin în favoarea aspectelor externe ale SECA
Biroul de sprijin coordonează, în acord cu Comisia, schimburile de informații și alte acțiuni întreprinse cu privire la chestiunile legate de punerea în aplicare a instrumentelor și mecanismelor privind dimensiunea externă a SECA.
Biroul de sprijin coordonează schimburile de informații și alte acțiuni cu privire la relocare luate de statele membre pentru a răspunde necesităților de protecție internațională ale refugiaților în țările terțe și pentru a manifesta solidaritate cu țările-gazdă ale acestora.
În cadrul mandatului său și în conformitate cu articolul 49, biroul de sprijin poate coopera cu autoritățile competente din țările terțe cu privire la aspectele tehnice, în special în ceea ce privește promovarea și sprijinirea consolidării capacităților sistemelor de azil și de primire ale țărilor terțe și punerea în aplicare a programelor de protecție regională și a altor acțiuni relevante pentru soluții durabile.
SECȚIUNEA 2
Sprijin pentru statele membre care se confruntă cu presiuni deosebite
Articolul 8
Presiuni deosebite asupra sistemului de azil și de primire
Biroul de sprijin coordonează și susține orice acțiune comună de sprijinire a sistemelor de azil și de primire ale statelor membre care se confruntă cu presiuni deosebite care reprezintă sarcini extrem de dificile și urgente pentru facilitățile de primire și pentru sistemele de azil ale acestora. O astfel de presiune poate fi caracterizată prin sosirea neprevăzută a unui număr mare de resortisanți ai țărilor terțe care pot necesita protecție internațională și poate fi generată de situația geografică sau demografică a statului membru.
Articolul 9
Colectarea și analiza informațiilor
(1) Pentru a putea evalua nevoile statelor membre care se confruntă cu presiuni deosebite, biroul de sprijin colectează, în special pe baza informațiilor furnizate de statele membre, de ICNUR, și, după caz, de alte organizații relevante, informații pertinente care permit identificarea, pregătirea și elaborarea măsurilor de urgență menționate la articolul 10 care trebuie întreprinse pentru a se face față acestor presiuni.
(2) Biroul de sprijin identifică, colectează și analizează sistematic, pe baza datelor furnizate de statele membre care se confruntă cu presiuni deosebite, informații privind structurile și personalul disponibile, în special pentru traducere și interpretariat, informații privind țările de origine și asistență în tratarea și gestionarea cazurilor de azil, precum și capacitățile de primire în materie de azil în statele membre care se confruntă cu presiuni deosebite, în scopul de a încuraja informarea reciprocă rapidă și fiabilă între diferitele autorități ale statelor membre competente în domeniul azilului.
(3) Biroul de sprijin analizează datele referitoare la orice sosire neprevăzută a unui număr mare de resortisanți ai țărilor terțe care poate cauza presiuni deosebite asupra sistemelor de azil și de primire și asigură schimbul rapid de informații relevante între statele membre și Comisie. Biroul de sprijin utilizează sistemele și mecanismele de alertă timpurie existente și, dacă acest lucru este necesar, stabilește un sistem de alertă timpurie în scopuri proprii.
Articolul 10
Acțiuni de sprijin în favoarea statelor membre
La cererea statelor membre vizate, biroul de sprijin coordonează acțiunile de sprijinire a statelor membre care se confruntă cu presiuni deosebite asupra sistemelor lor de azil și de primire, inclusiv coordonând:
(a)
acțiunile care trebuie întreprinse în favoarea statelor membre supuse unei presiuni deosebite, în vederea facilitării unei analize inițiale a cererilor de azil aflate în curs de examinare de autoritățile naționale competente;
(b)
acțiunile care permit punerea la dispoziție a unor facilități adecvate de primire de către statele membre care se confruntă cu presiuni deosebite, în special cazarea de urgență, mijloacele de transport și asistența medicală;
(c)
echipele de sprijin pentru azil, ale căror proceduri de funcționare sunt definite la capitolul 3.
SECȚIUNEA 3
Contribuția la punerea în aplicare a SECA
Articolul 11
Colectarea și schimburile de informații
(1) Biroul de sprijin organizează, coordonează și promovează schimburile de informații între autoritățile statelor membre competente în domeniul azilului, precum și între Comisie și autoritățile statelor membre competente în domeniul azilului cu privire la punerea în aplicare a ansamblului instrumentelor relevante din acquis-ului Uniunii în materie de azil. În acest scop, biroul de sprijin poate crea baze de date concrete, legislative și jurisprudențiale, cu privire la instrumentele în domeniul azilului la nivel național, la nivelul Uniunii și la nivel internațional, valorificând, printre altele, modalitățile existente. Fără a aduce atingere activităților biroului de sprijin în temeiul articolelor 15 și 16, în respectivele baze de date nu pot fi stocate niciun fel de date cu caracter personal, cu excepția situației în care aceste date au fost obținute de către biroul de sprijin din documente care sunt puse la dispoziția publicului.
(2) În special, biroul de sprijin colectează informații privind următoarele:
(a)
modul în care sunt tratate cererile de protecție internațională de către administrațiile și autoritățile naționale;
(b)
legislațiile naționale și evoluția sistemelor juridice în materie de azil, inclusiv jurisprudența.
Articolul 12
Rapoarte și alte documente ale biroului de sprijin
(1) Biroul de sprijin pregătește anual un raport privind situația azilului în Uniune, ținând seama în mod corespunzător de informațiile deja disponibile provenind din alte surse relevante. În cadrul acestui raport, biroul de sprijin evaluează rezultatele acțiunilor întreprinse în temeiul prezentului regulament și face o analiză comparativă globală a acestora în scopul îmbunătățirii calității, coerenței și eficacității SECA.
(2) În conformitate cu programul său de lucru sau la cererea Consiliului de administrație sau a Comisiei, ținând seama în mod corespunzător de opiniile exprimate de statele membre sau de Parlamentul European, în strânsă consultare cu grupurile sale de lucru și cu Comisia, biroul de sprijin poate adopta documente tehnice referitoare la punerea în aplicare a instrumentelor Uniunii în materie de azil, inclusiv orientări și manuale operaționale. Ori de câte ori asemenea documente tehnice fac referire la aspecte de drept internațional privind refugiații, se acordă atenția cuvenită orientărilor relevante ale ICNUR. Documentele nu implică emiterea de instrucțiuni către statele membre în ceea ce privește acordarea sau refuzul cererilor de protecție internațională.
