ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o státní podpoře C 27/09 (dříve N 34/B/09) Rozpočtová podpora ve prospěch France Télévisions, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions
(oznámeno pod číslem K(2010) 4918)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/140/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly své připomínky (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. ledna 2009 oznámila Francouzská republika Komisi, že zamýšlí poskytnout rozpočtovou podporu na rok 2009 ve výši 450 milionů EUR ve prospěch France Télévisions, začleněnou již do rozpočtového zákona. Komise ji dopisem ze dne 13. března 2009 požádala o doplňující informace, které Francouzská republika poskytla dne 25. května 2009. V tomto dopisu Francouzská republika rozšířila předmět oznámení a současně dala najevo záměr zavést dlouhodobý víceletý mechanismus veřejného financování France Télévisions, jehož součástí bude roční podpora.
(2)
Komise v dopisu ze dne 1. září 2009 jednak usoudila, že rozpočtová podpora schválená na rok 2009 je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), jednak informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně nového mechanismu veřejného financování France Télévisions v následujících letech.
(3)
Francouzská republika předložila své komentáře dne 7. října 2009.
(4)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Komise v této věci obdržela připomínky od zúčastněných stran. Předala je Francouzské republice a umožnila jí, aby se k nim vyjádřila, a její připomínky obdržela dopisem ze dne 15. ledna 2010.
(6)
Ve dnech 23. dubna, 19. května a 22. června 2010 zaslala Francouzská republika Komisi upřesnění nebo doplňující informace.
II. PODROBNÝ POPIS MECHANISMU FINANCOVÁNÍ
(7)
Víceletý mechanismus financování, který je předmětem tohoto rozhodnutí, souvisí s financováním poslání veřejné služby France Télévisions, které Komise zkoumala ve svých rozhodnutích ze dne 10. prosince 2003 (3), 20. dubna 2005 (4), 16. července 2008 (5) a 1. září 2009 (6). Představuje nicméně opatření odlišné od opatření, která byla předmětem rozhodnutí z let 2003, 2005 a 2008. Tedy konkrétněji: rozpočtové podpory, jež jsou podrobněji popsány níže, doplní veřejné zdroje přidělované France Télévisions v rámci příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, dříve nazývaného poplatek, který byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005 a který není jakožto stávající podpora pozměněn novými ustanoveními. Účelem těchto dvou veřejných zdrojů bude pokrýt náklady na poslání veřejné služby France Télévisions, snížené o nadále existující čisté příjmy z obchodních činností.
II.1 Hlavní právní základy
(8)
Hlavní ustanovení nového mechanismu veřejného financování jsou obsažena v zákoně č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o audiovizuální komunikaci a nové veřejné službě televize. Oznámená podpora je součástí širší reformy struktur a poslání obecného hospodářského zájmu veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, kterou zákon zavádí. Zákon tak pozměňuje zákonná ustanovení, jimiž se řídí poslání veřejné služby France Télévisions, zejména zákon č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tato poslání jsou dále upřesněna v seznamu úkolů a povinností a ve smlouvě o cílech a prostředcích France Télévisions, které byly schváleny prováděcími předpisy k zákonu o svobodě sdělovacích prostředků. Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 obsahuje rovněž finanční ustanovení, jimiž se na jednu stranu mění daňový zákoník, na druhou stranu stanoví zásada rozpočtové podpory pro France Télévisions začleněné v rozpočtovém zákoně.
II.2 Činnost a financování příjemce: France Télévisions
(9)
France Télévisions je akciová společnost založená podle článku 44-I zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tento pozměněný zákon zřizuje jediný podnik, France Télévisions, který seskupuje dříve samostatné právnické subjekty různých televizních kanálů. Podléhá hospodářské a finanční kontrole francouzského státu. Její akciový kapitál je rozdělen na akcie na jméno, které smí vlastnit pouze stát. V její správní radě zasedá kromě předsedy čtrnáct členů s pětiletým mandátem, a sice dva členové parlamentu jmenovaní kulturními komisemi národního shromáždění a senátu, pět zástupců státu, pět osobností jmenovaných Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání a dva zástupci zaměstnanců.
(10)
France Télévisions je přední francouzskou audiovizuální skupinou. Zaměstnává zhruba 11 000 pracovníků a zahrnuje televizní kanály France 2, France 3, France 4, France 5 a France Ô vysílající na území francouzské metropole, jakož i RFO, společnost zahrnující veřejnoprávní televizní a rádiové stanice vysílající v zámořských departementech a územích. Skupina zahrnuje rovněž reklamní agenturu, ačkoli se v současnosti zkoumá možnost osvobození od tohoto závazku, a společnosti věnující se diverzifikačním činnostem. Některé kanály France Télévisions vysílají ve velkém rozsahu v několika členských státech, zejména v Belgii a v Lucembursku.
(11)
Obrat France Télévisions za rok 2007, což bylo poslední finanční období před oznámením reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, činil 2 927 milionů EUR, z toho 64,2 % pocházelo z poplatků, 28,1 % z příjmů z reklamy (reklama a sponzorování) a 7,7 % z jiných příjmů. V letech 2003 až 2007 zůstával podíl jednotlivých složek obratu relativně stálý, přičemž příjmy z reklamy a sponzorování se pohybovaly v rozmezí 30 % a 28 %. V letech 2003 až 2007 vykazovala celá skupina každoročně lehce plusový čistý výsledek, jehož souhrnná výše za toto období činí 99 milionů EUR.
(12)
Tento trend se změnil po oznámení reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání v lednu 2008, která zahrnuje zejména budoucí ztrátu příjmů z reklamních spotů. Finanční období 2008 bylo pro France Télévisions ztrátové s čistým minusovým výsledkem [50-100] (7) milionů EUR (z toho [50-100] milionů EUR za oblast veřejné služby) způsobeným zejména značným poklesem příjmů z reklamy, kterému úplně nezabránila ani výjimečná kapitálová dotace ve výši 150 milionů EUR schválená rozhodnutím Komise ze dne 16. července 2008. V roce 2009, jakmile vstoupila v platnost reforma veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, umožnila poskytnutá rozpočtová podpora ve výši 415 milionů EUR, kterou Komise schválila svým rozhodnutím ze dne 1. září 2009, téměř vykompenzovat snížení příjmů z reklamy a skupina France Télévisions vykázala lehce přebytkový čistý výsledek ([10-20] milionů EUR). Oblast veřejné služby však zůstala lehce ztrátová ve výši [0-5] milionů EUR, přičemž plusového výsledku dosáhly obchodní společnosti skupiny.
(13)
Činnosti a řízení skupiny France Télévisions v těchto posledních letech 2004-2008 a postavení podniku v perspektivě reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání byly předmětem relativně kritické zprávy francouzského Účetního dvora „France Télévisions a nová veřejnoprávní televize“. Zpráva, na niž se odvolávají jisté třetí zúčastněné strany ve svých připomínkách, byla schválena na jednání a zveřejněna dne 14. října 2009, tedy po rozhodnutí o zahájení řízení. Zpráva odkrývá dosavadní nevyužité možnosti pokroku v řízení a ve výsledcích France Télévisions a obsahuje doporučení k budoucímu zlepšení v novém kontextu reformy.
II.3 Poslání veřejné služby France Télévisions
II.3.1 Definice poslání veřejné služby v zákoně
(14)
Pozměněný článek 43-11 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 formuluje poslání veřejné služby France Télévisions a stanoví, že veřejnoprávní kanály „sledují poslání veřejné služby v obecném zájmu. Poskytují všem složkám veřejnosti souhrn programů a služeb, které se vyznačují rozmanitostí a pluralismem, požadavky na kvalitu a inovaci, dodržování ústavně zakotvených lidských práv a demokratických zásad. Předkládají rozmanitou nabídku analogových i digitálních programů v oblastech informací, kultury, vědy, zábavy a sportu. Podporují demokratickou diskuzi, výměnu názorů mezi různými částmi obyvatelstva, jakož i sociální začlenění a občanské povědomí. Vyvíjejí činnost ve prospěch sociální soudržnosti, kulturní rozmanitosti a boje proti diskriminaci a navrhují programovou tvorbu odrážející rozmanitost francouzské společnosti. Zajišťují šíření francouzského jazyka, popřípadě regionálních jazyků, a zdůrazňují rozmanitost kulturního a jazykového dědictví Francie. Přispívají k rozvoji a šíření intelektuální a umělecké tvorby a občanských, hospodářských, sociálních, vědeckých a technických znalostí, jakož i ke vzdělávání v oblasti audiovizuálního odvětví a médií. Podporují výuku cizích jazyků. Podílejí se na výchově v oblasti životního prostředí a trvalého rozvoje. Vhodnými prostředky podporují přístup neslyšících a osob s poruchou sluchu k programům, které vysílají. Zajišťují solidnost, nezávislost a pluralismus informací, jakož i pluralistický výklad myšlenkových proudů a názorů za dodržení zásady rovného zacházení a doporučení Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace při výkonu svých poslání přispívají k vnější audiovizuální činnosti, k šíření frankofonie a kultury a francouzského jazyka ve světě. Snaží se o rozvíjení nových služeb, které by obohatily a doplnily jejich nabídku programů, jakož i nové techniky výroby a vysílání programů a služeb audiovizuální komunikace. Každý rok je parlamentu předkládána zpráva za účelem vykázání, jak jsou prováděna ustanovení tohoto článku“.
II.3.2 Promítnutí povinností veřejné služby do činnosti France Télévisions
(15)
Pokud jde o konkrétní promítnutí těchto poslání, část I článku 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 uvádí, že France Télévisions je pověřena sestavováním a plánováním televizních programů a služeb audiovizuální komunikace, jež odpovídají posláním veřejné služby vymezeným v článku 43-11 a v seznamu úkolů a povinností podle článku 48 uvedeného zákona.
(16)
Nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009 nyní stanoví jednotný seznam úkolů a povinností skupiny France Télévisions. V seznamu úkolů a povinností je vymezena činnost kanálů France Télévisions se závaznými programovými úkoly vysílání, často v době vysoké sledovanosti, každodenních kulturních pořadů, hudebních pořadů, zejména klasické hudby, za současného střídání evropských nebo regionálních orchestrů, divadelních představení nebo populárně vědeckých pořadů (články 4 až 7 seznamu úkolů a povinností). France Télévisions je rovněž povinna začlenit do souhrnu svých programů evropský rozměr, zejména vysíláním reportáží o životním stylu nebo kulturním životě v ostatních členských státech a vysíláním pořadů náboženského zaměření věnovaným hlavním náboženským vyznáním zastoupeným ve Francii (články 14 a 15 seznamu úkolů a povinností). Uvedena je rovněž povinnost sdružovat širokou a vyváženou diváckou veřejnost (článek 18).
(17)
Kromě toho jsou podle článku 53 zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků uzavírány víceleté smlouvy o cílech a prostředcích mezi státem a France Télévisions na dobu tří až pěti let. Smlouvy o cílech a prostředcích stanoví za dodržení poslání veřejné služby France Télévisions zejména:
-
prioritní směry jejího rozvoje,
-
závazky přijaté se zřetelem na tvůrčí rozmanitost a inovaci,
-
minimální výši investic France Télévisions - v procentech jejích příjmů a v absolutní hodnotě - do produkce evropských filmových a audiovizuálních děl a původní tvorby ve francouzském jazyce,
-
závazky umožňující zajistit účast a občanské povědomí znevýhodněných osob, přizpůsobení všech televizních programů neslyšícím osobám nebo osobám s poruchou sluchu,
-
závazky umožňující zajistit vysílání televizních programů, které budou pomocí vhodného zařízení přístupné nevidomým nebo zrakově postiženým osobám,
-
předpokládané náklady na její činnost v každém dotyčném roce a kvantitativní i kvalitativní ukazatele plnění a zjištěných výsledků,
-
výši veřejných prostředků, které jí mají být přiděleny, a stanovení prostředků přednostně určených na rozvoj programových rozpočtů,
-
výši očekávaného výnosu z vlastních příjmů s odlišením příjmů z reklam a sponzorování,
-
hospodářský výhled v případě placených služeb,
-
popřípadě výhled v oblasti obnovení finanční rovnováhy.
(18)
V současnosti jsou povinnosti veřejné služby France Télévisions předmětem smlouvy o cílech a prostředcích na léta 2007-2010 „France Télévisions, první soubor bezplatných televizních kanálů v éře digitálního vysílání“ ze dne 24. dubna 2007, kterou podepsali odpovědní ministři a prezident France Télévisions. V oddílu cíle I.2 „Podporovat hodnoty identity veřejné služby“ smlouva stanoví cíle konkrétní činnosti provázené kvalitativními nebo kvantitativními ukazateli, jichž má být dosaženo v těchto oblastech:
-
vysíláním kulturních programů alespoň v době vysoké sledovanosti napomáhat přístupu širší veřejnosti ke kulturním programům i z hlediska demokratizace kultury,
-
odrážet pluralismus v informacích a občanskou debatu,
-
nabízet širokou škálu sportovních disciplín s důrazem na sporty méně exponované na soukromých televizních kanálech,
-
odrážet rozmanitost a zlepšovat zviditelnění složek francouzské společnosti,
-
podporovat obranu francouzské a evropské kulturní identity, chápání fungování Evropské unie a její přínosy, jakož i výuku cizích jazyků.
(19)
Smlouva rovněž stanoví víceletý finanční plán, který obsahuje opravnou doložku, jež stanoví, že stát a skupina se v závislosti na vývoji příjmů z reklamy shodnou na úpravě potřeby veřejných zdrojů, přičemž přebytky nevyčleněné na snížení této potřeby veřejných zdrojů budou přednostně vyčleněny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(20)
Po reformě byl k platné smlouvě o cílech a prostředcích připojen dodatek na léta 2009-2012. Tento dodatek, který je co do finančního plánu podrobněji popsán níže, ještě posiluje hodnoty identity veřejné služby poskytované France Télévisions a stanoví nové kvantitativní ukazatele, jichž má být každoročně dosahováno v určitých oblastech uvedených v 18. bodě odůvodnění.
II.3.3 Zavedení nových inovativních audiovizuálních služeb
(21)
Nový seznam úkolů a povinností France Télévisions stanoví zavedení řady inovativních služeb určených k obohacení redakční nabídky, například zavedení komunikačních služeb, audiovizuálních mediálních služeb na požádání nebo doplňkových obsahů obohacujících její programy. V dodatku smlouvy o cílech a prostředcích se plánuje také zavedení inovativních služeb, zejména bezplatného nebo zpoplatněného videa na vyžádání, osobní mobilní televize, vysílání na internetu, mobilní aplikace, regionální nebo tematické WebTV.
II.3.4 Externí kontrola povinností veřejné služby, včetně zavedení nových služeb
(22)
Správní rada France Télévisions schvaluje podle článku 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 návrh smlouvy o cílech a prostředcích této společnosti a projednává její každoroční plnění, přičemž výsledek projednávání je veřejně dostupný. Smlouvy o cílech a prostředcích, jakož i případné dodatky k těmto smlouvám, se před podpisem zašlou kulturním a finančním výborům národního shromáždění, senátu a Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Výbory mohou vyslovit stanovisko ve lhůtě šesti týdnů.
(23)
Prezident France Télévisions navíc kulturním a finančním výborům národního shromáždění a senátu předloží výroční zprávu o plnění smlouvy o cílech a prostředcích. Při příležitosti předložení zprávy o plnění smlouvy o cílech a prostředcích příslušným výborům národního shromáždění a senátu prezident France Télévisions podá zprávu i o činnosti a práci interního poradního výboru odpovědného za programy, který je složen z diváků a pověřen vydáváním stanovisek a doporučení k programům.