CAPITOLUL 3
ECHIPELE DE SPRIJIN PENTRU AZIL
Articolul 13
Coordonarea
(1) Unul sau mai multe state membre care se confruntă cu presiuni deosebite poate/pot solicita biroului de sprijin detașarea unei echipe de sprijin pentru azil. Statul membru sau statele membre solicitant(e) oferă în special o descriere a situației, indică obiectivele solicitării de detașare și își specifică nevoile estimate în vederea detașării, în conformitate cu articolul 18 alineatul (1).
(2) Ca răspuns la această solicitare, biroul de sprijin poate coordona asistența operațională și tehnică necesară pentru statul membru sau statele membre solicitante și detașarea, pentru o perioadă limitată, a unei echipe de sprijin pentru azil pe teritoriul statului membru sau statelor membre în cauză, pe baza unui plan operațional, astfel cum este menționat la articolul 18.
Articolul 14
Asistența tehnică
Echipele de sprijin pentru azil oferă expertiză după cum s-a convenit în planul operațional menționat la articolul 18, în special în ceea ce privește serviciile de interpretariat, cunoașterea informațiilor referitoare la țările de origine și cunoașterea tratării și a gestionării dosarelor de azil, în cadrul acțiunilor de susținere a statelor membre menționate la articolul 10.
Articolul 15
Rezerva de intervenție pentru azil
(1) La propunerea directorului executiv, Consiliul de administrație decide, cu o majoritate de trei pătrimi din membrii cu drept de vot, cu privire la profilurile și numărul total de experți care urmează a fi puși la dispoziția echipelor de sprijin pentru azil (rezerva de intervenție pentru azil). Ca parte a rezervei de intervenție pentru azil, biroul de sprijin creează o listă de interpreți. Aceeași procedură se aplică și în ceea ce privește eventualele schimbări ulterioare ale profilurilor și numărului total de experți din cadrul rezervei de intervenție pentru azil.
(2) Statele membre contribuie la rezerva de intervenție pentru azil dintr-o rezervă de experți naționali, constituită în funcție de diferitele profiluri definite, desemnând experți care să corespundă profilurilor solicitate.
Statele membre oferă asistență biroul de sprijin în identificarea interpreților care vor constitui lista de interpreți.
Statele membre pot alege să detașeze interpreții sau să îi facă disponibili prin videoconferință.
Articolul 16
Detașarea
(1) Autonomia statului membru de origine în legătură cu selecția numărului și a profilurilor experților (rezerva națională) și durata detașării acestora nu este afectată. La cererea biroului de sprijin, statele membre pun la dispoziție respectivii experți în vederea detașării, cu excepția cazului în care acestea se confruntă cu o situație care afectează în mod grav executarea sarcinilor naționale, precum cea care are drept rezultat lipsa de personal pentru aplicarea procedurilor de determinare a statutului persoanelor care solicită protecție internațională. Statele membre comunică în cel mai scurt timp posibil, la cererea biroului de sprijin, numărul, numele și profilurile experților din rezerva lor națională pe care îi pot pune la dispoziție în cel mai scurt timp posibil și care urmează să fie membri ai unei echipe de sprijin pentru azil.
(2) La stabilirea componenței unei echipe de sprijin pentru azil care urmează să fie detașată, directorul executiv ține seama de circumstanțele speciale cu care se confruntă statul membru solicitant. Echipa de sprijin pentru azil este constituită conform planului operațional menționat la articolul 18.
Articolul 17
Procedura de decizie privind detașarea
(1) Dacă este necesar, directorul executiv poate trimite experți ai biroului de sprijin pentru a evalua situația statului membru solicitant.
(2) Directorul executiv informează imediat Consiliul de administrație cu privire la orice cerere de detașare a echipelor de sprijin pentru azil.
(3) Directorul executiv ia o decizie privind cererea de detașare a echipelor de sprijin pentru azil cât mai curând posibil și nu mai târziu de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii. Directorul executiv informează în scris simultan statul membru solicitant și Consiliul de administrație cu privire la decizie, precizând motivele principale pe care se întemeiază aceasta.
(4) Dacă directorul executiv decide să detașeze una sau mai multe echipe de sprijin pentru azil, biroul de sprijin și statul membru solicitant întocmesc imediat un plan operațional în conformitate cu articolul 18.
(5) Imediat după aprobarea planului respectiv, directorul executiv informează statele membre cu privire la numărul solicitat și profilurile experților care urmează a fi detașați în cadrul echipelor de sprijin pentru azil. Aceste informații se furnizează în scris punctelor de contact naționale desemnate, menționate la articolul 19, și includ data la care urmează să se efectueze detașarea. Acestora li se furnizează, de asemenea, o copie a planului operațional.
(6) În cazul în care directorul executiv este absent sau în imposibilitatea de a participa, deciziile legate de detașarea echipelor de sprijin pentru azil sunt luate de către șeful de unitate care îl înlocuiește.
Articolul 18
Planul operațional
(1) Directorul executiv și statul membru solicitant convin asupra unui plan operațional care prezintă în detaliu condițiile concrete pentru detașarea echipelor de sprijin pentru azil. Planul operațional cuprinde următoarele elemente:
(a)
o descriere a situației, împreună cu modul de operare corespunzător detașării și obiectivele acesteia, inclusiv obiectivul operațional;
(b)
durata previzibilă a detașării echipelor;
(c)
zona de competență geografică din statul membru solicitant în care sunt detașate echipele;
(d)
o descriere a sarcinilor și a instrucțiunilor speciale pentru membrii echipelor, inclusiv instrucțiuni referitoare la bazele de date pe care membrii echipelor sunt autorizați să le consulte și la echipamentul pe care sunt autorizați să îl utilizeze în statul membru solicitant; și
(e)
componența echipelor.