(24)
Stejně tak se stal předběžný návrh seznamu úkolů a povinností France Télévisions, jenž byl stanoven nařízením, předmětem veřejné konzultace ve dnech 10. až 24. listopadu 2008, kdy zhruba patnáct subjektů předložilo příspěvky, jež daly podnět ke změnám původního znění, a po konzultaci bylo vydáno stanovisko Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Pokud jde o externí kontrolu jeho plnění, článek 48 zákona ze dne 30. září 1986 stanoví předkládání roční zprávy Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání kulturním výborům národního shromáždění a senátu. Zpráva bude předkládána rovněž ministerstvu kultury a komunikací.
(25)
Tyto parlamentní výbory, stejně jako Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání, mohou vyslechnout třetí strany. Ve skutečnosti jsou zúčastněné strany pravidelně vyslechnuty na této půdě a oznamují svá stanoviska k otázkám, které se týkají veřejnoprávního audiovizuálního vysílání.
II.4 Finanční vyrovnání postupného úbytku až úplného zániku reklamních spotů
(26)
Aby programová tvorba veřejnoprávního vysílání byla svobodnější a méně závislá na obchodních hlediscích, čl. 53 pododstavec VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků počítá s úbytkem a později úplným zánikem reklamních spotů: „Programy státních televizních služeb uvedených v části I článku 44, s výjimkou jejich regionálních a místních programů, vysílané mezi dvacátou a šestou hodinou, neobsahují jiné reklamní spoty než ty, které se týkají výrobků a služeb prezentovaných pod jejich obecným označením. Toto ustanovení platí rovněž pro programy, které tyto služby vysílají mezi šestou a dvacátou hodinou od ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb uvedených v téže části I na celém území metropole. Netýká se kampaní obecného zájmu“.
(27)
Ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb je stanoveno nejpozději na 30. listopad 2011. Kromě výjimky týkající se reklamy na výrobky nebo služby bez obchodní značky jsou stanoveny odchylky u vysílání reklamních spotů pro zámořské departementy a společenství nebo pro Novou Kaledonii, neexistuje-li nabídka soukromé televize s nekódovaným pozemním vysíláním.
(28)
Jak stanoví článek 53 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků, úbytek a poté zánik reklamních spotů vyplývající z provádění zákona vede k finančnímu vyrovnání od státu, které je poskytnuto France Télévisions za podmínek stanovených každým rozpočtovým zákonem. Za tímto účelem Francouzský stát vytvořil v rubrice „Média“ souhrnného státního rozpočtu nový program nazvaný „Podíl na financování veřejnoprávního audiovizuálního vysílání“. Čistě pro informaci: francouzské orgány mají za to, že podíl veřejné dotace, který doplňuje výnos z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, bude činit v roce 2010 přibližně 460 milionů EUR, v roce 2011 to bude 500 milionů EUR a v roce 2012 650 milionů EUR.
(29)
Francouzská republika prohlašuje, že veřejné financování z rozpočtové podpory bude každoročně stanoveno v závislosti na nákladech na výkon veřejné služby France Télévisions a připočteno k výnosu z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání za současného odečtení nadále existujících příjmů z obchodní činnosti. Francouzské orgány v tomto ohledu předložily odhad nákladů a příjmů veřejné služby France Télévisions sestavený podle obchodního plánu na léta 2009-2012 a shrnutý níže:
Tabulka 1
Odhad příjmů a nákladů France Télévisions v souvislosti s poskytováním veřejné služby v letech 2010-2012
(v mil. EUR)
2010
2011
2012
Rozpočet
Rozp. odh.
Rozp. odh.
A/Veřejné zdroje
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Jiné zdroje (reklama, sponzorování atd.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Hrubé náklady veřejné služby
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Čisté náklady veřejné služby (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Rozdíl čisté náklady veřejné služby - veřejné zdroje (D + A)
[- 50-50]
[- 50-50]
[- 50-50]
Zdroj: Připomínky Francie ze dne 15. ledna 2010.
(30)
Výše uvedená tabulka ukazuje odhad schodku odpovídajícího nekrytým čistým nákladům k tíži veřejné služby France Télévisions v letech 2010 a 2011. Tento schodek by měl být částečně snížen v roce 2012, kdy se počítá s mírným přebytkem ve výši [30-50] milionů EUR, čili [0-5] % čistých nákladů veřejné služby. Tento odhad přebytku na rok 2012 (pokud by se ve skutečnosti potvrdil, což předpokládá, že se příjmy a náklady budou vyvíjet přesně podle odhadu) zůstane nižší než kumulovaný schodek plánovaný na roky 2010 a 2011. Podle stávající smlouvy o cílech a prostředcích budou muset být přebytky nepřidělené na snížení potřeb veřejných zdrojů přednostně přiděleny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby. Ta je běžně určena k tvorbě programů, případným přebytkem by se tedy neměla financovat obchodní činnost.
(31)
Je třeba poznamenat, že obchodní plán na léta 2009-2012 převzatý v kapitole V dodatku ke stávající smlouvě o cílech a prostředcích nahrazuje finanční složku smlouvy, která byla uzavřena v dubnu 2007, s ohledem na nový rámec stanovený reformou a na související finanční důsledky. Obchodní plán počítá se snížením celkových hrubých nákladů na poskytování veřejné služby za období 2010-2012, se současným snížením provozních nákladů ve srovnání s původní smlouvou, snížením nákladů na vysílání a využitím synergických účinků vyplývajících ze společného podniku, a to navzdory zavedení nových nákladových položek spojených s reformou.
(32)
Pokud jde o příjmy: ačkoli plánované veřejné příjmy rostou, úplně nezajišťují vyrovnanost účtů v období 2010-2012 a jak je uvedeno v tabulce 1, jsou stále nižší než hrubé náklady veřejné služby, takže odhadovaná finanční rovnováha závisí na příjmech z obchodní činnosti, které budou každoročně přetrvávat. Z obchodního plánu je také zřejmé, že podnik i stát mají zájem na rychlejším dosažení rovnováhy, než bylo původně plánováno. Dále je v něm upřesněna potřeba přesného a pravidelného monitorování s ohledem na pozitivní nebo negativní události.
II.5 Určení maximální výše veřejných zdrojů
(33)
Článek 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků upřesňuje také, že: „Veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního vysílání náhradou za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesáhnou výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby v rámci řízení, jež vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005, které se týká použití zdrojů z televizních poplatků (8).
(34)
Podle výše uvedeného závazku převzalo nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace ve svém článku 2 doslovné znění článku 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na plnění povinností veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení ukládá ve svém článku 3 skupině France Télévisions a jejím dceřiným společnostem povinnost, aby při všech obchodních činnostech dodržovala tržní podmínky a aby nezávislý subjekt vypracoval výroční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu.
(35)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení byly schváleny za rok 2007 auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2.
II.6 Nové poplatky stanovené reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(36)
Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 rovněž pozměnil daňový zákon za účelem zavedení nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací.
II.6.1 Poplatek z reklamních spotů
(37)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIf, která zavádí poplatek, jemuž podléhají všichni poskytovatelé televizních služeb se sídlem ve Francii. Základem poplatku jsou celkové částky (bez DPH) placené inzerenty za vysílání jejich reklamních spotů dotyčným poplatníkům nebo produkčním vedoucím reklamních spotů, po odečtení částek zaplacených v rámci daně stanovené v článku 302a KC všeobecného daňového zákoníku, kterou musí zaplatit poskytovatelé a distributoři televizních služeb vysílající audiovizuální díla, jež jsou způsobilá k čerpání podpory ze Státního filmového centra. Tyto částky jsou předmětem paušálního snížení o 4 %. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 3 % na část ročních plateb (bez DPH) připadající na každou televizní službu, která převyšuje 11 milionů EUR.
(38)
Pro jiné televizní služby než ty, které jsou šířeny pozemním analogovým vysíláním, je však tato sazba stanovena pro rok 2009 na 1,5 %, pro rok 2010 na 2 % a pro rok 2011 na 2,5 %. Až do roku ukončení pozemního analogového vysílání televizních služeb na metropolitním území je pro všechny poplatníky přechodně stanovena maximální výše poplatku na 50 % zvýšení jeho základu oproti roku 2008, zjištěného v kalendářním roce, za nějž bude poplatek splatný. Částka poplatku v žádném případě nesmí být nižší než 1,5 % základu. V případě poskytovatelů televizních služeb, jejichž dosažená každodenní sledovanost mimo metropolitní Francii je vyšší než 90 % jejich celkové sledovanosti, je částka pro výpočet poplatku snížena o částky zaplacené za vysílání reklamních spotů určených pro evropský nebo světový trh, vynásobené podílem celkové roční sledovanosti dosažené mimo metropolitní Francii.
II.6.2 Poplatek z elektronických komunikací
(39)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIg, jež zavádí poplatek, který musí zaplatit každý subjekt elektronických komunikací, jenž poskytuje službu ve Francii a který byl předem přihlášen u Regulačního úřadu pro elektronické komunikace (Autorité de régulation des communications électroniques). Tento poplatek se vyměřuje z částky (bez DPH) předplatného a jiných částek zaplacených uživateli za služby elektronických komunikací, které poskytují subjekty elektronických komunikací, po odečtení částky odpisů účtovaných v průběhu uzavřeného účetního období za rok, v němž se poplatek stal splatným, pokud se vztahují na materiál a vybavení, jež subjekty získaly po nabytí účinnosti zákona pro potřeby infrastruktur a sítí elektronických komunikací zřízených na území státu a jejichž doba odpisování činí nejméně deset let. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 0,9 % na část základu poplatku, jež převyšuje 5 milionů EUR.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(40)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla za to, že vyrovnávací platba zamýšlená počínaje rokem 2010 může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je podle čl. 106 odst. 2 SFEU třeba prozkoumat podle zásad a prováděcích předpisů pro veřejné služby rozhlasového vysílání.
(41)
Pokud jde o existenci činnosti veřejné služby, jejíž poslání byla jasně stanovena úředním aktem a jež podléhá přiměřeným kontrolním mechanismům, Komise bez pochybností dospěla k závěru, stejně jako ve svých rozhodnutích z prosince 2003, dubna 2005, července 2008 a září 2009, že poslání veřejné služby France Télévisions jsou jasně stanovena úředními akty vydanými nebo schválenými francouzským státem podle pravidel, kterými se stanoví nezávislá kontrola France Télévisions.
(42)
Naproti tomu, pokud jde o zkoumání přiměřenosti zamýšleného finančního vyrovnání v porovnání s čistými náklady na poskytování veřejné služby, Komise mimo jiné s přihlédnutím k účinkům podpory vyjádřila pochybnosti ohledně dvou otázek:
-
na jednu stranu ohledně rizika nadměrného vyrovnání čistých nákladů veřejné služby za rok 2012 a pravděpodobně i za roky 2010 a 2011, zatímco Komise k těmto rokům neměla k dispozici tak podrobné informace jako ty, které francouzské orgány poskytly za rok 2009, a
-
na druhou stranu ohledně možné existence vztahu závazného určení mezi příjmy z poplatků z reklamy a elektronických komunikací a podporou určenou pro France Télévisions, a pokud by bylo možno takový vztah prokázat, ohledně jejich negativních dopadů a jejich slučitelnosti se Smlouvou, zejména v rámci hodnocení reformy financování skupiny France Télévisions z hlediska hospodářské soutěže, které chybělo.
(43)
Komise kromě toho francouzské orgány upozornila na přijetí svého sdělení dne 2. července 2009 o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (9) (dále jako „sdělení o vysílání“), jež je použitelné na podporu oznámenou již po jeho zveřejnění, a francouzské orgány vyzvala, aby k tomuto revidovanému sdělení přihlédly ve svých připomínkách.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(44)
Společnost Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SACD) ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 upozorňuje Komisi na význam povinností, které musí France Télévisions plnit, aby podporovala národní audiovizuální tvorbu. Tento význam byl koncem roku 2008 údajně posílen mezioborovou dohodou, která má být zahrnuta do budoucí smlouvy o cílech. France Télévisions tak bude muset v roce 2010 vynaložit na národní audiovizuální tvorbu 19 % z obratu zahrnutého do základu za rok 2009 a tento podíl bude muset být v roce 2012 zvýšen na 20 %, tedy na 420 milionů EUR. Stejný podíl v případě TF1 je naopak omezen na 12,5 % a u stanice M6 a u pozemních digitálních televizních kanálů nepřekročí 11 %. Závazek ve prospěch filmové tvorby rovněž poroste každoročně v průměru o více než 1,2 % až do roku 2012. Současně se zrušením reklamy by došlo k růstu nákladů na programovou skladbu v oblasti děl z vlastní a nedovážené produkce, o čemž svědčí závazek ve prospěch inovativní a kvalitní veřejné služby.
(45)
Svaz La Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) se ve svých připomínkách ze dne 30. října 2009, k nimž se připojila Iliad jakožto nečlen FFTCE, domnívá, že zrušení komerční reklamy jako takové nepřispívá k poslání veřejné služby France Télévisions. Vzhledem k tomu, že reklama není nedílnou součástí tohoto poslání, jakákoli dotace, cílená výhradně na vyrovnání ušlého zisku bez ohledu na skutečné poslání, by byla sama o sobě státní podporou v rozporu s čl. 106 odst. 2 a článkem 107 SFEU. Tato vyrovnávací platba musí krýt vlastní náklady veřejné služby, které se musí objevit v oddělených účtech. Výše dotace je ovšem zřejmě stanovena pro nadcházející roky na základě odhadu ztráty příjmů z obchodní činnosti, což za zhoršené situace na trhu vážně narušuje hospodářskou soutěž se soukromými provozovateli vysílání. Zatímco celkový obrat z reklamy France Télévisions by za zhoršené situace na trhu bezpochyby nedosáhl 500 milionů EUR, francouzské orgány se zavázaly zaplatit v roce 2009 450 milionů EUR pouze za zrušení reklamy po 20 hodině. V budoucnosti budou údajně příjmy z dotace také mnohem vyšší než příjmy z reklamních spotů, jichž by bylo dosaženo bez uskutečnění reformy.
(46)
Pokud jde o poslání služby obecného hospodářského zájmu, FFTCE poznamenává, že povinnosti, které France Télévisions ukládají stanovy Evropské vysílací unie (Union Européenne de Radiotélévision - UER) jakožto jejímu členu, již existovaly a budou pro ni použitelné, ačkoli nejsou začleněny do francouzského zákona. Omezení uložená zákonem, ostatně velmi neurčitá, se podstatně neliší od omezení vyplývajících ze stanov UER, jimž podléhají rovněž stanice TF1 a Canal + jakožto členové, takže vyrovnávací dotace podle zákona musí být označena za státní podporu.
(47)
FTTCE má nakonec za to, že nový poplatek z obratu subjektů elektronické komunikace zavedený reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání je určen k financování France Télévisions. Kromě vztahu závazného určení, který orgány ve svých prohlášeních potvrdily, ovlivňují změny v jeho základě a sazbě výši dotace. Zavedení takového poplatku však porušuje článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (10), neboť členské státy nemohou subjektům ukládat žádný další poplatek z obratu, než je stanoveno touto směrnicí.
(48)
Svaz Association des chaînes privées (Sdružení soukromých televizních kanálů) se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že špatné řízení France Télévisions, na jehož četné příklady poukázal Účetní dvůr, zhoršuje zjištěný inflační dopad na trh programové tvorby a nákup vysílacích práv. V případě, že se nevede analytické účetnictví, vyvolá absence kontroly nákladů nejistoty, pokud jde o vymezení nákladů na výkon poslání veřejné služby, jež mají být financována, a tím vznikne i vážné riziko nadměrné vyrovnávací platby. Jelikož řada náznaků nasvědčuje tomu, že nový audiovizuální poplatek bude určen pro France Télévisions, jeho odvod do státního rozpočtu nesleduje jiný účel než uniknout kontrole Komise. Tento poplatek nutí konkurenty France Télévisions, aby financovali podporu, přičemž způsobuje narušení, které je ještě zhoršeno nedostatečnou diferenciací mezi programy jednotlivých kanálů v historii televize.
(49)
Evropská vysílací unie (UER) ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 zdůrazňuje nevyhnutelně výhledový charakter všech víceletých odhadů nákladů a příjmů provozovatele veřejnoprávního vysílání, které Francie předložila. Tyto odhady musí zajistit dlouhodobý finanční výhled, a danému subjektu tak umožnit zabezpečení zcela nezávislé nepřetržité služby. Korekci případných odchylek v odhadech mají zajistit mechanismy vytvořené ex post. Rozhodnutí Komise se musí týkat výpočetních parametrů ex ante a těchto mechanismů, aniž by omezovalo skutečnou výši budoucí vyrovnávací platby schválením pouze odhadovaných nákladů a příjmů, jinak by Komise stanovila a kontrolovala roční výše režimu podpor spíše než režim samotný. UER také vyjadřuje obavu, že se Komise snaží zjistit odhadovanou výši synergických účinků a zvýšení účinnosti v budoucích letech, neboť účinnost, s níž se služba obecného hospodářského zájmu poskytuje, uniká kontrole Komise podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(50)
Sdružení evropských komerčních televizních společností - Association des Télévisions Commerciales européennes (ACT) - ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 podporuje rozhodnutí Francouzské republiky podstatně omezit komerční reklamu u svého provozovatele veřejnoprávního vysílání. ACT poznamenává, že v daném případě nebyly splněny dvě podmínky judikatury Altmark (11), takže zamýšlený rozpočtový příspěvek představuje podporu. ACT má nicméně za to, že je-li systém financování podpory prostřednictvím poplatku vybíraného z reklamních příjmů konkurentů považován za slučitelný s právem Unie, výhody ze stažení z trhu by byly značně sníženy, zatímco takový systém by mohl v určitých ohledech způsobit větší narušení než tradiční podvojné systémy veřejného a komerčního financování.
(51)
ACT má za to, že povinnosti veřejné služby France Télévisions se údajně od roku 1994 podstatně nezměnily a jsou obdobné jako povinnosti jiných soukromých provozovatelů vysílání. Rovněž odhady vyrovnání ztráty příjmů z reklamy jsou až do roku 2012 neurčité a neberou v úvahu ani snížení s nimi spojených investičních nákladů, ani možné snížení nákladů na programovou tvorbu, která méně podléhá omezením kladeným inzerenty, ani očekávané zisky ze synergických účinků. Mechanismus přizpůsobení veřejných příjmů a příjmů z obchodní činnosti nákladům, stanovený ve smlouvě o cílech a prostředcích, by měl být přezkoumán, zejména s ohledem na proměnlivost příjmů z obchodní činnosti, jinak by Komise neměla k dispozici důvěryhodné informace, aby mohla určit skutečné náklady na poskytovanou službu a případnou nadměrnou vyrovnávací platbu. Toto ověření by bylo provedeno, aniž by podnik vedl analytické účetnictví, jak zjistil Účetní dvůr.
(52)
Nakonec má ACT za to, že podpora je fakticky financována novými poplatky, které zavádí reforma, a že pokud jde o poplatek z audiovizuální reklamy, tento poplatek zavádí ve Francii model financování veřejné služby konkurenty, od něhož bylo jinde upuštěno. Mechanismus podpory však chrání zdroje France Télévisions, ačkoli je čím dál zjevnější, že inzerenti nepřenesou celou svoji poptávku na konkurenční kanály. Kromě toho by takový mechanismus zvětšil překážky vstupu na francouzský trh.
(53)
France Télévisions se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že oznámený mechanismus jí neposkytuje žádné hospodářské zvýhodnění vůči jejím konkurentům, neboť i když je chráněna před ztrátou příjmů z obchodní činnosti, stát jí na druhé straně uložil omezení v jiné oblasti, kde není omezen žádný ze soukromých objektů na trhu: ukončení vysílání reklamy. Až nabude ukončení vysílání reklamních spotů účinnosti, zmizí jakékoli narušení hospodářské soutěže na tomto trhu, zatímco tlak na konkurenty v oblasti sponzorování bude vzhledem k omezené existenci skupiny France Télévisions nulový. Pokud jde o nákup audiovizuálních práv zvaných „premiums“, zatímco kanál TF1 dosáhl 96 nejvyšších sledovaností ze 100 a v roce 2008 18 z 20 nejvyšších sledovaností, France Télévisions nemá žádnou výhradní smlouvu s velkými americkými distribučními společnostmi. Kromě toho musí investovat do audiovizuální tvorby s požadavky na kvalitu, jež jsou neslučitelné s cíli sledovanosti komerčních televizních kanálů. Pokud jde o prodej programů, domnívá se, že je zastoupena pouze okrajově.
(54)
France Télévisions má navíc za to, že jelikož částka, která jí bude přidělena, závisí každý rok předběžně, konkrétně a objektivně na nákladech na její poslání, s korekcí ex post v případě odchylky od skutečných nákladů, splňuje oznámený mechanismus druhou podmínku judikatury Altmark. Čtvrtá podmínka této judikatury by byla rovněž splněna, neboť synergických účinků, kterých v minulosti nebylo možno využít, bude možné využít po právní reorganizaci a změně stanov; tato čtvrtá podmínka nevyžaduje, aby byla služba poskytována za co nejnižší náklady, ale aby tyto náklady odpovídaly nákladům průměrného a řádně řízeného podniku.
(55)
Pokud jde o podmínky slučitelnosti oznámeného mechanismu s vnitřním trhem: jelikož má tento mechanismus nadále existovat ještě mnoho let, nebude podle France Télévisions možné s dostatečnou jistotou zjistit čisté náklady veřejné služby tak, aby mohla Komise provést kontrolu ex ante a ověřit, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě. Zatímco informativní odhady na léta 2010 až 2012 nejsou neslučitelné s možností dosáhnout přiměřeného zisku nebo s možností vytvořit rezervu omezenou na 10 % ročních výdajů na veřejnou službu, zákonná ustanovení a právní předpisy zřizující kontrolu ex post umožní v každém případě zajistit přiměřené financování. France Télévisions se domnívá, že - vzhledem k tomu, že kolísání nákladů na její programovou skladbu závisí na jejích redakčních výběrech - je povinna plnit pouze zákonem uložené povinnosti veřejné služby a že má Francouzská republika naprostou volnost při vymezování jejich obsahu. Tyto povinnosti se kromě toho projevují v požadavku na sledovanost, který se ukončením vysílání reklamních spotů nezmírnil. Naopak bude muset být získán větší počet programů.
(56)
Televizní kanál Métropole Télévisions (M6) má ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 za to, že zamýšlený systém financování představuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, zejména pokud by nebyly splněny druhá a čtvrtá podmínka judikatury Altmark: vyrovnávací platbu založenou na odhadu ztráty obchodních příjmů, které jsou svou povahou (a v praxi) proměnlivé, nelze považovat za vycházející z objektivních a transparentních výpočetních parametrů nákladů veřejné služby. Základem pro výpočet kromě toho nejsou náklady průměrného a řádně řízeného podniku tohoto odvětví, nýbrž náklady skupiny France Télévisions, která je podle četných informací řízena neefektivně, což zvyšuje náklady veřejné služby, které společenství nese.
(57)
Pokud jde o slučitelnost opatření s vnitřním trhem, M6 má za to, že zamýšlený systém financování je nezákonný, neboť strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě za náklady veřejné služby. Směrnice Komise (ES) č. 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (12) ukládá Francii, aby veškeré náklady a výnosy služby obecného zájmu byly správně přičteny na základě důsledně uplatňovaných zásad analytického účetnictví. Jak však zdůraznil Účetní dvůr, France Télévisions takové účetní nástroje nemá. K výpočtu výše vyrovnávací platby by tedy nemohl sloužit žádný objektivní údaj. K nadměrné vyrovnávací platbě by nevyhnutelně došlo, neboť dotace je vypočtena na základě příjmů z obchodní činnosti, které nespadají do poslání veřejné služby, ani nemohou být zohledněny v jejích nákladech. Nahodilá povaha odhadů ušlých příjmů a neexistence analýzy nákladů by nevyhnutelně způsobily také nadměrnou vyrovnávací platbu.
(58)
Zahrnutí nových poplatků do mechanismu financování zhoršuje negativní dopady podpor na trhy, na nichž se nakupují audiovizuální práva a kde špatné řízení France Télévisions zaštítěné veřejnými podporami zvyšuje náklady konkurentů, a na reklamní činnost, kterou France Télévisions přenese do oblasti sponzorování, aniž by kanál M6 s ohledem na svůj odlišný profil sledovanosti mohl obsadit prostor, který France Télévisions opustila. Za těchto podmínek by mohlo být oprávněné pouze financování ex post. Mechanismus by byl tudíž strukturálně nezákonný, pokud by nebyly zavedeny mechanismy nezávislé kontroly ex post, která by zaručila, že nedojde k nadměrné vyrovnávací platbě na základě reálných číselných údajů, přičemž podle M6 by zavedení těchto mechanismů ve Francii by bylo neúčinné.
(59)
Ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 staví televizní kanál Télévision Française 1 (TF 1) reformu financování France Télévisions do kontextu strukturálních změn ovlivňujících trh s reklamou, na němž dochází k silnému rozvoji internetu. Televize představovala v roce 2008 pouze asi 11 % z 33 miliard EUR výdajů na komunikace inzerentů. Obrat z reklamy televizních kanálů vysílajících pozemní digitální cestou vzrostl od ledna do září 2009 o 60 % oproti poklesu o 8 % v případě všech tří soukromých kanálů v historii televize. Daně a poplatky odvedené TF1 za rok 2008 představují 60 % jeho výsledku. Víceleté smlouvy o nabývání vysílacích práv, cenová inflace a nepružnost nákladů včetně nákladů na programovou skladbu, jež jsou způsobeny právními požadavky v oblasti produkce a vysílání francouzských a evropských děl, jež představují 30 % z celkového objemu poplatků, zmenšují podle TF1 jeho manévrovací prostor. Skutečnost, že bude podléhat novému audiovizuálnímu poplatku, by posílila narušení hospodářské soutěže na trhu.
(60)
Možný přesun poptávky inzerentů na TF1 je veřejně oznámeným předmětem poplatku z audiovizuální reklamy. Nejenže k očekávanému přesunu obratu ve výši 350 milionů EUR na všechny tři pozemní televizní kanály v roce 2009 nedošlo, tyto kanály dokonce vykázaly pokles o 450 milionů EUR oproti odhadům. Kromě toho by byl rozsah tohoto přesunu každopádně omezen právními předpisy, které při provádění práva Evropské unie omezují čas vysílání reklam na maximálně dvanáct minut za jednu vysílací hodinu, pokud se nepřekročí celodenní průměr šesti minut za hodinu.
(61)
TF1 se domnívá, že poplatek představuje státní podporu ze dvou důvodů: tím, že France Télévisions již ve skutečnosti nebude povinna platit poplatek po 30. listopadu 2011 (k tomuto datu bude povinna ukončit vysílání reklamních spotů a částky za ně inkasované tvoří základ poplatku), a za druhé tím, že France Télévisions obdrží zdroje takto získané, neboť z četných vládních a parlamentních prohlášení při debatách o návrhu zákona vyplývá, že tento poplatek je určen na financování podpory. Při posuzování podpory by tedy měl být vzat v úvahu režim zdanění určený na financování podpory, a to nezávisle na jeho zákonnosti.
(62)
Kanál TF1 se domnívá, že jeho povinnosti jsou srovnatelné a s povinnostmi skupiny France Télévisions, jejíž programy se takřka neliší od jejích. I když TF1 vítá přepracování smlouvy o cílech a prostředcích a seznamu úkolů a povinností v důsledku reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, má s odvoláním na stanovisko Účetního dvora za to, že nabídka veřejnoprávního vysílání je nedostatečně individualizována. Tak je zdůrazněno, že v dřívějších seznamech úkolů a povinností představovaly kvantitativní povinnosti vysílání 10 % programové skladby.
(63)
Stejně tak nedostatečná je kontrola nákladů a kvalita řízení France Télévisions, jež způsobují, že veřejná služba není poskytována za nejnižší náklady pro společenství a vzniká riziko nadměrné vyrovnávací platby. Komise by také v tomto ohledu měla prověřit růst zisků z obchodních činností, synergické účinky, které by měly po roce 2009 vyplynout ze založení jediného podniku France Télévisions, a sebemenší tlak na náklady na programovou skladbu vyplývající z menší závislosti inzerentů.
V. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY
(64)
Pokud jde o použití čl. 106 odst. 2 SFEU, Francouzská republika se ve svých připomínkách předaných dne 7. října 2009 a následně upřesněných odvolává zejména na pochybnosti Komise vyjádřené na jednu stranu ohledně přiměřenosti veřejného financování a rizika nadměrné vyrovnávací platby, na stranu druhou ohledně zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání za účelem posouzení slučitelnosti oznámeného opatření s vnitřním trhem.
V.1 Přiměřenost financování a kontrola ex-post rizika nadměrné vyrovnávací platby
(65)
Francouzská republika upřesňuje, že oznámené opatření není vyrovnávací platbou za ztrátu příjmů skupiny France Télévisions z reklamy, i když odhadované částky uvedené pro informaci k tomu přihlížejí, nýbrž jde o financování určené ke krytí nákladů na plnění poslání veřejné služby. Potřeby financování se budou muset vyvíjet v závislosti na změnách nákladů na programovou skladbu, na kolísání příjmů z obchodní činnosti nebo na vysílacích prostředcích.
(66)
Francouzská republika zdůrazňuje, že potvrzení ex ante týkající se neexistence rizika nadměrné vyrovnávací platby je nutno provést ověřením existence kontrolních mechanismů stanovených právními a správními předpisy v souladu s judikaturou a prováděcí praxí Komise, a nikoli s ohledem na uvedené odhadované orientační částky dotace a budoucích nákladů. Orientační částky jsou uvedeny pro ilustraci na základě obchodního plánu schváleného orgány dozoru a France Télévisions. Metoda výpočtu dotace nespočívá v odhadu snížení příjmů France Télévisions z reklamy. Výpočet bude spočívat v obecném vzorci: pro každý rok bude kombinovaná částka příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání a rozpočtové dotace - při dodržení závazků Francouzské republiky a kontrolních mechanismů ex post stanovených právními a správními předpisy - úměrná nákladům na poslání veřejné služby France Télévisions sníženým o příjmy z obchodní činnosti.
(67)
Kromě toho, pokud jde o nové inovativní audiovizuální služby uvedené ve sdělení o vysílání, Francouzská republika zdůrazňuje, že některé jsou již uvedeny v novém seznamu úkolů a povinností France Télévisions a v pozměněné smlouvě o cílech a prostředcích, které byly a budou předmětem předběžných a pravidelných kontrol a konzultací, jež jsou popsány výše. Pokud jde o budoucí vývoj, Francie se domnívá, že zavedení každé významné nové služby musí být zapracováno do smlouvy o cílech a prostředcích, na niž se budou vztahovat tytéž kontroly.
(68)
Kromě toho, vzhledem k nabytí účinnosti sdělení o vysílání po zahájení tohoto řízení se Francouzská republika zavazuje ke zdokonalení svého systému finanční kontroly ex post, aby vyhověla nově upřesněným pravidlům tohoto sdělení ve věci mechanismu finanční kontroly. Bylo tak stanoveno, že se změní článek 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007. Účelem této změny je:
-
zajistit, aby zpráva o oddělených účtech - což je požadavek umožňující zajistit kontrolu, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě - byla, podobně jako zpráva podle článku 3, kontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
zdokonalit funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením Komise o vysílání.
(69)
Francouzské orgány se za účelem zdokonalení informovanosti Komise v průběhu prvních let reformy, která byla zahájena zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, rovněž zavazují sdělovat Komisi v letech 2010 až 2013:
-
zprávy vypracované podle článků 2 a 3 výše uvedeného pozměněného nařízení ve lhůtě nejpozději šesti měsíců po schválení účtů valnou hromadou, včetně údajů týkajících se vývoje podílů na trhu s reklamou od roku 2007,
-
veřejné údaje o monitoringu plnění poslání veřejné služby France Télévisions, jako je výroční zpráva o televizních kanálech vypracovaná Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání (ustanoveno článkem 18 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986) a zápis ze slyšení prezidenta France Télévisions před parlamentními výbory (kulturní a finanční výbory národního shromáždění a senátu) ohledně ročního plnění smlouvy o cílech a prostředcích (jak stanoví článek 53 výše uvedeného zákona).