(2) Orice modificări sau adaptări aduse planului operațional necesită acordul directorului executiv și al statului membru solicitant. Biroul de sprijin transmite imediat statelor membre participante o copie a planului operațional modificat sau adaptat.
Articolul 19
Punctul național de contact
Fiecare stat membru desemnează un punct național de contact pentru comunicările cu biroul de sprijin privind toate chestiunile legate de echipele de sprijin pentru azil.
Articolul 20
Punctul de contact al Uniunii
(1) Directorul executiv desemnează unul sau mai mulți experți ai biroului de sprijin care să îndeplinească rolul de punct de contact al Uniunii însărcinat cu coordonarea. Directorul executiv informează statul membru gazdă cu privire la această desemnare.
(2) Punctul de contact al Uniunii acționează în numele biroului de sprijin în legătură cu toate aspectele privind detașarea echipelor de sprijin pentru azil. Punctul de contact al Uniunii îndeplinește în special următoarele funcții:
(a)
reprezintă interfața dintre biroul de sprijin și statul membru gazdă;
(b)
reprezintă interfața dintre biroul de sprijin și membrii echipelor de sprijin pentru azil, acordând asistență, în numele biroului de sprijin, cu privire la toate chestiunile legate de condițiile detașării echipelor respective;
(c)
verifică punerea corectă în aplicare a planului operațional; și
(d)
răspunde în fața biroului de sprijin pentru toate chestiunile legate de detașarea echipelor de sprijin pentru azil.
(3) Directorul executiv poate autoriza punctul de contact al Uniunii să contribuie la rezolvarea diferendelor legate de punerea în aplicare a planului operațional și de detașarea echipelor de sprijin pentru azil.
(4) În cadrul executării sarcinilor care îi revin, punctul de contact al Uniunii nu primește instrucțiuni decât din partea biroului de sprijin.
Articolul 21
Răspunderea civilă
(1) În cazul în care membrii unei echipe de sprijin pentru azil desfășoară operațiuni într-un stat membru gazdă, acel stat membru este responsabil pentru orice daune provocate de aceștia în exercițiul funcțiunii, în conformitate cu legislația națională a statului membru gazdă.
(2) În cazul în care aceste daune sunt cauzate din neglijență gravă sau cu intenție, statul membru gazdă poate contacta statul membru de origine pentru ca acesta să îi ramburseze sumele plătite victimelor sau persoanelor îndreptățite în numele acestora.
(3) Fără a aduce atingere exercitării drepturilor sale împotriva terților, fiecare stat membru renunță la orice cereri de rambursare de către statul membru gazdă sau de către oricare alt stat membru pentru orice daune pe care le-a suferit, cu excepția daunelor care au fost provocate din neglijență gravă sau cu intenție.
(4) Orice litigiu între statele membre în legătură cu aplicarea alineatelor (2) și (3) din prezentul articol care nu poate fi soluționat prin negocieri între acestea este înaintat de către statele membre Curții de Justiție în conformitate cu articolul 273 din TFUE.
(5) Fără a aduce atingere exercitării drepturilor sale față de terți, biroul de sprijin suportă costurile aferente daunelor cauzate echipamentelor biroului de sprijin în timpul detașării, cu excepția cazului în care daunele au fost cauzate din neglijență gravă sau cu intenție.
Articolul 22
Răspunderea penală
Pe durata detașării echipelor de sprijin pentru azil, membrii echipelor de sprijin pentru azil sunt tratați în același mod ca și agenții statului membru gazdă în legătură cu eventualele infracțiuni care ar putea fi comise împotriva acestora sau de către aceștia.
Articolul 23
Costuri
Atunci când statele membre își pun la dispoziție experții în vederea detașării în echipele de sprijin pentru azil, biroul de sprijin acoperă integral costurile legate de:
(a)
deplasarea din statul membru de origine către statul membru gazdă și din statul membru gazdă către statul membru de origine;
(b)
vaccinare;
(c)
asigurările speciale;
(d)
asistența medicală;
(e)
diurne, inclusiv cazare;
(f)
echipamentul tehnic al biroului de sprijin; și
(g)
onorariile experților.
CAPITOLUL 4
ORGANIZAREA BIROULUI DE SPRIJIN
Articolul 24
Structura de conducere și de gestionare a biroului de sprijin
Structura de conducere și de gestionare a biroului de sprijin cuprinde:
(a)
un Consiliu de administrație;
(b)
un director executiv și personalul biroului de sprijin.
Structura de conducere și de gestionare a biroului de sprijin poate cuprinde un Comitet executiv, în cazul în care acesta a fost înființat în conformitate cu articolul 29 alineatul (2).
Articolul 25
Componența Consiliului de administrație
(1) Consiliul de administrație este compus din câte un membru numit de fiecare stat membru obligat în temeiul prezentului regulament și doi membri numiți de Comisie.
(2) Fiecare membru al Consiliului de administrație poate fi reprezentat sau însoțit de un membru supleant; când însoțește un membru, membrul supleant participă fără a avea drept de vot.
(3) Membrii Consiliului de administrație sunt numiți pe baza experienței lor, a responsabilității lor profesionale și a gradului înalt de competențe relevante în domeniul azilului.
(4) Un reprezentant al ICNUR este membru al Consiliului de administrație fără drept de vot.
(5) Durata mandatului membrilor Consiliului de administrație este de trei ani. Mandatul poate fi reînnoit. La expirarea mandatului sau în cazul demisiei, membrii rămân în funcție până când mandatul este reînnoit sau până când sunt înlocuiți.
Articolul 26
Președinția Consiliului de administrație
(1) Consiliul de administrație alege dintre membrii săi cu drept de vot un președinte și un vicepreședinte. Vicepreședintele îl înlocuiește pe președinte din oficiu atunci când acesta este împiedicat să își exercite atribuțiile.
(2) Durata mandatului președintelui și vicepreședintelui este de trei ani iar mandatul poate fi reînnoit numai o singură dată. Cu toate acestea, mandatul președintelui și al vicepreședintelui expiră automat în momentul încetării calității acestora de membri ai Consiliului de administrație.