V.2 Zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(70)
Francouzská republika má za to, že ve svém oznámení nepřihlédla k novým poplatkům z reklamy a elektronických komunikací. I když byly tyto poplatky zavedeny stejným legislativním nástrojem, kterým byla zavedena reforma, nespadají do oznámeného opatření.
(71)
Francouzská republika upřesňuje, že veřejná prohlášení před hlasováním o zákonu, o němž se zmiňuje rozhodnutí o zahájení řízení, později popřená ustanoveními tohoto zákona, nepostačují ke zjištění vztahu závazného určení mezi poplatky a financováním podpory podle práva Evropské unie. Podle francouzského práva jsou tyto poplatky vybírány ve prospěch souhrnného státního rozpočtu, přispívají k financování veškerých veřejných výdajů a odpovídají zásadám rozpočtové univerzálnosti a jednotnosti, které jsou součástí ústavnosti veřejných financí jako celku. Podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může částečné nebo úplné přidělení zdroje určeného ve prospěch státu právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona, který v daném případě neexistuje.
(72)
Francouzská republika kromě toho zdůrazňuje, že neexistuje návrh směřující k vytvoření vztahu závazného určení mezi uvedenými poplatky a financováním France Télévisions. Upřesňuje, že pokud by měla být zvažována změna struktury režimu, francouzské orgány by přikročily k novému oznámení Komisi podle ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
VI.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(73)
Článek 107 odst. 1 SFEU stanoví, že: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“. Tyto prováděcí podmínky jsou zkoumány níže:
VI.1.1 Státní zdroje
(74)
Rozpočtové podpory, které jsou předmětem tohoto oznámení, budou každoročně začleněny do rozpočtového zákona stanovujícího rozpočet francouzského státu. Jedná se tedy o opatření poskytnutá prostřednictvím státních zdrojů.
VI.1.2 Selektivní hospodářské zvýhodnění
(75)
Mechanismus rozpočtové podpory doplňující veřejné zdroje poskytnuté skupině France Télévisions je selektivní, neboť z něho bude mít výhody pouze France Télévisions. Roční rozpočtová podpora provozu, která má zejména umožnit, aby podnik pokračoval v činnosti, jej ochrání před ztrátou obchodních příjmů z reklamy, které až dosud částečně financovaly jeho výdaje a investice. France Télévisions tak bude moci dosáhnout takového podílu sledovanosti, který by bez rozpočtové podpory nemohla očekávat. Dostává se jí tak hospodářského zvýhodnění, jehož by nemohla dosáhnout jiným způsobem, nebo v tomto případě podpory, kterou by za jiných tržních podmínek, to znamená takových, za nichž působí její soukromí konkurenti, nezískala.
(76)
Komise kromě toho poznamenává, že Francouzská republika nevyslovila připomínky zpochybňující hodnocení Komise v rozhodnutí o zahájení řízení v tom ohledu, že by plánované dotace nesplňovaly kumulativní kritéria judikatury Altmark, a poskytovaly by tudíž hospodářské zvýhodnění představující státní podporu (13). Kromě toho poznamenává, že bez újmy na pozdějším vývoji řízení a výsledků France Télévisions v budoucích letech, zpráva francouzského Účetního dvora o France Télévisions - která byla zveřejněna v říjnu 2009 po rozhodnutí o zahájení řízení - podporuje její argumentaci, podle níž čtvrtá podmínka nebyla splněna.
(77)
Z předchozího zkrátka vyplývá, že rozpočtové podpory pouze pro skupinu France Télévisions prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu poskytují tomuto podniku selektivní zvýhodnění.
VI.1.3 Narušení hospodářské soutěže a nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy
(78)
France Télévisions působí v oblasti produkce a vysílání programů, které komerčně využívá, a to zejména vysíláním placené reklamy inzerentů nebo sponzorovaných programů ve své programové tvorbě a prodejem svých vysílacích práv nebo nákupem takových práv. Tyto obchodní činnosti jsou prováděny v konkurenci s jinými televizními kanály, jako například TF1, M6 a Canal+, zejména ve Francii, kde France Télévisions, jak zdůrazňují francouzské orgány, představuje čelní audiovizuální skupinu. Podíl France Télévisions by v roce 2010 měl činit asi 10 %, což by z ní stále činilo třetího nejvýznamnějšího dodavatele na francouzském trhu.
(79)
Až do termínu zrušení komerční reklamy koncem roku 2011 bude France Télévisions nadále působit na francouzském trhu televizní komerční reklamy v konkurenci s jinými provozovateli vysílání, i když vysílací časy budou omezeny. France Télévisions bude moci i po roce 2011 nabízet své služby inzerentům v oblasti reklamy na výrobky pod jejich obecným označením nebo v oblasti sponzorování pořadů v konkurenci s ostatními provozovateli vysílání působícími ve Francii. I když konkurenti France Télévisions plně využijí téměř úplného ústupu France Télévisions z trhu s reklamou, ke kterému došlo následkem reformy, France Télévisions bude na tomto trhu přesto nadále působit. Na základě odhadů příjmů z reklamy a sponzorování France Télévisions, které předložily francouzské orgány, si France Télévisions co do obratu a tržního podílu stálých konkurentů ve srovnání s rokem 2007 udrží v roce 2012 ještě 3,3 % trhu oproti více než zhruba 50 % v případě TF1 a 20 % v případě M6.
(80)
France Télévisions bude moci dosáhnout podílu na sledovanosti, kterého by nemohla dosáhnout bez dotčené rozpočtové podpory, což může mít dopad na sledovanost jiných provozovatelů vysílání, a tudíž na jejich obchodní činnost, čímž by došlo k porušení podmínek hospodářské soutěže. France Télévisions každopádně bude také nadále působit na trzích nákupu a prodeje audiovizuálních práv, její vyjednávací možnosti zůstanou díky uvedené podpoře zachovány. Pokračující investování do programové tvorby, které rozpočtové podpory umožňují, ovlivňuje tudíž míru, v níž může France Télévisions na těchto trzích nakupovat nebo prodávat.
(81)
Z výše uvedeného vyplývá, že rozpočtové podpory prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu pouze ve prospěch skupiny France Télévisions narušují nebo přinejmenším ohrožují hospodářskou soutěž v komerčním provozování vysílání ve Francii a v určité míře v jiných členských státech, kde se programy France Télévisions vysílají.
(82)
Trhy prodeje a nákupu audiovizuálních programů a vysílacích práv, na nichž France Télévisions působí, mají mezinárodní rozměr, i když nabytí práv je obvykle územně omezeno hranicemi členského státu. Kromě toho je vysílání programů France Télévisions, které může pokračovat díky státní podpoře, přijímáno v dalších členských státech, například v Belgii a v Lucembursku. France Télévisions vysílá také programy prostřednictvím internetu, které jsou dostupné i mimo území Francie.
(83)
Za těchto podmínek mohou zamýšlené rozpočtové podpory porušit podmínky hospodářské soutěže a nepříznivě ovlivnit obchod mezi členskými státy.
VI.1.4 Závěr ohledně existence státní podpory
(84)
Vzhledem k výše uvedenému představují rozpočtové podpory, které Francouzská republika zamýšlí poskytnout France Télévisions, státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je nutno posoudit.
VI.2 Slučitelnost podle čl. 106 odst. 2 SFEU
(85)
Ustanovení čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
(86)
Komise ve svém sdělení o vysílání formuluje zásady, jimiž se řídí při uplatňování článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU o financování organizací veřejnoprávního vysílání státem. Posouzení Komise se v tomto ohledu týká obou následujících hledisek:
-
existence přesné a jasné definice poslání veřejné služby v úředním aktu, včetně poskytování významných nových služeb, podléhající mechanismům účinné kontroly subjektem nezávislým na provozovateli vysílání,
-
přiměřenost a transparentnost veřejného financování vyrovnávacích plateb nezbytných k tomuto poslání, aniž by vyrovnávací platby převýšily částku čistých nákladů poslání veřejné služby, které také podléhá účinným kontrolám.
VI.2.1 Přesná a jasná definice poslání veřejné služby v úředním aktu podléhající účinným kontrolám
(87)
Jak bylo upřesněno výše, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení a z důvodů v něm uvedených nevyslovila pochybnosti ani ohledně přiměřenosti definice poslání veřejné služby a zmocnění k němu, které bylo France Télévisions uloženo úředními akty, ani ohledně přiměřenosti prováděných externích kontrol způsobu, jímž France Télévisions plní uložené povinnosti, jak byly popsány výše. Komise má tudíž za to, že příslušná ustanovení pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 (články 43-11, 44, 48 a 53) a jeho prováděcí nařízení nebo úřední akty týkající se zejména seznamu úkolů a povinností (nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009) a smlouvy o cílech a prostředcích jsou v souladu s prováděcími pravidly čl. 106 odst. 2 SFEU, která se týkají posuzování podpor, jež jsou poskytovány službám veřejnoprávního vysílání a uvedeny ve sdělení o vysílání.
(88)
Tento závěr se shodoval s dřívějšími závěry Komise v této věci podle tehdy platného sdělení, v jejích rozhodnutích z let 2003 a 2005 o France 2 a France 3 a z let 2008 a 2009 o France Télévisions.
(89)
Proto je zbytečné zkoumat celkem obecné připomínky, kterými se určité zúčastněné strany snaží potvrdit údajnou podobnost programové tvorby veřejnoprávních televizí a konkurentů, které jsou ve skutečnosti v rozporu s připomínkami jiných zúčastněných stran a které nemohou toto hodnocení změnit.
(90)
Pozměněný zákon č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků definuje rozsáhle, kvalitativně, avšak přesně povinnosti veřejné služby France Télévisions. Ta se musí zejména zaměřit na širokou veřejnost a předkládat různorodou nabídku odpovídající uloženému cíli při zohlednění hledisek pluralismu a demokratických, sociálních, občanských a kulturních potřeb společnosti. To, že jsou určití konkurenti z důvodu svého členství v Evropské vysílací unii povinni (UER) dodržovat stanovy této unie, jak zdůrazňuje FFTCE, nevytváří překážku zvláštním povinnostem veřejné služby uvedeným v úředních aktech Francouzské republiky, které jsou na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER uloženy pouze France Télévisions.
(91)
Povinnosti France Télévisions jsou kromě toho v případě potřeby upřesněny ještě v seznamu úkolů a povinností a smlouvě o cílech a prostředcích a doplněny přesnými a kvantifikovanými ukazateli, jichž má být dosaženo v jejich programové skladbě a jimiž se nemusí konkurenční provozovatelé vysílání řídit. Veřejné prostředky jsou přidělovány France Télévisions proto, aby mohla dosáhnout cílů a splnit povinnosti veřejné služby, které jsou stanoveny právními a správními předpisy v obecném zájmu, kdežto soukromé zdroje jsou přidělovány konkurenčním provozovatelům vysílání za čistě výdělečným účelem. Stejně tak existence omezení stanovených předpisy nebo dobrovolně přijatých subjekty při provozování vysílání sama o sobě neznamená, že nabídka veřejnoprávních a soukromých provozovatelů vysílání je nerozlišená. Plnění těchto povinností veřejné služby vyplývajících ze zákona kromě toho podléhá - na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER - pravidelným externím kontrolám, zejména parlamentním.
(92)
Mimo to SACD zdůrazňuje intenzivní angažování France Télévisions ve prospěch původní francouzské audiovizuální a filmové tvorby ve srovnání s konkurenty, na něž se vztahují mnohem menší povinnosti. Je jisté, že SACD ve svých připomínkách nijak nepodporuje ani nevysvětluje důvody, proč by měla být dovážená nefrancouzská díla, případně díla z jiných členských států, méně kvalitní než ta, která bude financovat France Télévisions. Pevné angažování ve prospěch původní tvorby, zvýšené výslovně i ve srovnání s konkurenty, totiž přispívá k uspokojení sociálních a kulturních potřeb francouzské společnosti, které musí programová tvorba France Télévisions vzhledem ke svým povinnostem služby obecného zájmu uspokojovat, a je s těmito potřebami přímo spojeno.
(93)
S ohledem na informace, které poskytla Francouzská republika, musí být toto kladné hodnocení definice a kontroly poslání veřejné služby France Télévisions rozšířeno na mechanismy určené k zavedení nových významných audiovizuálních služeb ve smyslu sdělení o vysílání, které nabylo účinnosti po rozhodnutí o zahájení tohoto řízení. Tyto služby, které rozšiřují programovou nabídku vysílání na jiné nosiče nebo formáty, jsou začleněny do seznamů úkolů a povinností a do smluv o cílech a prostředcích France Télévisions, které mimo jiné upřesňují a tlumočí zákonem stanovená poslání služby obecného hospodářského zájmu. Tyto dokumenty byly přijaty nařízením, jak je uvedeno výše, takže nové, již plánované služby a případné budoucí služby jsou předmětem stejných specifických postupů konzultace ex ante a kontroly ex post každoročního plnění, jako je tomu u uvedených poslání.
(94)
Je tedy vcelku zřejmé, že definice poslání veřejné služby, jíž byla pověřena France Télévisions, jakož i příslušné mechanismy kontroly, jsou v souladu s pravidly a zásadami stanovenými sdělením o vysílání, které samotné vycházejí z judikatury soudů Evropské unie.
VI.2.2 Přiměřenost a transparentnost veřejného financování
(95)
Mechanismus financování, který oznámila Francouzská republika a jehož součástí je každoroční dotace na vyrovnání úbytku a poté zániku reklamních spotů, má být víceletý a má tudíž fungovat i po zákonem stanoveném datu ukončení vysílání reklamních spotů; ve skutečnosti se jedná o listopad 2011.
(96)
Každoroční veřejné financování bude zahrnovat přidělení části zdrojů z příspěvku na veřejnoprávní vysílání, dříve poplatku, a roční dotaci podle zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009. Ke stávající podpoře schválené Komisí rozhodnutím ze dne 20. dubna 2005, kterou plánovaný mechanismus nemění, se tudíž připojí rozpočtová podpora, jejíž přesnou výši stanoví každoročně rozpočtový zákon pro běžné finanční období. Francouzská republika ve svých připomínkách upřesňuje, že výše roční dotace bude stanovena ex ante před každým finančním obdobím na základě odhadovaných čistých nákladů veřejné služby.
(97)
To ostatně vyplývá z odhadů, které pro ilustraci poskytly francouzské orgány jako odpověď na pochybnosti Komise vyslovené v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise bere na vědomí orientační charakter, který francouzské orgány přisuzují odhadům v obchodním plánu, a uznává, že pro podnik pověřený posláním veřejné služby, který za tím účelem musí nést víceleté náklady, je prospěšné, aby měl k dispozici finanční rámec stanovený obchodním plánem zahrnutým do dodatku smlouvy o cílech a prostředcích. Z výše uvedeného vyplývá, že orientační celkové veřejné zdroje, které jsou v něm uvedeny, souvisejí i přes jejich nižší hodnotu s položkami hrubých nákladů na poskytování této služby plánovaných pro období let 2010 až 2012.
(98)
Vzhledem k relativní předvídatelnosti hrubých nákladů, které jsou méně proměnlivé než příjmy z obchodní činnosti sloužící ke stanovení čistých nákladů, orientační číselné údaje v obchodním plánu podporují apriori tvrzení Francouzské republiky ohledně rozhodující povahy kritéria čistých nákladů na veřejnou službu pro stanovení roční částky budoucí dotace. Povinnost finančního vyrovnání od státu, jež stanoví zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, vyvolá oznámenou rozpočtovou podporu, aniž by podmínila její výši ve srovnání s případným odhadem ušlých příjmů z reklamy z důvodu zániku reklamních spotů.