Articolul 27
Reuniunile Consiliului de administrație
(1) Reuniunile Consiliului de administrație sunt convocate de către președinte. Directorul executiv participă la reuniuni. Reprezentantul ICNUR nu participă la reuniune atunci când Consiliul de administrație îndeplinește funcțiile prevăzute la articolul 29 alineatul (1) literele (b), (h), (i), (j) și (m) și la articolul 29 alineatul (2) și când Consiliul de administrație decide punerea la dispoziție de resurse financiare pentru finanțarea activităților care permit biroului de sprijin să beneficieze de expertiza ICNUR în materie de azil, astfel cum se menționează la articolul 50.
(2) Consiliul de administrație se reunește în cel puțin două ședințe ordinare pe an. În plus, se reunește la inițiativa președintelui său sau la cererea a cel puțin o treime dintre membrii săi.
(3) Consiliul de administrație poate invita orice persoană a cărei opinie poate prezenta interes să participe la reuniunile sale în calitate de observator.
Danemarca este invitată să asiste la ședințele Consiliului de administrație.
(4) Membrii Consiliului de administrație pot fi asistați de consilieri sau experți, sub rezerva dispozițiilor regulamentului de procedură.
(5) Secretariatul Consiliului de administrație este asigurat de birou.
Articolul 28
Modalități de vot
(1) Cu excepția cazurilor în care se prevede altfel, consiliul de administrație adoptă deciziile cu majoritatea absolută a membrilor săi cu drept de vot. Fiecare membru cu drept de vot dispune de un vot. În absența unui membru, dreptul său de vot poate fi exercitat de membrul supleant.
(2) Directorul executiv nu participă la vot.
(3) Președintele participă la vot.
(4) Statele membre care nu participă integral la acquis-ul Uniunii în materie de azil nu participă la vot în cazurile în care Consiliul de administrație adoptă decizii conform articolului 29 alineatul (1) litera (e) iar documentul tehnic în discuție se referă exclusiv la un instrument al Uniunii în materie de azil care nu este obligatoriu pentru acestea.
(5) Regulamentul de procedură al Consiliului de administrație stabilește mai detaliat modalitatea de organizare a votului, în special condițiile care trebuie respectate de un membru pentru a putea acționa în numele unui alt membru, precum și cerințele de cvorum, după caz.
Articolul 29
Funcțiile Consiliului de administrație
(1) Consiliul de administrație se asigură că biroul de sprijin își îndeplinește sarcinile care i-au fost încredințate. Acesta este organismul de planificare și de supraveghere al biroului de sprijin. Funcțiile sale sunt:
(a)
să adopte propriul regulament de procedură, cu o majoritate de trei pătrimi din membrii săi cu drept de vot, și după primirea avizului Comisiei;
(b)
să numească directorul executiv în conformitate cu articolul 30, să exercite autoritate disciplinară asupra directorului executiv și, după caz, să îl suspende sau revoce;
(c)
să adopte un raport anual general privind activitățile biroului de sprijin și să îl transmită, până la data de 15 iunie a anului următor, Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi. Raportul anual general se publică;
(d)
să adopte un raport anual privind situația azilului în Uniune, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1). Raportul respectiv este prezentat Parlamentului European. Consiliul și Comisia pot solicita ca raportul să le fie prezentat de asemenea;
(e)
să adopte documentele tehnice menționate la articolul 12 alineatul (2);
(f)
până la data de 30 septembrie a fiecărui an, în baza unui proiect prezentat de directorul executiv și după primirea avizului Comisiei, să adopte, cu o majoritate de trei pătrimi din membrii săi cu drept de vot, programul de lucru al biroului de sprijin pentru anul următor și să îl transmită Parlamentului European, Consiliului și Comisiei. Programul de lucru respectiv se adoptă în conformitate cu procedura bugetară anuală a Uniunii și cu programul legislativ al Uniunii în domeniul azilului;
(g)
să își exercite funcțiile cu privire la bugetul biroului de sprijin, în conformitate cu capitolul 5;
(h)
să adopte normele practice de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001, în conformitate cu articolul 42 din prezentul regulament;
(i)
să adopte politica de personal a biroului de sprijin în conformitate cu articolul 38;
(j)
să adopte, după ce a solicitat avizul Comisiei, planul multianual privind politica de personal;
(k)
să ia toate deciziile în vederea îndeplinirii mandatului biroului de sprijin, astfel cum este definit de prezentul regulament;
(l)
să ia toate deciziile privind crearea și, dacă este necesar, evoluția sistemelor de informații prevăzute de prezentul regulament, în special portalul de informații menționat la articolul 4 litera (c); și
(m)
să ia toate deciziile privind crearea și, dacă este necesar, modificarea structurilor interne de lucru ale biroului de sprijin.
(2) Consiliul de administrație poate institui un Comitet executiv care să sprijine Consiliul de administrație și directorul executiv la elaborarea deciziilor, a programelor de lucru și a activităților ce urmează să fie adoptate de Consiliul de administrație și oricând este necesar, din motive de urgență, să ia anumite decizii provizorii în numele Consiliului de administrație.
Un asemenea Comitet executiv este alcătuit din opt membri numiți dintre membrii Consiliului de administrație, printre care se numără unul dintre reprezentanții Comisiei în Consiliul de administrație. Durata mandatului membrilor Comitetului executiv este aceeași ca și în cazul membrilor Consiliului de administrație.
La cererea Comitetului executiv, reprezentanții ICNUR sau orice altă persoană a cărei opinie poate fi de interes pot participa, fără drept de vot, la reuniunile Comitetului executiv.
Biroul de sprijin stabilește procedurile de funcționare a Comitetului executiv în regulamentul de procedură al biroului de sprijin și le face publice.
Articolul 30
Numirea directorului executiv
(1) Directorul executiv este numit de către Consiliul de administrație pentru un mandat de cinci ani, dintre candidații corespunzători identificați în cadrul unei competiții deschise organizate de Comisie. Această procedură de selecție impune publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în alte publicații a unei invitații la exprimarea interesului. Consiliul de administrație poate solicita o nouă procedură în cazul în care consideră că niciunul dintre candidații reținuți pe prima listă nu este corespunzător. Directorul executiv este numit pe baza meritelor personale, a experienței în domeniul azilului și a aptitudinilor administrative și manageriale. Înainte de a fi numit în funcție, candidatul selectat de către Consiliul de administrație este invitat să facă o declarație în fața comisiei (comisiilor) competente a (ale) Parlamentului European și să răspundă întrebărilor puse de membrii acestei (acestor) comisii.
După această declarație, Parlamentul European poate adopta un aviz în care își formulează opinia asupra candidatului selectat. Consiliul de administrație informează Parlamentul European cu privire la maniera în care acest aviz a fost luat în considerare. Avizul este considerat personal și confidențial până la numirea candidatului.
În cursul ultimelor nouă luni dinaintea încheierii mandatului de cinci ani al directorului executiv, Comisia realizează o evaluare privind, în special:
-
rezultatele obținute de directorul executiv, precum și
-
sarcinile și necesitățile biroului de sprijin pentru anii următori.
(2) Consiliul de administrație, având în vedere evaluarea, poate prelungi durata mandatului directorului executiv o singură dată, pentru o perioadă de cel mult trei ani, numai în acele cazuri în care o astfel de prelungire este justificată de misiunile și necesitățile biroului de sprijin.
(3) Consiliul de administrație informează Parlamentul European în legătură cu intenția sa de a prelungi durata mandatului directorului executiv. În luna dinaintea prelungirii mandatului său, directorul executiv primește invitația de a face o declarație în fața comisiei/comisiilor competente a (ale) Parlamentului European și de a răspunde întrebărilor puse de membrii acestei (acestor) comisii.
Articolul 31
Sarcinile directorului executiv
(1) Biroul de sprijin este condus de un director executiv care este independent în exercitarea funcțiilor sale. Directorul executiv răspunde în fața Consiliului de administrație pentru activitățile sale.
(2) Fără a aduce atingere competențelor Comisiei, Consiliului de administrație sau Comitetului executiv în cazul în care a fost înființat, directorul executiv nu solicită și nu acceptă niciun fel de instrucțiuni de la un guvern sau de la un alt organism.
(3) Directorul executiv raportează Parlamentului European cu privire la îndeplinirea sarcinilor sale atunci când este invitat să o facă. Consiliul poate invita directorul executiv să raporteze cu privire la îndeplinirea sarcinilor sale.
(4) Directorul executiv este reprezentantul legal al biroului de sprijin.
(5) Directorul executiv poate fi asistat de unul sau mai mulți șefi de unitate. În cazul în care directorul executiv este absent sau în imposibilitatea de a participa, el este înlocuit de unul dintre șefii de unitate.
(6) Directorul executiv este responsabil pentru gestionarea administrativă a biroului de sprijin și pentru punerea în aplicare a sarcinilor acestuia astfel cum îi sunt alocate prin prezentul regulament. În special, directorul executiv are următoarele sarcini:
(a)
administrarea curentă a biroului de sprijin;
(b)
elaborarea propunerilor de program de lucru pentru biroul de sprijin, după primirea avizului Comisiei;
(c)
punerea în aplicare a programelor de lucru și a deciziilor adoptate de Consiliul de administrație;
(d)
elaborarea rapoartelor privind țările de origine, prevăzute la articolul 4 litera (b);
(e)
pregătirea proiectului de regulament financiar al biroului de sprijin, adoptat de Consiliul de administrație în conformitate cu articolul 37, precum și a normelor de punere în aplicare a regulamentului;
(f)
pregătirea proiectului de estimări ale veniturilor și cheltuielilor biroului de sprijin și execuția bugetului acestuia;
(g)
exercitarea, cu privire la personalul biroului de sprijin, a competențelor prevăzute la articolul 38;
(h)
luarea oricărei decizii privind gestionarea sistemelor de informații prevăzute de prezentul regulament, în special portalul de informații menționat la articolul 4 litera (c);
(i)
luarea oricărei decizii privind gestionarea structurilor administrative interne ale biroului de sprijin; și
(j)
coordonarea și funcționarea forumului consultativ menționat la articolul 51. În acest sens, directorul executiv adoptă în primul rând, în consultare cu organizațiile societății civile relevante, un plan pentru instituirea forumului consultativ. Odată ce a fost formal instituit, directorul executiv adoptă, în consultare cu forumul consultativ, un plan operațional care va include norme privind frecvența și natura consultărilor și mecanismele de organizare pentru punerea în aplicare a articolului 51. Sunt convenite, de asemenea, criteriile de transparență pentru participarea continuă la forumul consultativ.
Articolul 32
Grupurile de lucru
(1) În cadrul mandatului său, definit de prezentul regulament, biroul de sprijin poate înființa grupuri de lucru alcătuite din experți ai organismelor competente din statele membre active în domeniul azilului, inclusiv judecători. Biroul de sprijin înființează grupuri de lucru în sensul articolului 4 litera (e) și al articolului 12 alineatul (2). Experții pot fi înlocuiți de supleanți numiți în același timp cu aceștia.
(2) Comisia participă de drept la grupurile de lucru. Reprezentanții ICNUR pot participa la reuniunile grupurilor de lucru ale biroului de sprijin, în întregime sau parțial, în funcție de natura chestiunilor abordate.
(3) Grupurile de lucru pot invita la reuniuni orice persoană a cărei opinie poate prezenta interes, inclusiv reprezentanții societății civile care activează în domeniul azilului.
CAPITOLUL 5
DISPOZIȚII FINANCIARE
Articolul 33
Bugetul
(1) Toate veniturile și cheltuielile biroului de sprijin fac obiectul unor estimări pentru fiecare exercițiu bugetar, corespunzând anului calendaristic, și sunt înscrise în bugetul biroului de sprijin.
(2) Bugetul biroului de sprijin trebuie să fie echilibrat în ceea ce privește veniturile și cheltuielile.
(3) Fără a aduce atingere altor resurse, veniturile biroului de sprijin cuprind:
(a)
o contribuție din partea Uniunii, înscrisă în bugetul general al Uniunii Europene;
(b)
orice contribuție voluntară din partea statelor membre;
(c)
venituri provenite din publicații sau orice altă prestație asigurată de biroul de sprijin;
(d)
o contribuție din partea țărilor asociate.