(99)
Takový přístup je zřejmě objektivně oprávněný. Vzhledem k dlouhodobé povaze dotace by ke stanovení její výše v poměru k tomu, jaké by byly příjmy z reklamy, kdyby reklamní spoty nebyly zákonem zrušeny, například stanovením její výše podle příjmů před oznámením a zavedením reformy, a případně upravené v závislosti na vývoji trhu s televizní reklamou, docházelo čím dále tím svévolněji. Kdyby výše dotace byla takto vypočtena v poměru k předpokládaným příjmům, výraznější snížení hrubých nákladů na veřejnou službu, než se plánovalo, vyplývající například z budoucích synergických účinků při založení jediného podniku France Télévisions by mohlo vyvolat riziko nadměrné vyrovnávací platby z veřejných zdrojů.
(100)
Způsob výpočtu roční dotace v poměru k nákladům na poslání veřejné služby sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti je mimo jiné v souladu se závazkem Francouzské republiky vyjádřeným nyní v článku 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků a v článku 2 nařízení o finančních vztazích mezi francouzským státem a subjekty odvětví veřejnoprávního vysílání, aby veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepřevýšily čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jimiž byla pověřena. Jak připomínají francouzské orgány, tento závazek a výše uvedená ustanovení jsou plně použitelná pro oznámenou rozpočtovou podporu a pro mechanismus ročního veřejného financování, jehož bude od nynějška nedělitelnou částí.
(101)
V důsledku toho se způsob výpočtu každoroční dotace v poměru k čistým nákladům poslání veřejné služby - a tudíž sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti - jeví jako přiměřený ve smyslu sdělení Komise o vysílání.
(102)
V tomto ohledu nemohou protichůdné připomínky určitých zúčastněných stran tento závěr vyvrátit:
-
připomínky FFTCE prohlašující, že vyrovnávací platba za ušlý zisk z příjmů z reklamy, které nejsou součástí poslání veřejné služby, nespadá do financování tohoto poslání, nelze brát v úvahu, stejně jako připomínky M6 ohledně proměnlivosti, a tudíž nepřesnosti odhadů ztráty příjmů z obchodní činnosti; roční výše dotace musí být stanovena ex ante v závislosti na čistých nákladech veřejné služby France Télévisions, odhady výše dotace, které poskytla Francouzská republika na roky 2010, 2011 a 2012, jsou mimo jiné čistě orientační,
-
připomínky kanálu M6 potvrzující, že údajná neexistence nástrojů analytického účetnictví ve France Télévisions, na niž poukázal francouzský Účetní dvůr, strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě tím, že se dotace zakládá na neobjektivních složkách nákladů, nejsou stejně jako připomínky TF1 ohledně nadměrné vyrovnávací platby za nekontrolované nebo nesprávně řízené náklady odůvodněné; za prvé, Účetní dvůr poukázal v září 2009 na neexistenci kontrolních řídících nástrojů, které by na úrovni skupiny France Télévisions integrovaly nástroje analytického účetnictví dceřiných společností, a nikoli na neexistenci jakýchkoli řídících nástrojů analytického účetnictví; každá společnost skupiny France Télévisions analytické účetnictví vede.
-
Za druhé, posuzování slučitelnosti vyrovnávací platby s vnitřním trhem se na rozdíl od posuzování existence hospodářského zvýhodnění France Télévisions netýká nákladů, které by v odvětví vynaložil průměrný a řádně řízený podnik při poskytování služby obecného zájmu, nýbrž nákladů, které skutečně vynaloží France Télévisions, a to včetně stanoveného budoucího snížení; jak bylo ovšem uvedeno výše, celková výše veřejných zdrojů, která má být vyplacena France Télévisions, bude a priori nižší než náklady vynaložené na poskytování veřejné služby a bude určena tak, aby po odečtení čistých příjmů z obchodní činnosti nedošlo k nadměrným vyrovnávacím platbám.
(103)
Tyto neopodstatněné připomínky, pokud jde o předběžné stanovení výše každoročních dotací, mimo jiné neberou v úvahu existenci mechanismů kontroly ex post. Jak se uvádí níže, po každoročním předběžném stanovení výše dotace v rozpočtovém zákoně pro dané finanční období totiž následují mechanismy kontroly ex post, popřípadě vrácení dotace.
(104)
Sdělení o vysílání stanoví, že členské státy musejí zavést vhodné mechanismy k zamezení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a pravidelně kontrolovat využívání veřejného financování. Účinnost kontroly, jak byla upřesněna ve sdělení, by měla vyplynout z jejího pravidelného provádění nezávislým subjektem ve spojení s mechanismy pro vrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo pro správné určení případných rezerv v následujícím období, které nepřevyšují 10 % každoročních nákladů veřejné služby na jedné straně, nebo případných křížových dotací na straně druhé.
(105)
Článek 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 upřesňuje, že „veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního odvětví jako vyrovnání za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesahují výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby stanovenou v rámci řízení, které vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005 týkajícím se použití zdrojů z televizních poplatků (14).
(106)
Nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a organizacemi veřejného sektoru audiovizuální komunikace zahrnuje do svého článku 2 stejná ustanovení jako článek 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na výkon veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení v článku 3 stanoví, že France Télévisions a její dceřiné společnosti musí dodržovat při všech obchodních činnostech obvyklé tržní podmínky a že externí subjekt vypracuje roční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předávána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu. Na toto poslední ustanovení se odkazovalo také v závazcích Francouzské republiky uvedených v rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005, které je ve výše zmíněno v 7. bodě odůvodnění.
(107)
Tribunál Evropské unie rozhodl, že jak ustanovení potvrzující zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb, tak kontrola a prověrky podmínek, jimiž se France Télévisions řídí při svých obchodních činnostech, plně reagují na obavy, které Komise vyjádřila v průběhu řízení, jež vedlo k rozhodnutí ze dne 20. dubna 2005 (15). Tribunál ostatně potvrdil přiměřenost kontrol prováděných ex post a týkajících se dodržování těchto závazků (16).
(108)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení, které byly za rok 2007 schváleny auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2. V dostupných zprávách se dospělo k závěru, že veřejné zdroje přidělené skupině France Télévisions nepřesáhly čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jež byly France Télévisions uloženy, a že France Télévisions dodržovala obvyklé tržní podmínky při všech svých obchodních činnostech. Což tedy vylučuje případné křížové dotace mezi obchodními činnostmi a činnostmi veřejné služby. Na rozdíl od toho, co tvrdí zejména M6, z dotyčných zpráv mimo jiné vyplývá, že je pomocí stávajících účetních nástrojů možné zřídit nákladové a příjmové účty veřejné služby jednotlivých kanálů France Télévisions.
(109)
Podmínky kontroly ex post veřejných zdrojů stanovené nařízením č. 2007-958 se použijí na oznámenou rozpočtovou podporu. Celkové veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepostačovaly od zavedení kontroly ke krytí čistých nákladů na plnění povinností veřejné služby, takže otázka poskytnutí případné nadměrné vyrovnávací platby nevyvstala. Ze střednědobých odhadů nákladů a příjmů uvedených v obchodním plánu a shrnutých pro ilustraci ve výše uvedené tabulce 1 vyplývá, že se v roce 2012 počítá s mírným přebytkem, který by měl být v případě, že se potvrdí a že není nezbytný ke snížení plánovaných schodků v letech 2010 a 2011, za běžných podmínek přednostně určen na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(110)
Francouzská republika se v každém případě zavázala ke změně článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007, aby uvedla stávající mechanismus do souladu s upřesněními, které byly v roce 2009 nově zavedeny sdělením o vysílání. Cílem takového postupu je, aby:
-
se zajistilo, že roční zpráva o oddělených účtech bude, podobně jako zpráva podle článku 3, zkontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
se zdokonalil funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením o vysílání.
(111)
Za těchto podmínek je zřejmé, že Francouzská republika zavede vhodné mechanismy pravidelné a účinné kontroly využívání veřejného financování, aby předešla jakékoli nadměrné vyrovnávací platbě nebo křížové dotaci, jak stanoví sdělení o vysílání.
(112)
Vzhledem k předchozímu je zřejmé, že možná konkurenční omezení vyplývající z působení France Télévisions na komerčních trzích budou i po úplném zavedení reformy celkem limitována. Toto působení bude pravděpodobně velmi omezené a předvídatelným účinkem reformy bude byť částečné přesunutí poptávky po televizní reklamě na konkurenty France Télévisions.
(113)
Jak totiž upozorňuje dopis, který zveřejnilo sedm soukromých televizních nebo rozhlasových stanic, dovedení reformy do konce až do zániku reklamních spotů France Télévisions by mohlo: „poskytnout soukromým médiím možnosti oživení, které potřebují“, kdežto zachování reklamních spotů: „by mělo neblahý dopad na všechna francouzská média a podstatně by změnilo hospodářské vyhlídky účastníků…“ (17).
(114)
Jinak řečeno, částečný ústup France Télévisions a změna orientace struktury jejích příjmů (obchodních nebo z veřejných vyrovnávacích plateb) na vysílání programů odpovídajících jejímu poslání obecného zájmu, bez přímého finančního vyrovnání za sledovanost, zmenšují možná konkurenční omezení na konkurenčních trzích, na nichž France Télévisions působí. Tento ústup otevírá prostor, který by mohly obsadit nově příchozí subjekty nebo subjekty, jejichž působení na trhu s reklamou je v současnosti omezené, čímž by do budoucna došlo k oživení hospodářské soutěže.
(115)
Z toho vyplývá, že s ohledem na poskytnutou informaci a závazky Francouzské republiky bude cílem veřejného financování umožnit France Télévisions, aby pokryla vynaložené čisté náklady na plnění povinností, které jí byly uloženy, a toto financování se bude muset omezit na uvedené náklady a bude nadále podléhat kontrolám ex post, které splňují kritéria platného sdělení o vysílání. Jelikož France Télévisions mimo jiné omezí své působení na konkurenčních trzích, zamýšlená podpora neohrozí rozvoj obchodu v rozsahu, který by byl v rozporu se zájmy Evropské unie, čímž splní prováděcí podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU.
(116)
Kromě toho se Francouzská republika zavazuje, že bude předávat Komisi roční zprávy až do roku 2013, kdy bude reforma veřejnoprávního vysílání dovršena, což umožní monitorovat nejpodstatnější aspekty provádění reformy se zřetelem k pravidlům v oblasti státních podpor, tedy roční vyrovnávací platby a mechanismy kontroly ex post, podmínky, které France Télévisions uplatňuje na své obchodní činnosti, a vývoj jejího postavení na tomto trhu, jakož i každoroční plnění smluv o cílech a prostředcích.
(117)
Vzhledem k rozsahu reformy, k inovacím ve financování poslání veřejné služby France Télévisions, které reforma zavádí, k jejím důsledkům pro vývoj nákladů a příjmů France Télévisions a k nejistému hospodářskému prostředí na trzích, nepříznivě ovlivňujícímu příjmy z obchodní činnosti France Télévisions a jejích konkurentů, může tento závazek umožnit Komisi, aby kontrolovala a blíže monitorovala provádění reformy, stejně jako plnění závazků, které Francouzská republika přijala v rámci tohoto řízení.
(118)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti ohledně existence případného vztahu závazného určení mezi příjmy z nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací a roční dotací, která se má vyplácet France Télévisions od roku 2010. Kdyby takový vztah byl zjištěn, musely by být tyto poplatky považovány za nedílnou součást podpory a musely by se stát předmětem přezkumu slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Přestože bylo možno v roce 2009 existenci takového vztahu vyloučit, zejména vzhledem k datu nabytí účinnosti a provádění zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o veřejnoprávním vysílání, do budoucna přetrvávala pochybnost s ohledem na dosavadní prohlášení nejvyšších francouzských orgánů.
(119)
Z judikatury Soudního dvora potvrzené rozsudkem ze dne 22. prosince 2008 o předběžné otázce ve věci Régie Networks (C-333/07), (bod 99) vyplývá následující: „Aby mohl být poplatek považován za nedílnou součást opatření podpory, musí na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem“ (18). Obě prováděcí podmínky stanovené Soudním dvorem, to znamená platné vnitrostátní předpisy a přímý vliv na výši podpory, jsou zkoumány dále.
(120)
Ve francouzském právu podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může přidělení zdroje, jenž je určen francouzskému státu, jiné právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona. Rozpočtový zákon by měl tudíž výslovně stanovit, že výnos z poplatků z reklamy a elektronických komunikací zavedených zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 bude v úplnosti nebo zčásti určen na financování France Télévisions. Takové ustanovení nebylo dodnes přijato. Francouzská republika se do budoucna zavazuje, že v souladu s ustanoveními čl. 108 odst. 3 SFEU přikročí k novému oznámení jakéhokoli návrhu struktury režimu Komisi. Za těchto podmínek nelze stanovit vztah závazného určení mezi oznámenou podporou a novými poplatky podle vnitrostátního práva ve smyslu judikatury Soudního dvora.
(121)
Nadto je zřejmé, že rozhodujícím kritériem pro stanovení roční výše rozpočtové podpory, kumulované s plánovanou výší přidělených zdrojů z audiovizuálních poplatků, bude výše čistých nákladů na povinnosti veřejné služby uložené France Télévisions, a nikoli výše příjmů z nových poplatků. Odhadované náklady na veřejnou službu však jsou a budou předmětem odhadů ex ante ve smlouvě o cílech a prostředcích podle článku 53 pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, roční výše podpory plánovaná v návrhu rozpočtového zákona bude vyměřena v závislosti na plánovaných čistých nákladech a shodnost odhadů a výsledků bude muset být zjištěna a podle potřeby upravena ex post v rámci plánované zprávy podle článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného audiovizuálního odvětví. Jelikož jsou náklady vynakládány nezávisle na zdrojích vybraných z poplatků, výnos z poplatků nemůže přímo ovlivnit výši podpory. Kromě toho je zřejmé, že sazby poplatků, které původně stanovila francouzská vláda, byly v konečném znění zákona odhlasovaném parlamentem sníženy, aniž by se to projevilo v současném a úměrném snížení dotace, jež má být vyplacena France Télévisions.
(122)
Vzhledem k předchozímu nejsou poplatky z reklamy a elektronických komunikací zavedené zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 nedílnou součástí podpory, a nemají být tudíž zahrnuty do posuzování její slučitelnosti s vnitřním trhem, na rozdíl od tvrzení určitých dalších zúčastněných stran, tedy ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 a TF1.
(123)
Tento závěr se nedotýká slučitelnosti uvedených poplatků a jejich specifických ustanovení jakožto odlišných opatření s právem Evropské unie, zejména pokud se jedná o poplatky z elektronických komunikací, pokud jde o otázky zkoumané v rámci řízení o porušení předpisů č. 2009/5061 s ohledem na směrnici 2002/20/ES nebo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (19).
(124)
Komise mimo jiné bere na vědomí prohlášení Francie vylučující uvedené poplatky z jejího oznámení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚRY
(125)
Vzhledem k předchozímu dospěla Komise k závěru, že roční rozpočtovou podporu ve prospěch France Télévisions, uplatněnou jak uvedeno výše, lze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 SFEU, podle zásad a prováděcích pravidel stanovených pro veřejnoprávní vysílání,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions v podobě roční rozpočtové podpory podle čl. 53 pododstavce VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, je slučitelná s vnitřním trhem v souladu s čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Poskytnutí této podpory je tudíž povoleno.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 20. července 2010.
DECIZIA COMISIEI
din 20 iulie 2010
privind ajutorul de stat C 27/09 (ex N 34/B/09) Subvenție de stat acordată France Télévisions pe care Republica Franceză intenționează să îl pună în aplicare pentru France Télévisions
[notificată cu numărul C(2010) 4918]
(Numai textul în limba franceză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/140/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolele menționate (1) și având în vedere observațiile acestora,
întrucât:
I. PROCEDURĂ
(1)
Prin scrisoarea din 23 ianuarie 2009, Republica Franceză a notificat Comisiei intenția sa de a acorda o subvenție de stat în valoare de 450 de milioane EUR, introdusă deja în legea finanțelor, în favoarea France Télévisions, pentru anul 2009. La 13 martie 2009, Comisia a solicitat acesteia informații suplimentare, pe care Republica Franceză le-a prezentat la 25 mai 2009. În scrisoarea în cauză, Republica Franceză a extins obiectul notificării, manifestându-și intenția de a institui un mecanism durabil, multianual de finanțare publică a France Télévisions, din care va face parte o subvenție anuală.
(2)
Prin scrisoarea din data de 1 septembrie 2009, Comisia, pe de o parte, a considerat că subvenția de stat votată pentru anul 2009 este compatibilă cu piața internă în temeiul articolului 106 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”) și, pe de altă parte, a informat Republica Franceză cu privire la decizia sa de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la noul mecanism de finanțare publică a France Télévisions pentru anii următori.
(3)
Republica Franceză și-a prezentat observațiile la 7 octombrie 2009.
(4)
Decizia Comisiei de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la ajutorul în cauză.
(5)
Comisia a primit observații pe această temă de la părțile interesate, pe care le-a transmis Republicii Franceze, oferindu-i posibilitatea de a răspunde acestora. Republica Franceză a transmis Comisiei observațiile sale prin scrisoarea din 15 ianuarie 2010.
(6)
La 23 aprilie, 19 mai și 22 iunie 2010, Republica Franceză a transmis Comisiei precizări sau informații suplimentare.
II. DESCRIEREA DETALIATĂ A MECANISMULUI DE FINANȚARE
(7)
Mecanismul de finanțare multianual care face obiectul prezentei decizii se situează în contextul finanțării misiunilor de serviciu public ale France Télévisions, evaluate de Comisie în deciziile sale din 10 decembrie 2003 (3), 20 aprilie 2005 (4), 16 iulie 2008 (5) și 1 septembrie 2009 (6). Cu toate acestea, constituie o măsură diferită de cele care au făcut obiectul deciziilor din 2003, 2005 și 2008. Mai precis, subvențiile de stat descrise mai pe larg în continuare, vor completa resursele publice alocate France Télévisions reprezentând taxa de licență TV (contribution à l’audiovisuel public, anterior redevance audiovisuelle), care a făcut obiectul Deciziei Comisiei din 20 aprilie 2005 și care, calificată drept ajutor existent, nu a fost modificată de noile dispoziții. Aceste două resurse publice vizează acoperirea costului misiunii de serviciu public a France Télévisions, după deducerea veniturilor comerciale nete rămase.
II.1. Temeiurile juridice principale
(8)
Principalele dispoziții ale noului mecanism de finanțare publică sunt cuprinse în legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009 privind comunicarea audiovizuală și noul serviciu public de televiziune. Ajutorul notificat face parte dintr-o reformă mai amplă a structurilor și misiunilor de interes economic general din sectorul audiovizual public prevăzute de lege. Legea modifică astfel dispozițiile legislative care reglementează misiunile de serviciu public ale France Télévisions și, în special, legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 privind libertatea de comunicare. Aceste misiuni sunt prezentate pe larg în caietul de sarcini și în contractul de obiective și mijloace ale France Télévisions, care sunt aprobate prin texte reglementare de punere în aplicare a legii privind libertatea de comunicare. Legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009 cuprinde și dispoziții financiare care modifică, pe de o parte, codul impozitelor, iar, pe de altă parte, consacră principiul unei alocări bugetare prevăzute în legea finanțelor și acordate în favoarea France Télévisions.
II.2. Activitățile și finanțarea beneficiarului: France Télévisions
(9)
France Télévisions este o societate pe acțiuni înființată în conformitate cu dispozițiile articolului 44-I din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 privind libertatea de comunicare. Această lege modificată prevede constituirea unei întreprinderi unice, France Télévisions, care reunește diversele persoane juridice din diverse lanțuri existente anterior. Aceasta se supune controlului economic și financiar al statului francez. Capitalul social al acesteia este divizat în acțiuni nominative care nu pot aparține decât statului francez. Consiliul de administrație este alcătuit, pe lângă președinte, din 14 membri cu un mandat de cinci ani, și anume, doi parlamentari desemnați de comisiile pentru afaceri culturale din cadrul Adunării Naționale și Senatului, cinci reprezentanți ai statului, cinci personalități numite de Consiliul Superior al Audiovizualului și doi reprezentanți ai personalului.
(10)
France Télévisions este primul grup audiovizual francez, cu un număr de aproximativ 11 000 de angajați, care cuprinde canalele France 2, France 3, France 4, France 5 și France Ô, și emite pe teritoriul francez metropolitan, precum și RFO, o societate care reunește posturile publice de radio și televiziune care emit în departamentele și teritoriile de peste mări. De asemenea, grupul cuprinde o agenție de publicitate, deși se are în vedere o posibilă retragere, și societăți dedicate activităților de diversificare. Anumite canale ale France Télévisions sunt difuzate la scară largă în numeroase state membre, în special în Belgia și Luxemburg.
(11)
Cifra de afaceri a France Télévisions în 2007, ultimul exercițiu financiar înainte de anunțarea reformei din sectorul audiovizual public, era de 2 927 de milioane EUR, din care 64,2 % proveneau din taxa pentru servicii publice audiovizuale (redevance), 28,1 % din veniturile realizate din publicitate (publicitate și sponsorizări) și 7,7 % din alte surse de venit. Între 2003 și 2007, proporția diferitelor componente ale cifrei de afaceri a rămas relativ stabilă, veniturile realizate din publicitate și sponsorizări situându-se între și 28 % și 30 %. Întregul grup a obținut un rezultat net ușor pozitiv în fiecare an din perioada 2003-2007, suma cumulată în această perioadă fiind de 99 de milioane EUR.
(12)
Această tendință s-a inversat în urma anunțului privind reforma din sectorul audiovizual public din ianuarie 2008, incluzând, în special, dispariția, în cele din urmă, a veniturilor provenite din mesaje publicitare. Exercițiul financiar 2008 a fost deficitar pentru grupul France Télévisions, cu un rezultat net negativ de [50-100] (7) de milioane EUR (din care -[50-100] de milioane EUR pentru perimetrul serviciului public), în special din cauza unei scăderi considerabile a veniturilor din publicitate, care nu a putut fi complet împiedicată nici printr-o alocare excepțională la capital de 150 de milioane EUR, aprobată de Comisie în decizia sa din 16 iulie 2008. Pentru 2009, odată cu intrarea în vigoare a reformei din sectorul audiovizual public, subvenția de stat în valoare de 415 milioane EUR, plătită în cele din urmă și validată de Comisie în decizia sa din 1 septembrie 2009, a permis acoperirea reducerii veniturilor din publicitate, iar grupul France Télévisions a obținut un rezultat net ușor excedentar ([10-20] de milioane EUR). Cu toate acestea, perimetrul serviciului public a rămas ușor deficitar la nivelul de [0-5] milioane EUR, rezultatul pozitiv datorându-se societăților comerciale ale grupului.
(13)
Activitățile și gestionarea France Télévisions în această ultimă perioada 2004-2008 și poziția societății în contextul reformei din sectorul audiovizual public au făcut obiectul unui raport relativ critic al Curții de Conturi franceze „France Télévisions et la nouvelles télévision publique” (France Télévisions și noua televiziune publică). Raportul, la care fac trimitere anumite părți interesate în observațiile lor, a fost adoptat deliberat și făcut public la 14 octombrie 2009, și anume ulterior deciziei de inițiere a procedurii. Raportul indică existența unor marje de progres neexploatate în gestiunea și rezultatele realizate de France Télévisions până în acel moment, și cuprinde recomandări pentru o viitoare îmbunătățire în noul context al reformei.
II.3. Misiunile de serviciu public ale France Télévisions
II.3.1. Definiția misiunilor de serviciu public în lege
(14)
Articolul 43 alineatul (11) din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 modificată prevede misiunea de serviciu public a France Télévisions, stabilind că posturile publice de televiziune „urmăresc, în interes general, misiuni de serviciu public. Acestea oferă publicului, considerat în toate componentele sale, un ansamblu de programe și servicii care se caracterizează prin diversitate și pluralism, exigența lor privind calitatea și inovația, respectarea drepturilor persoanelor fizice și a principiilor democratice definite prin constituție. Acestea prezintă o ofertă diversificată de programe în modurile analogic și digital în domeniul informativ, cultural, al cunoașterii, divertismentului și sportului. Acestea favorizează dezbaterea democratică, schimburile dintre diverse părți ale populației, precum și inserția socială și cetățenia. Acestea pun în aplicare măsuri în favoarea coeziunii sociale, a diversității culturale și a luptei împotriva discriminării, și propun programe care reflectă diversitatea societății franceze. De asemenea, acestea asigură promovarea limbii franceze și, după caz, a dialectelor regionale, și pun în valoare diversitatea patrimoniului cultural și lingvistic al Franței. Acestea contribuie la dezvoltarea și difuzarea creației intelectuale și artistice și a cunoștințelor civice, economice, sociale, științifice și tehnice, precum și la educarea în spiritul audiovizualului și al mijloacelor de informare în masă. Acestea facilitează învățarea limbilor străine și participă la educația în spiritul mediului înconjurător și dezvoltării durabile. Prin dispozitive adaptate. acestea favorizează accesul persoanelor surde și cu deficiențe de auz la programele pe care le difuzează, asigurând onestitatea, independența și pluralismul informațiilor, precum și expresia pluralistă a curentelor de gândire și de opinie, cu respectarea principiului egalității de tratament și a recomandărilor Consiliului Superior al Audiovizualului. Pentru exercitarea misiunilor lor, organismele din sectorul public al comunicării audiovizuale contribuie la măsurile audiovizuale externe, la promovarea francofoniei și la răspândirea culturii și limbii franceze în lume. Acestea își propun să dezvolte noi servicii, care să îmbogățească sau să completeze oferta de programe, precum și noile tehnici de producție și de difuzare a programelor și a serviciilor de comunicare audiovizuală. În fiecare an, un raport este prezentat Parlamentului, pentru a se constata aplicarea dispozițiilor prevăzute în prezentul articol”.
II.3.2. Transpunerea obligațiilor de serviciu public în activitățile France Télévisions
(15)
În ceea ce privește transpunerea concretă a acestor misiuni, alineatul I din articolul 44 din Legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 precizează că France Télévisions este responsabilă pentru realizarea și programarea emisiunilor de televiziune și a serviciilor de comunicare audiovizuală care răspund misiunilor de serviciu public definite la articolul 43-11 și într-un caiet de sarcini prevăzut la articolul 48 din legea sus-menționată.
(16)
Decretul nr. 2009-796 din 23 iunie 2009 stabilește caietul de sarcini, unic în prezent, al France Télévisions. Caietul de sarcini delimitează activitatea canalelor France Télévisions, cu angajamente programatice obligatorii de difuzare, adesea la ore de maximă audiență, de emisiuni culturale zilnice, de emisiuni muzicale, în special muzică clasică, diversificând orchestrele europene sau regionale, de spectacole de expresie teatrală sau de popularizare a informațiilor științifice (articolele 4-7 din caietul de sarcini). De asemenea, France Télévisions trebuie să integreze dimensiunea europeană în ansamblul programelor sale, în special prin difuzarea de reportaje privind stilurile de viață și practicile culturale ale altor state membre și emisiuni cu caracter religios consacrate principalelor culte practicate în Franța (articolele 14 și 15 din caietul de sarcini). De asemenea, este prevăzută obligația de a avea o audiență largă și echilibrată asupra tuturor categoriilor de public (articolul 18).
(17)
De altfel, în conformitate cu articolul 53 din legea nr. 86-1067 privind libertatea de comunicare, contractele multianuale de obiective și mijloace se încheie între statul francez și France Télévisions pe o durată cuprinsă între trei și cinci ani. În conformitate cu misiunile de serviciu public ale France Télévisions, contractele de obiective și mijloace stabilesc, în special:
-
axele prioritare ale dezvoltării sale;
-
angajamentele asumate în ceea ce privește diversitatea și inovarea în creație;
-
cuantumurile minime ale investițiilor France Télévisions în producția de opere cinematografice și audiovizuale europene de expresie originală franceză, exprimată ca procent din veniturile sale și în termeni absoluți;
-
angajamentele care permit asigurarea participării și a cetățeniei persoanelor cu handicap, adaptarea tuturor programelor de televiziune pentru persoanele surde și cu deficiențe de auz;
-
angajamentele care permit asigurarea difuzării programelor de televiziune care, prin mecanisme adaptate, sunt accesibile persoanelor nevăzătoare sau cu deficiențe de vedere;
-
costul estimat al activităților pentru fiecare din anii în cauză și indicatorii cantitativi și calitativi pentru execuție și pentru rezultatele obținute;
-
valoarea resurselor publice care trebuie să i se aloce, cu identificarea resurselor prioritare destinate dezvoltării bugetelor de programe;
-
valoarea profitului estimat din venituri proprii, făcând diferența între veniturile realizate din publicitate de cele obținute din sponsorizări;
-
perspectivele economice pentru serviciile care determină plata unui preț;
-
după caz, perspectivele în ceea ce privește revenirea la echilibrul financiar.
(18)
În prezent, obligațiile de serviciu public ale France Télévisions fac obiectul unui contract de obiective și mijloace pentru perioada 2007-2010 „France Télévisions, le premier bouquet de chaînes gratuites de l’ère numérique” (France Télévisions, primul grup de canale gratuite din era digitală) din 24 aprilie 2007, semnat de miniștrii responsabili și de France Télévisions. În cadrul secțiunii privind obiectivul I.2, „Promouvoir les valeurs identitaires du service public” (Promovarea valorilor identitare ale serviciului public), contractul prevede obiective prezentate în acțiuni concrete, însoțite de indicatori calitativi sau cantitativi de realizat în domenii precum:
-
facilitarea accesului unui public mai larg la programele culturale și în vederea democratizării culturii, prin difuzarea unui program cultural cel puțin la ore de maximă audiență;
-
reflectarea pluralismului în informații și în dezbaterea cetățenească;
-
propunerea unei game largi de discipline sportive, punând accent pe sporturile cel mai puțin prezentate de canalele private;
-
reflectarea diversității și îmbunătățirea vizibilității componentelor societății franceze;
-
favorizarea apărării identității culturale franceze și europene, a înțelegerii funcționării Uniunii și a contribuțiilor sale, precum și a învățării limbilor străine.
(19)
Contractul prevede, de asemenea, o componentă financiară multianuală, care comportă o clauză de ajustare ce prevede ca, în funcție de evoluția veniturilor din publicitate, statul și grupul să convină asupra cooperării pentru ajustarea nevoii de resurse publice, înțelegându-se că veniturile suplimentare nealocate pentru reducerea acestor nevoi de resurse publice vor fi alocate în mod prioritar cheltuielilor îndreptate spre creația audiovizuală.
(20)
În urma reformei, contractul de obiective și mijloace în vigoare a făcut obiectul unui act adițional pentru perioada 2009-2012. Acest act adițional, descris pe larg în cele ce urmează din punct de vedere financiar, consolidează și mai mult valorile identitare ale serviciului public prestat de France Télévisions și stabilește noi indicatori cantitativi care trebuie realizați anual în unele dintre domeniile indicate la considerentul 18.
II.3.3. Introducerea unor noi servicii audiovizuale inovatoare
(21)
Noul caiet de sarcini al France Télévisions prevede introducerea unei serii de servicii inovatoare menite să îmbogățească oferta editorială, precum postarea pe Internet a unor servicii de comunicare, servicii mass-media audiovizuale la cerere sau conținuturi suplimentare care să îmbogățească programele sale. De asemenea, actul adițional la contractul de obiective și mijloace prevede, de asemenea, introducerea unor servicii inovatoare, în special serviciile video la cerere, cu titlu gratuit sau contra cost, televiziunea mobilă personală, difuzarea pe Internet, aplicațiile mobile, posturi online regionale sau tematice.