(4) Cheltuielile biroului de sprijin includ remunerarea personalului, costurile administrative și de infrastructură și cheltuielile operaționale.
Articolul 34
Întocmirea bugetului
(1) În fiecare an, directorul executiv pregătește un proiect de estimări ale veniturilor și cheltuielilor biroului de sprijin pentru exercițiul financiar următor, care conține un tabel cu schema de personal, pe care îl transmite Consiliului de administrație.
(2) Pe baza acestui proiect, Consiliul de administrație realizează un proiect de estimare previzională a veniturilor și cheltuielilor biroului de sprijin pentru următorul exercițiu financiar.
(3) Proiectul de estimare previzională a veniturilor și cheltuielilor biroului de sprijin este transmis Comisiei până la data de 10 februarie a fiecărui an. Consiliul de administrație transmite Comisiei versiunea definitivă a acestei estimări, care cuprinde un proiect de schemă de personal, până la 31 martie.
(4) Comisie transmite estimarea Parlamentului European și Consiliului (autoritatea bugetară), împreună cu proiectul de buget general al Uniunii Europene.
(5) Pe baza estimării, Comisia înscrie în proiectul de buget general al Uniunii Europene datele estimative pe care le consideră necesare în ceea ce privește schema de personal și valoarea finanțării acordate de la bugetul general, pe care le transmite autorității bugetare în conformitate cu articolele 313 și 314 din TFUE.
(6) Autoritatea bugetară autorizează creditele reprezentând subvenții destinate biroului de sprijin.
(7) Autoritatea bugetară adoptă schema de personal a biroului de sprijin.
(8) Consiliul de administrație adoptă bugetul biroului de sprijin. Acesta devine definitiv după adoptarea definitivă a bugetului general al Uniunii Europene. După caz, se modifică în consecință.
(9) Consiliul de administrație notifică, în cel mai scurt timp, autorității bugetare intenția sa de a realiza orice proiect care poate avea implicații financiare semnificative asupra finanțării bugetului, în special proiectele de natură imobiliară, precum închirierea sau achiziționarea de clădiri. Consiliul de administrație informează Comisia în acest sens.
(10) Atunci când o ramură a autorității bugetare și-a anunțat intenția de a emite un aviz, aceasta îl transmite Consiliului de administrație în termen de șase săptămâni de la data notificării proiectului.
Articolul 35
Execuția bugetului
(1) Directorul executiv execută bugetul biroului de sprijin.
(2) Directorul executiv transmite anual autorității bugetare orice informații relevante pentru rezultatele procedurilor de evaluare.
Articolul 36
Prezentarea conturilor și descărcarea
(1) După fiecare exercițiu financiar, până la 1 martie, contabilul biroului de sprijin comunică situația financiară provizorie contabilului Comisiei, însoțită de un raport privind gestiunea bugetară și financiară a exercițiului financiar respectiv. Contabilul Comisiei realizează consolidarea conturilor provizorii ale instituțiilor și ale organismelor descentralizate, în conformitate cu articolul 128 din Regulamentul financiar.
(2) Până la data de 31 martie, după încheierea exercițiului financiar, contabilul Comisiei transmite Curții de Conturi situația provizorie a conturilor biroului de sprijin, însoțită de raportul privind gestiunea bugetară și financiară a exercițiului financiar. Raportul privind gestiunea financiară și bugetară pentru exercițiul financiar respectiv este transmis și Parlamentului European și Consiliului.
(3) După primirea observațiilor formulate de Curtea de Conturi cu privire la situația provizorie a conturilor biroului de sprijin, în temeiul dispozițiilor articolului 129 din Regulamentul financiar, directorul executiv stabilește conturile definitive ale biroului de sprijin pe proprie răspundere și le transmite pentru aviz Consiliului de administrație.
(4) Consiliul de administrație emite un aviz privind conturile definitive ale biroului de sprijin.
(5) Directorul executiv transmite Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi conturile definitive, împreună cu avizul Consiliului de administrație, până la data de 1 iulie după încheierea exercițiului financiar.
(6) Conturile definitive sunt publicate.
(7) Până la 30 septembrie, directorul executiv transmite Curții de Conturi un răspuns la observațiile acesteia. Directorul executiv transmite acest răspuns și Consiliului de administrație.
(8) Directorul executiv prezintă Parlamentului European, la cererea acestuia, orice informații necesare pentru buna desfășurare a procedurii de descărcare de gestiune pentru exercițiul financiar vizat, în conformitate cu articolul 146 alineatul (3) din Regulamentul financiar.
(9) Parlamentul European, la recomandarea Consiliului care hotărăște cu majoritate calificată, acordă directorului executiv, înainte de data de 15 mai a anului N + 2, descărcarea de gestiune privind execuția bugetului din exercițiul N.
Articolul 37
Regulamentul financiar
Consiliul de administrație adoptă regulamentul financiar aplicabil biroului de sprijin, după consultarea Comisiei. Acesta nu se abate de la dispozițiile Regulamentului (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (11), cu excepția cazului în care acest lucru este necesar pentru funcționarea biroului de sprijin și cu acordul prealabil al Comisiei.
CAPITOLUL 6
DISPOZIȚII PRIVIND PERSONALUL
Articolul 38
Personalul
(1) Statutul funcționarilor Comunităților Europene și Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților Europene prevăzut în Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 (12) (Statutul funcționarilor) și normele adoptate de comun acord de către instituțiile Uniunii în scopul aplicării acestor regulamente se aplică personalului biroului de sprijin, inclusiv directorului executiv.
(2) Consiliul de administrație, în acord cu Comisia, adoptă măsurile necesare de punere în aplicare prevăzute la articolul 110 din Statutul funcționarilor.
(3) Biroul de sprijin exercită asupra propriului personal competențele conferite prin Statutul funcționarilor autorității împuternicite să facă numiri, precum și competențele conferite prin regimul aplicabil celorlalți agenți autorității abilitate să încheie contracte.