II.3.4. Controlul extern al obligațiilor de serviciu public, inclusiv lansarea de noi servicii
(22)
În conformitate cu articolul 53 din Legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986, Consiliul de administrație al France Télévisions aprobă proiectul de contract de obiective și mijloace al acestei societăți și se pronunță cu privire la execuția anuală a acestuia, făcând public rezultatul deliberării. Înainte de a fi semnate, contractele de obiective și mijloace, precum și eventualele acte adiționale la contractele în cauză, sunt transmise către comisiile pentru afaceri culturale și finanțe din cadrul Adunării Naționale și Senatului, precum și către Consiliul Superior al Audiovizualului. Comisiile pot formula un aviz în termen de șase săptămâni.
(23)
Pe de altă parte, președintele France Télévisions prezintă un raport anual privind execuția contractului de obiective și mijloace comisiilor pentru afaceri culturale și finanțe din cadrul Adunării Naționale și Senatului. Cu ocazia prezentării raportului privind execuția contractului de obiective și mijloace al societății în fața comisiilor competente ale Adunării Naționale și Senatului, președintele France Télévisions răspunde, de asemenea, pentru activitatea și lucrările consiliului consultativ al programelor creat în cadrul societății și format din telespectatori, mandatat pentru a emite avize și recomandări privind programele.
(24)
De asemenea, anteproiectul de caiet de sarcini al France Télévisions, stabilit prin decret, a făcut obiectul unei consultări publice în perioada 10-24 noiembrie 2008, în cadrul căreia aproximativ 15 entități au prezentat contribuții, care au determinat modificări ale textului inițial, aceasta fiind urmată de avizul Consiliului Superior al Audiovizualului. În ceea ce privește controlul extern al execuției sale, articolul 48 din legea din 30 septembrie 1986 prevede prezentarea, de către Consiliul Superior al Audiovizualului, a unui raport anual comisiilor pentru afaceri culturale din cadrul Adunării Naționale și Senatului. Acest raport este transmis și Ministerului Culturii și Comunicațiilor.
(25)
Atât comisiile parlamentare, cât și Consiliul Superior al Audiovizualului pot consulta părți terțe. De fapt, părțile interesate sunt consultate periodic în cadrul acestor organisme și își fac cunoscută opinia cu privire la întrebările care vizează audiovizualul public.
II.4. Compensația financiară pentru reducerea progresivă și, ulterior, încetarea difuzării de mesaje publicitare
(26)
Pentru a face programele radiodifuziunii publice mai libere și mai puțin dependente de restricții comerciale, articolul 53 paragraful VI din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 modificată privind libertatea de comunicare prevede reducerea și, ulterior, încetarea difuzării de mesaje publicitare: „Programele difuzate în intervalul orar 20.00-06.00 ale serviciilor naționale de televiziune menționate la articolul 44 paragraful I, cu excepția programelor lor regionale și locale, nu cuprind mesaje publicitare altele decât cele pentru bunurile și serviciile prezentate sub denumirea lor generică. Această dispoziție se aplică și programelor difuzate de serviciile menționate în intervalul orar 06.00-20.00 începând cu încetarea difuzării prin unde hertziene terestre în mod analogic a serviciilor de televiziune menționate la paragraful I pe întregul teritoriu metropolitan. Această dispoziție nu se aplică în cazul campaniilor de interes general”.
(27)
Încetarea difuzării prin unde hertziene terestre în mod analogic a serviciilor de televiziune este prevăzută pentru data de 30 noiembrie 2011 cel târziu. Pe lângă excepția privind publicitatea pentru bunuri și servicii fără marcă comercială, sunt prevăzute derogări pentru difuzarea de mesaje publicitare pentru departamentele și colectivitățile de peste mări sau din Noua Caledonie, în absența unei oferte de televiziune privată difuzată prin unde hertziene terestre în formă necodată.
(28)
Astfel cum prevede articolul 53 din legea nr. 86-1067 modificată privind libertatea de comunicare, reducerea și, ulterior, încetarea difuzării de mesaje publicitare, rezultate în urma punerii în aplicare a legii, determină alocarea de către stat a unei compensații financiare societății France Télévisions, în condițiile prevăzute de fiecare lege a finanțelor. În acest scop, statul francez a creat un nou program, denumit „Contribuția la finanțarea sectorului audiovizual public”, în cadrul misiunii „Servicii de informare în masă” a bugetului general al statului. Cu titlu pur orientativ, autoritățile franceze estimează că partea din subvenția de stat în completarea venitului din taxa de licență TV ar avea o valoare de aproximativ 460 de milioane EUR în 2010, 500 de milioane EUR în 2011 și 650 de milioane EUR în 2012.
(29)
Republica Franceză declară că, pentru fiecare an, finanțarea publică care provine din subvenția de stat va fi stabilită în funcție de costurile de execuție a misiunii de serviciu public a France Télévisions și cumulată cu venitul din taxa de licență TV, deducere operată din veniturile comerciale care vor rămâne. În această privință, autoritățile franceze au transmis previziunea costurilor și a veniturilor serviciului public al France Télévisions, stabilită începând cu planul de afaceri pentru 2009-2012 și rezumată în cele ce urmează:
Tabelul 1
Previziunea privind veniturile și cheltuielile de serviciu public ale France Télévisions 2010-2012
(milioane EUR)
2010
2011
2012
Buget
Buget estimativ
Buget estimativ
A/Resurse de stat
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Alte venituri (publicitate, sponsorizări etc.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Cheltuieli brute de serviciu public
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Cheltuieli nete de serviciu public (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Diferență cheltuieli nete SP- Resurse de stat (D + A)
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
Sursă: Observațiile Franței din 15 ianuarie 2010.
(30)
Tabelul de mai sus indică o previziune de deficit care corespunde cheltuielilor nete neacoperite pentru conturile serviciului public France Télévisions în 2010 și 2011. Acest deficit ar trebui să fie asimilat parțial în 2012, cu un excedent redus estimat de [30-50] de milioane EUR, adică [0-5] % din cheltuielile nete de serviciu public. Excedentul estimat pentru 2012, dacă ar trebui confirmat în practică, ceea ce presupune că veniturile și cheltuielile evoluează exact cum s-a estimat, rămâne mai mic decât deficitul cumulat prevăzut pentru 2010 și 2011. În conformitate cu contractul de obiective și mijloace în vigoare, excedentele nealocate pentru reducerea nevoilor de resurse publice ar trebui alocate în mod prioritar cheltuielilor privind creația audiovizuală. Această creație fiind destinată în mod normal creării de programe, eventualul excedent nu ar trebui, deci, să finanțeze activități comerciale.
(31)
Trebuie remarcat că planul de afaceri pentru 2009-2012 menționat în capitolul V din actul adițional la contractul de obiective și mijloace în vigoare se substituie componentei financiare a contractului încheiat în aprilie 2007, având în vedere noul cadru introdus de reformă și consecințele sale financiare. Planul de afaceri prevede o scădere a costului brut global de furnizare a serviciului public pentru perioada 2010-2012, cu reducerea cheltuielilor operaționale în raport cu contractul inițial, scăderea cheltuielilor de difuzare și exploatarea sinergiilor care rezultă din întreprinderea comună, în pofida introducerii unor noi elemente de cost de însoțire a reformei.
(32)
La nivelul veniturilor, resursele publice planificate, deși în creștere, nu echilibrează în totalitate conturile în perioada 2010-2012 și, conform indicațiilor din tabelul 1, rămân inferioare cheltuielilor brute de serviciu public, astfel că echilibrul financiar din proiecții depinde de veniturile comerciale care rămân în fiecare an. De asemenea, planul de afaceri semnalează interesul societății și al statului de a atinge echilibrul mai rapid decât s-a prevăzut și subliniază nevoia de supraveghere precisă și periodică, pe baza riscurilor pozitive sau negative.
II.5. Plafonarea resurselor publice
(33)
Articolul 44 din legea 86-1067 modificată privind libertatea de comunicare prevede, de asemenea, că „resursele publice alocate organismelor din sectorul audiovizual public pentru compensarea obligațiilor de serviciu public ce le revin, nu depășesc cuantumul costului de execuție al obligațiilor respective”. Această dispoziție rezultă din angajamentele asumate de Republica Franceză de a introduce în mod expres în textul legii principiul evitării supracompensării obligațiilor de serviciu public în cadrul procedurii care a condus la adoptarea deciziei de compatibilitate a Comisiei din 20 aprilie 2005 privind utilizarea resurselor taxei (8).
(34)
În conformitate cu angajamentul sus-menționat, Decretul nr. 2007-958 din 15 mai 2007 privind relațiile financiare între stat și organismele din sectorul public al comunicării audiovizuale reia la articolul 2 formularea articolului 53 din legea din 30 septembrie 1986, ținând seama de „veniturile directe sau indirecte realizate din misiunea de serviciu public”, și precizează că cheltuielile de execuție a obligațiilor de serviciu public sunt stabilite prin conturi separate. La articolul 3, decretul prevede obligația ca France Télévisions și filialele sale să respecte condițiile normale de piață pentru toate activitățile lor comerciale și întocmirea, de către un organism extern, a unui raport anual privind execuția acestei obligații, care să fie prezentat ministrului de resort, Adunării Naționale și Senatului.
(35)
Comisia a primit și examinat rapoarte de punere în aplicare a articolelor 2 și 3 din decretul privind exercițiile financiare 2007 și 2008 (rapoartele întocmite în temeiul articolului 3 din decret fiind certificate, pentru 2007, de către auditorii PriceWaterhouseCoopers și KPMG și, pentru 2008, de Cabinetul Rise), precum și proiectul de raport prevăzut la articolul 2 pentru anul 2009.
II.6. Noi taxe prevăzute în reforma audiovizualului public
(36)
Legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009 a modificat și codul impozitelor pentru a introduce noi taxe privind publicitatea și comunicațiile electronice.
II.6.1. Taxa privind mesajele publicitare
(37)
La titlul II din prima parte a volumului I al Codului general al impozitelor a fost introdus capitolul VII septies, care instituie o taxă datorată de toate televiziunile cu sediul în Franța. Taxa se aplică valorii, fără TVA, a sumelor plătite de difuzorii de publicitate, pentru difuzarea mesajelor lor publicitare, către contribuabilii în cauză sau realizatorii de mesaje publicitare, după deducerea sumelor plătite în aplicarea taxei prevăzute la articolul 302 bis KC din Codul general al impozitelor, plătibile de televiziunile și distribuitorii de televiziune care difuzează lucrări audiovizuale eligibile pentru sprijinul Centrului Național al Cinematografiei din Franța. Aceste sume fac obiectul unei reduceri forfetare de 4 %. Taxa se calculează aplicând o rată de 3 % fracției din cuantumul plăților anuale, excluzând TVA, aferent fiecărui serviciu de televiziune, care depășește 11 milioane EUR.
(38)
Cu toate acestea, pentru serviciile de televiziune altele decât cele difuzate prin unde hertziene terestre în mod analogic, această taxă este fixată la 1,5 % în 2009, 2 % în 2010 și 2,5 % în 2011. Cu titlu provizoriu, pentru toți contribuabilii, până în anul încetării difuzării pe continent, prin unde hertziene terestre în mod analogic a serviciilor de televiziune, taxa este plafonată la 50 % din creșterea bazei sale de impozitare constatate pentru anul calendaristic în care taxa este datorată pentru 2008. În orice caz, cuantumul taxei nu poate fi mai mic de 1,5 % din baza de impozitare. Cu toate acestea, pentru televiziunile cu o audiență zilnică realizată în afara Franței metropolitane de peste 90 % din audiența lor totală, din cuantumul reținut pentru calculul taxei se scade cuantumul sumelor plătite pentru difuzarea de mesaje publicitare destinate pieței europene sau mondiale, înmulțit cu partea din audiența totală anuală a audienței obținute în afara Franței metropolitane.
II.6.2. Taxa privind comunicațiile electronice
(39)
La titlul II din prima parte a volumului I al Codului general al impozitelor a fost introdus capitolul VII octies, care instituie o taxă datorată de orice operator de comunicații electronice care furnizează un serviciu în Franța și care a făcut obiectul unei declarații prealabile depusă Autoritatea de reglementare a comunicațiilor electronice. Taxa se aplică valorii, fără TVA, a abonamentelor și a altor sume achitate de utilizatori pentru serviciile de comunicații electronice furnizate de operatorii de comunicații electronice, după deducerea cuantumului cheltuielilor cu amortizarea contabilizate în cursul exercițiului încheiat pentru anul în cursul căruia taxa a devenit exigibilă, atunci când acestea sunt aferente materialelor și echipamentelor achiziționate, de la intrarea în vigoare a legii, de către operatori pentru nevoile infrastructurilor și rețelelor de comunicații electronice stabilite pe teritoriul național, și a căror durată de amortizare este de cel puțin 10 ani. Taxa se calculează aplicând o rată de 0,9 % fracțiunii din baza de impozitare care depășește 5 milioane EUR.
III. MOTIVELE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII
(40)
În decizia sa de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia a estimat că această compensare prevăzută începând cu 2010 poate constitui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și că a sa compatibilitate cu piața internă trebuie examinată în temeiul articolului 106 alineatul (2) din TFUE, în conformitate cu principiile și normele de aplicare prevăzute pentru serviciile publice de radiodifuziune.
(41)
În ceea ce privește existența unei activități de serviciu public cu misiuni clar definite printr-un act oficial, supuse unor mecanisme de control adecvate, Comisia, fără a-și exprima rezervele, a concluzionat, la fel ca în deciziile sale din decembrie 2003, aprilie 2005, iulie 2008 și septembrie 2009, că misiunile de serviciu public ale France Télévisions sunt definite în mod clar în acte oficiale provenind de la sau semnate de statul francez, în conformitate cu metode care prevăd un control independent al France Télévisions.
(42)
În schimb, în ceea ce privește evaluarea proporționalității compensației financiare prevăzute în raport cu cheltuielile nete ale activității de serviciu public și ținând cont, de altfel, de efectele ajutorului, Comisia și-a exprimat rezervele cu privire la două probleme, și anume:
-
pe de o parte, riscul supracompensării cheltuielilor nete de serviciu public pentru anul 2012 și, probabil, pentru 2010 și 2011, deși, pentru acești ani, Comisia nu dispune de informații la fel de detaliate ca cele furnizate de autoritățile franceze pentru anul 2009; și
-
pe de altă parte, posibila existență a unei legături de alocare între veniturile realizate din taxele privind publicitatea și comunicațiile electronice și ajutorul urmând a fi acordat France Télévisions și, în măsura în care această legătură a putut fi stabilită, efectele negative ale acesteia și compatibilitatea lor cu tratatul, în special în cadrul unei evaluări competitive a reformei finanțării France Télévisions, care lipsea.
(43)
De altfel, Comisia a atras atenția autorităților franceze cu privire la adoptarea, la 2 iulie 2009, a comunicării sale cu privire la aplicarea normelor privind ajutoarele de stat serviciilor publice de radiodifuziune (9) (denumită în continuare „Comunicarea privind radiodifuziunea”), aplicabilă ajutorului notificat ulterior publicării sale, și a invitat autoritățile franceze să țină seama de această comunicare revizuită în observațiile lor.