(4) Consiliul de administrație adoptă dispoziții care să permită folosirea experților naționali detașați din statele membre pe lângă biroul de sprijin.
Articolul 39
Privilegii și imunități
Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene se aplică biroului de sprijin.
CAPITOLUL 7
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 40
Statut juridic
(1) Biroul de sprijin este un organism al Uniunii. Acesta are personalitate juridică.
(2) În fiecare stat membru, biroul de sprijin are cea mai extinsă capacitate juridică recunoscută persoanelor juridice în temeiul legislației interne. Acesta poate, în special, să achiziționeze sau să înstrăineze bunuri mobile și imobile și să se constituie parte în proceduri judiciare.
(3) Biroul de sprijin este reprezentat de către directorul său executiv.
Articolul 41
Regimul lingvistic
(1) Biroului de sprijin i se aplică dispozițiile prevăzute de Regulamentul nr. 1 din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (13).
(2) Fără a aduce atingere deciziilor adoptate în temeiul articolului 342 din TFUE, raportul general anual privind activitățile biroului de sprijin și programul de lucru anual al biroului de sprijin, menționate la articolul 29 alineatul (1) literele (c) și (f), se întocmesc în toate limbile oficiale ale instituțiilor Uniunii Europene.
(3) Serviciile de traducere necesare pentru funcționarea biroului de sprijin sunt efectuate de Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene.
Articolul 42
Accesul la documente
(1) Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 se aplică documentelor deținute de biroul de sprijin.
(2) În termen de șase luni de la prima sa reuniune, Consiliul de administrație adoptă normele detaliate de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001.
(3) Deciziile luate de biroul de sprijin în conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 pot face obiectul unei plângeri înaintate Ombudsmanului sau al unei acțiuni în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, în condițiile prevăzute la articolul 228 și, respectiv, articolul 263 din TFUE.
(4) Activitățile de prelucrare a datelor cu caracter personal efectuate de biroul de sprijin fac obiectul aplicării Regulamentului (CE) nr. 45/2001.
Articolul 43
Norme de securitate privind protejarea informațiilor clasificate și a informațiilor sensibile neclasificate
(1) Biroul de sprijin aplică principiile de securitate prevăzute de Decizia 2001/844/CE, CECO, Euratom a Comisiei din 29 noiembrie 2001 de modificare a regulamentului său de procedură (14), în special, dispozițiile privind schimbul, prelucrarea și stocarea informațiilor clasificate.
(2) De asemenea, biroul de sprijin aplică principiile de securitate privind prelucrarea informațiilor sensibile neclasificate, astfel cum au fost a adoptate și puse în aplicare de Comisie.
Articolul 44
Combaterea fraudei
(1) Pentru a combate frauda, corupția și alte activități ilegale, Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 se aplică fără restricție.
(2) Biroul de sprijin aderă la Acordul interinstituțional din 25 mai 1999 și adoptă, fără întârziere, dispozițiile corespunzătoare aplicabile tuturor angajaților biroului de sprijin.
(3) Deciziile de finanțare și acordurile și instrumentele de aplicare care decurg din acestea prevăd în mod expres că atât Curtea de Conturi, cât și OLAF pot efectua la nevoie controale la fața locului la beneficiarii de fonduri din partea biroului de sprijin, precum și la agenții care răspund de atribuirea fondurilor respective.
Articolul 45
Regimul de răspundere
(1) Răspunderea contractuală a biroului de sprijin este reglementată de legislația aplicabilă contractului respectiv.
(2) Curtea de Justiție a Uniunii Europene este competentă să se pronunțe în temeiul oricărei clauze de arbitraj cuprinse în contractele încheiate de biroul de sprijin.
(3) În cazul răspunderii necontractuale, în conformitate cu principiile generale comune legislațiilor statelor membre, biroul de sprijin repară orice prejudiciu provocat de serviciile sau angajații săi în executarea funcțiilor lor.
(4) Curtea de Justiție a Uniunii Europene este competentă în litigiile privind repararea prejudiciilor menționate la alineatul (3).
(5) Răspunderea individuală a angajaților față de biroul de sprijin este reglementată de dispozițiile prevăzute în Statutul funcționarilor care le sunt aplicabile.
Articolul 46
Evaluare și revizuire
(1) Până la 19 iunie 2014, pe baza mandatului stabilit de Consiliul de administrație în acord cu Comisia, biroul de sprijin comandă o evaluare externă independentă a rezultatelor obținute. Această evaluare se referă la impactul biroului de sprijin asupra cooperării practice în materie de azil și asupra SECA. Evaluarea ține seama în mod corespunzător de progresele înregistrate, în limitele mandatului său, inclusiv evaluarea necesității unor măsuri suplimentare pentru asigurarea solidarității efective și a partajării responsabilităților cu statele membre supuse unor presiuni deosebite. Aceasta analizează, în principal, posibila necesitate de a modifica mandatul biroului de sprijin, inclusiv implicațiile financiare ale unei astfel de modificări și analizează, de asemenea, dacă structura de conducere este adaptată pentru îndeplinirea sarcinilor biroului de sprijin. În cadrul evaluării sunt luate în considerare opiniile părților interesate atât de la nivelul Uniunii, cât și la nivel național.
(2) Consiliul de administrație, în acord cu Comisia, decide calendarul evaluărilor ulterioare, ținând cont de rezultatele evaluării menționate la alineatul (1).
Articolul 47
Controlul administrativ
Activitățile biroului de sprijin fac obiectul controlului de către Ombudsman în conformitate cu dispozițiile articolului 228 din TFUE.
Articolul 48
Cooperarea cu Danemarca
Biroul de sprijin facilitează cooperarea operațională cu Danemarca, inclusiv schimbul de informații și de cele mai bune practici acoperite de activitățile sale.
Articolul 49
Cooperarea cu țările terțe și asociate
(1) Biroul de sprijin este deschis participării Elveției, Islandei, Liechtensteinului și Norvegiei în calitate de observatori. Se elaborează proceduri care prevăd, în special, natura participării, nivelul și modul de participare ale acestor țări la activitatea biroului de sprijin. Aceste acorduri includ dispoziții legate de participarea la inițiativele asumate de biroul de sprijin, de contribuțiile financiare și de personal. În ceea ce privește chestiunile legate de personal, acordurile menționate respectă, în orice caz, Statutul funcționarilor.
(2) Cu privire la chestiunile care fac obiectul activităților sale, în măsura în care este necesar pentru îndeplinirea sarcinilor sale și în acord cu Comisia și în limitele mandatului său, biroul de sprijin facilitează cooperarea operațională între statele membre și țările terțe, altele decât cele menționate la alineatul (1), în cadrul politicii de relații externe a Uniunii. De asemenea, biroul de sprijin poate coopera cu autoritățile țărilor terțe competente cu privire la aspectele tehnice din domeniile reglementate de prezentul regulament, în cadrul acordurilor de lucru încheiate cu aceste autorități, în conformitate cu dispozițiile relevante din TFUE.
Articolul 50
Cooperarea biroului cu ICNUR
Biroul de sprijin cooperează cu ICNUR în domeniile reglementate de prezentul regulament, în cadrul acordurilor de lucru încheiate cu ICNUR. Din partea biroului de sprijin, Consiliul de administrație decide cu privire la acordurile de lucru, inclusiv cu privire la implicațiile bugetare ale acestora.
În plus, Consiliul de administrație poate decide că biroul de sprijin poate pune la dispoziție resurse financiare pentru acoperirea cheltuielilor ICNUR pentru activități care nu sunt prevăzute în acordurile de lucru. Subvențiile se înscriu în cadrul relațiilor privilegiate de cooperare stabilite între biroul de sprijin și ICNUR, astfel cum sunt definite în prezentul articol, precum și la articolul 2 alineatul (5), articolul 5, articolul 9 alineatul (1), articolul 25 alineatul (4) și articolul 32 alineatul (2). În conformitate cu articolul 75 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002, se aplică dispozițiile relevante ale Regulamentului financiar, precum și normele sale de punere în aplicare.
Articolul 51
Forumul consultativ
(1) Biroul de sprijin asigură un dialog strâns cu organizațiile societății civile și cu alte organisme relevante care sunt active în domeniul politicii în materie de azil la nivel local, regional, național, european și internațional și instituie în acest sens un forum consultativ.
(2) Forumul consultativ constituie un mijloc de a schimba informații și de a pune în comun cunoștințele. Rolul acestuia este de a asigura dialogul strâns între biroul de sprijin și părțile interesate relevante.
(3) Forumul consultativ este deschis tuturor părților interesate relevante în conformitate cu alineatul (1). Biroul de sprijin se adresează membrilor forumului consultativ în funcție de nevoile specifice care țin de domeniile identificate ca prioritare pentru activitatea biroului de sprijin.
ICNUR este membru de drept al forumului consultativ.
(4) Biroul de sprijin apelează la forumul consultativ în special pentru:
(a)
a prezenta sugestii Consiliului de administrație în ceea ce privește programul anual de lucru care urmează să fie adoptat în temeiul articolului 29 alineatul (1) litera (f);
(b)
a furniza feedback Consiliului de administrație și a propune măsurile care se impun în urma raportului anual, menționat la articolul 29 alineatul (1) litera (c), precum și în urma raportului anual privind situația azilului în Uniune, menționat la articolul 12 alineatul (1); precum și
(c)
a comunica directorului executiv și Comitetului executiv concluziile și recomandările conferințelor, seminarelor și reuniunilor care prezintă un interes pentru activitățile biroului de sprijin.
(5) Forumul consultativ se reunește de cel puțin o dată pe an.
Articolul 52
Cooperarea cu Frontex, FRA, alte organisme ale Uniunii și cu organizațiile internaționale
Biroul de sprijin cooperează cu organismele Uniunii care au activități legate de domeniul său de activitate, în special cu Frontex și cu FRA, precum și cu organizațiile internaționale competente în domeniile reglementate de prezentul regulament, în cadrul acordurilor de lucru încheiate cu aceste organisme, în conformitate cu dispozițiile din TFUE și cu dispozițiile privind competența acestor organisme.
Cooperarea permite crearea unor sinergii între organismele respective și evitarea dublării eforturilor în cazul activităților efectuate în cadrul mandatelor acestora.
Articolul 53
Acordul privind sediul și condițiile de funcționare
Dispozițiile necesare privind găzduirea biroului de sprijin în statul membru gazdă și facilitățile puse la dispoziție de statul membru gazdă, precum și normele specifice aplicabile în statul membru gazdă unde își are sediul biroul de sprijin cu privire la directorul executiv, la membrii Consiliului de administrație, la personalul biroului de sprijin și membrii familiilor acestora sunt stabilite într-un acord privind sediul încheiat între biroul de sprijin și statul membru gazdă după ce s-a obținut aprobarea Consiliului de administrație. Statul membru gazdă asigură cele mai bune condiții posibile pentru buna funcționare a biroului de sprijin, inclusiv condiții de școlarizare multilingvă și cu vocație europeană, precum și conexiuni de transport adecvate.
Articolul 54
Începerea activității biroului de sprijin
Biroul de sprijin devine pe deplin operațional până la 19 iunie 2011.
Comisia răspunde de înființarea și de începerea activității biroului de sprijin până când acesta are capacitatea operațională de executare a propriului buget.
În acest scop:
-
până în momentul în care directorul executiv își ocupă funcțiile în urma numirii sale de către Consiliul de administrație, în condițiile prevăzute la articolul 30, un funcționar al Comisiei poate exercita, în calitate de director interimar, sarcinile delegate directorului executiv;
-
funcționarii Comisiei pot exercita, sub responsabilitatea directorului interimar sau a directorului executiv, sarcinile atribuite biroului de sprijin.
Directorul interimar poate să autorizeze toate plățile acoperite de creditele prevăzute în bugetul biroului de sprijin, după aprobarea acestuia de către Consiliul de administrație și poate încheia contracte, inclusiv contracte de angajare de personal, în urma adoptării schemei de personal a biroului de sprijin.
Articolul 55
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Strasbourg, 19 mai 2010.