IV. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE
(44)
În observațiile din 2 noiembrie 2009, Société des auteurs et compositeurs dramatiques (Societatea Autorilor și Compozitorilor Dramatici) atrage atenția Comisiei asupra importanței obligațiilor care revin France Télévisions în vederea sprijinirii creației audiovizuale de patrimoniu. Această importanță ar fi fost întărită la sfârșitul anului 2008 printr-un acord interprofesional, care ar fi integrat într-un viitor contract de obiective. Astfel, în 2010, France Télévisions va trebui să dedice creației audiovizuale de patrimoniu 19 % din cifra de afaceri inclusă în baza de impozitare din 2009, procent care, în 2012, va trebui să ajungă la 20 %, respectiv 420 de milioane EUR. Partea echivalentă a TF1 este, în schimb, plafonată la 12,5 %, iar cea a M6 și, respectiv, a posturilor de televiziune terestră digitală nu va depăși 11 %. Până în 2012, angajamentul în beneficiul cinematografiei va crește, de asemenea, cu peste 1,2 % în ceea ce privește rata medie anuală. Eliminarea publicității este corelată cu o creștere a costului grilei de programe în ceea ce privește operele de producție proprie și neimportată, care arată un angajament față de un serviciu public inovator și de calitate.
(45)
În observațiile din 30 octombrie 2009, Federația Franceză a Telecomunicațiilor și Comunicațiilor Electronice (FFTCE) căreia i se alătură Iliad, nemembră a FFTCE, estimează că încetarea difuzării publicității comerciale nu contribuie, în sine, la misiunea de serviciu public a France Télévisions. Din moment ce publicitatea nu este parte integrantă din această misiune, orice subvenție care vizează doar compensarea unei pierderi, fără a ține seama de realitatea misiunii, ar constitui, în sine, ajutor de stat, contrar articolelor 106 alineatul (2) și 107 din TFUE. Această compensație trebuie să acopere cheltuielile proprii serviciului public, pe care conturile separate trebuie să le urmărească. Însă cuantumul subvenției pare fixat pentru anii următori, pe baza estimării pierderii de venituri comerciale, ceea ce, pe o piață afectată, denaturează grav concurența cu radiodifuzorii privați. Deși totalul cifrei de afaceri din publicitate al France Télévisions pe o piață afectată nu ar fi atins niciodată 500 de milioane EUR, autoritățile franceze s-au angajat să plătească 450 de milioane EUR în 2009 doar în schimbul eliminării mesajelor publicitare după ora 20.00. În viitor, veniturile din subvenții ar fi, de asemenea, mult superioare veniturilor din publicitate care ar putea fi realizate în absența reformei.
(46)
În ceea ce privește misiunea de serviciu de interes economic general, FFTCE observă că obligațiile care revin France Télévisions în calitate de membru al Uniunii Europene de Radioteleviziune (UER), prin statutul acesteia, existau anterior și s-ar aplica în absența celor prevăzute de legislația franceză. Constrângerile, de altfel vagi, pe care le impune legea, nu ar fi substanțial diferite de cele ce decurg din statutul UER, cărora TF1 și Canal + se supun, de asemenea, în calitate de membre, astfel încât o subvenție de compensare în temeiul legii trebuie calificată drept ajutor de stat.
(47)
FTTCE consideră, în concluzie, că noua taxă aplicată cifrei de afaceri a operatorilor de comunicații electronice introdusă prin reforma audiovizualului public este utilizată pentru finanțarea France Télévisions. În plus față de legătura de alocare menționată în declarațiile autorităților, variațiile bazei sale de impozitare și ale ratei determină variații ale cuantumului subvenției. Instituirea unei astfel de taxe încalcă, însă, prevederile articolului 12 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (10), deoarece statele membre nu pot impune operatorilor nicio altă taxă aplicată la cifra de afaceri în afară de cele prevăzute în regulamentul sus-menționat.
(48)
În observațiile din 2 noiembrie 2009, Asociația franceză a canalelor private estimează că gestionarea defectuoasă a France Télévisions, din care Curtea de Conturi a extras numeroase exemple, agravează efectul inflaționist asupra pieței producției de programe și a achiziției de drepturi. În absența unei compatibilității analitice, necontrolarea costurilor generează incertitudini cu privire la stabilirea costului misiunilor de serviciu public care trebuie finanțate, cu risc ridicat de supracompensare. Întrucât o serie de indicii arată că noua taxă audiovizuală va fi alocată France Télévisions, destinația sa la bugetul de stat nu ar avea alt scop decât acela de a evita controlul Comisiei. Aceasta obligă concurenții France Télévisions să finanțeze ajutorul, creând o denaturare care agravează diferențierea insuficientă între programele diverselor canale istorice.
(49)
În observațiile din 2 noiembrie 2009, Uniunea Europeană de Radioteleviziune (UER) subliniază caracterul neapărat prospectiv al oricărei estimări multianuale a cheltuielilor și veniturilor radiodifuzorului public prezentată de Franța. Aceste estimări trebuie să asigure vizibilitatea financiară pe termen lung de care trebuie să dispună operatorul în vederea asigurării continuității serviciului în mod independent. Acestea sunt mecanisme ex-post care trebuie să asigure corectarea eventualelor diferențe de previziune. Decizia Comisiei trebuie să vizeze parametrii de calcul ex ante și aceste mecanisme fără a impune cuantumul efectiv al compensației viitoare doar prin validarea cuantumului cheltuielilor și al veniturilor preconizate, fără de care Comisia ar stabili și ar controla mai mult cuantumul anual al unui scheme de ajutoare și mai puțin schema propriu-zisă. UER își exprimă, de asemenea, preocuparea legată de interesul Comisiei în a cunoaște cuantumul estimat al sinergiilor și al câștigului de eficiență pentru anii următori, întrucât eficiența cu care este prestat un serviciu de interes economic general nu se supune controlului Comisiei, în conformitate cu articolul 106 alineatul (2) din TFUE.
(50)
În observațiile din 2 noiembrie 2009, Asociația Televiziunilor Comerciale Europene (ACT) se declară în favoarea deciziei Republicii Franceze de a reduce substanțial publicitatea comercială difuzată de radiodifuzorul său public. ACT notează că două dintre condițiile impuse de jurisprudența Altmark (11) nu sunt îndeplinite în cazul de față, astfel încât contribuția bugetară în cauză constituie ajutor. Cu toate acestea, ACT estimează că, dacă schema de finanțare a ajutorului printr-o taxă aplicată veniturilor din publicitate realizate de concurenți este considerat a fi în conformitate cu dreptul comunitar, avantajele retragerii de pe piață ar fi extrem de reduse, în timp ce o astfel de schemă ar putea introduce, în anumite privințe, mai multe denaturări decât schemele duale tradiționale de finanțare publică și comercială.
(51)
ACT consideră că obligațiile de serviciu public ale France Télévisions nu au fost modificate fundamental din 1994, rămânând similare obligațiilor altor difuzori privați. De asemenea, estimările privind compensarea pierderii de venituri din publicitate până în 2012 sunt vagi și nu țin cont nici de diminuarea costurilor de investiții aferente acestora, nici de posibila reducere a costurilor unei programări îngrădite într-o mai mică măsură de difuzorii de publicitate, nici de câștigurile de sinergie preconizate. Mecanismul de ajustare a veniturilor publice și comerciale la costuri, prevăzut în contractul de obiective și mijloace, ar trebui verificat, ținând cont, în special, de variabilitatea veniturilor comerciale, fără de care Comisia nu ar dispune de informații fiabile pentru a stabili costurile efective ale serviciului furnizat și existența unei eventuale supracompensări. Această verificare se poate realiza fără ca societatea să dispună de contabilitate analitică, astfel cum observă Curtea de Conturi.
(52)
În final, ACT consideră că ajutorul este practic finanțat prin noile taxe introduse de reformă și că, în ceea ce privește taxa pe publicitatea audiovizuală, aceasta introduce în Franța un model de finanțare a serviciului public de către concurenți, care a fost abandonat în alte țări. Însă mecanismul de ajutoare păstrează resursele France Télévisions, deși este din ce în ce mai evident că difuzorii de publicitate nu reportează integral cererea către canalele concurente. Pe de altă parte, un astfel de mecanism ar consolida barierele la intrarea pe piața franceză.
(53)
În observațiile din 2 noiembrie 2009, France Télévisions estimează că mecanismul notificat nu îi conferă niciun avantaj economic în raport cu concurenții săi întrucât aceasta este protejată împotriva pierderii veniturilor comerciale în schimbul unei constrângeri impuse de stat, pe care nici un alt operator privat de pe piață nu trebuie să o respecte: încetarea difuzării de materiale publicitare. La data la care încetarea difuzării mesajelor publicitare devine efectivă, va dispărea orice denaturare a concurenței pe piață, iar presiunea acesteia asupra concurenților în ceea ce privește sponsorizările, dată fiind prezența sa limitată, ar fi, de asemenea, nulă. În ceea ce privește achiziția de drepturi audiovizuale denumite „prime”, deși TF1 ar fi realizat 96 din cele mai bune 100 de audiențe și 18 din cele mai bune 20 de audiențe în 2008, France Télévisions nu ar dispune de niciun contract de exclusivitate cu principalele societăți din SUA. De altfel, aceasta trebuie să investească în creația audiovizuală cu cerințe de calitate incompatibile cu obiectivele de audiență ale canalelor comerciale. În ceea ce privește vânzarea de programe, aceasta estimează că prezența sa este doar marginală.
(54)
În plus, France Télévisions consideră că, întrucât suma care îi va fi alocată depinde, în prealabil, în mod precis și obiectiv, în fiecare an de costul misiunilor sale, cu o corecție ex-post în cazul unei diferențe față de costurile reale, mecanismul notificat îndeplinește cea de-a doua condiție impusă de jurisprudența Altmark. Cea de-a patra condiție impusă de aceasta ar fi, la rândul său, îndeplinită, întrucât sinergiile care nu au putut fi exploatate în trecut, vor fi exploatate odată cu reorganizarea juridică și a statutului, această a patra condiție nesolicitând prestarea serviciului la cel mai scăzut nivel posibil al costurilor, ci o corespondență a acestora cu costurile unei întreprinderi mijlocii bine gestionate.
(55)
Potrivit France Télévisions, în ceea ce privește condițiile de compatibilitate cu piața internă a mecanismului notificat, care se știe că durează mai mulți ani, cheltuielile nete de serviciu public nu vor putea fi cunoscute cu suficientă certitudine încât să permită Comisiei să exercite un control ex ante al absenței supracompensării. Deși estimările orientative pentru 2010-2012 nu sunt incompatibile cu posibilitatea realizării unui beneficiu rezonabil sau creării unei rezerve limitate la 10 % din cheltuielile anuale de serviciu public, dispozițiile legislative și de reglementare care stabilesc un control ex post vor permite, în orice caz, asigurarea proporționalității finanțării. În schimb, având în vedere că variația costurilor sale de grilă depinde de opțiunile editoriale, France Télévisions estimează că este constrânsă să respecte doar obligațiile de serviciu public impuse de lege, cu libertatea de care dispune Republica Franceză în definirea conținutului acestora. Pe de altă parte, aceste obligații se traduc și printr-o cerință de audiență, care nu este diminuată de întreruperea difuzării mesajelor publicitare. În schimb, va trebui să se realizeze un număr mai mare de programe.
(56)
În observațiile din 2 noiembrie 2009, Métropole Télévisions (M6) consideră că dispozitivul de finanțare prevăzut constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 din TFUE, în special din moment ce a doua și a patra dintre condițiile impuse de jurisprudența Altmark nu ar fi îndeplinite: o compensație bazată pe o estimare a pierderii veniturilor comerciale în funcție de tip - și practic - fluctuante, nu este considerată a fi bazată pe parametri de calcul obiectivi și transparenți ai costurilor de serviciu public. De altfel, baza de calcul nu este cea a costurilor unei întreprinderi mijlocii bine gestionate din sector, ci baza de calcul a costurilor France Télévisions, existând numeroase indicii care dovedesc gestionarea defectuoasă a acesteia, ceea ce crește costurile serviciului public suportate de colectivitate.
(57)
În ceea ce privește compatibilitatea măsurii cu piața internă, M6 consideră că dispozitivul de finanțare în cauză este ilegal, întrucât generează în mod structural o supracompensare a costurilor serviciului public. Directiva 2006/111/CE a Comisiei din 16 noiembrie 2006 privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice, precum și transparența relațiilor financiare din cadrul anumitor întreprinderi (12) impune Franței să perceapă costurile și veniturile serviciului de interes general pe baza unor principii de contabilitate analitică aplicate coerent, însă, potrivit Curții de Conturi, France Télévisions nu ar dispune de astfel de instrumente contabile. Așadar, niciun element obiectiv nu ar putea fi utilizat pentru calcularea cuantumului compensației. Supracompensarea ar fi inevitabilă, întrucât subvenția se calculează pe baza veniturilor comerciale care nu depind de misiunea de serviciu public și nici nu trebuie luate în considerare în costurile acesteia. Caracterul aleatoriu al previziunilor privind veniturile pierdute și absența unei analize a costurilor determină, la rândul lor, ineluctabilitatea supracompensării.
(58)
Includerea noilor taxe în mecanismul de finanțare agravează efectele negative ale ajutoarelor asupra piețelor de achiziție a drepturilor audiovizuale - în care gestionarea defectuoasă a France Télévisions, protejată de ajutoarele publice, crește costurile concurenților - și asupra activității de publicitate, pe care France Télévisions o va îndrepta spre sponsorizări, fără ca M6, dat fiind profilul său de audiență divers, să recupereze cota de piață lăsată liberă de France Télévisions. În aceste condiții, ar putea fi justificată doar o finanțare ex post. În consecință, mecanismul ar fi ilegal din punct de vedere structural, în absența instituirii unor mecanisme de control ex post independent care să garanteze în mod eficient absența supracompensării pe baza cifrelor reale, a căror punere în aplicare ar fi ineficientă în Franța, potrivit M6.
(59)
În observațiile din 2 noiembrie 2009, Télévision Française 1 (TF 1) plasează reforma finanțării France Télévisions în contextul unor schimbări structurale care afectează piața publicitară, în care Internetul înregistrează o creștere spectaculoasă. Televiziunea nu ar reprezenta decât aproximativ 11 % din cuantumul cheltuielilor de comunicare de 33 de miliarde EUR ale difuzorilor de publicitate în 2008. În perioada ianuarie-septembrie 2009, cifra de afaceri din publicitate realizată de canalele televiziunii terestre digitale a înregistrat o creștere de 60 %, comparativ cu scăderea de 8 % a celor trei canale hertziene private istorice. Pentru anul 2008, impozitele și taxele achitate de TF1 reprezentau 60 % din rezultatul său, însă contractele de achiziție de drepturi multianuale, inflația prețurilor și rigiditatea costurilor, care, în proporție de 30 % din total, sunt costuri de grilă absorbite de obligațiile reglementare de producție și de difuzare de opere franceze și europene, reduc, în opinia TF1, marja sa de manevră. În paralel, obligația de plată a unei noi taxe audiovizuale ar intensifica denaturările concurenței pe piață.
(60)
Potențialul transfer către TF1 al cererii difuzorilor de publicitate este obiectul afișat al taxei privind publicitatea audiovizuală. Reportul așteptat de 350 de milioane EUR din cifra de afaceri către cele trei canale hertziene nu numai că nu s-a produs în 2009, dar, mai mult decât atât, acestea înregistrează o scădere de 450 de milioane EUR comparativ cu previziunile. De altfel, sfera acestei reportări ar fi, oricum, limitată de dispoziții legislative care, în transpunerea dreptului comunitar, limitează timpul afectat difuzării de publicitate la maxim 12 minute pe oră de transmisie, cu condiția de a nu se depăși o medie zilnică de șase minute pe oră.
(61)
TF1 consideră că taxa constituie ajutor de stat din două puncte de vedere: pe de o parte, în sensul că France Télévisions nu va mai fi, practic, obligată la plată după data de 30 noiembrie 2011 (dată la care va fi obligată să înceteze difuzarea mesajelor publicitare ale căror sume plătite constituie baza de impozitare) și, pe de altă parte, în sensul că France Télévisions va primi resursele percepute în acest sens, deoarece din numeroase declarații guvernamentale și parlamentare din cursul dezbaterilor pe marginea proiectului de lege rezultă că taxa este utilizată pentru finanțarea ajutorului. Indiferent de legalitatea sa intrinsecă, sistemul de taxe care o finanțează ar trebui, așadar, luat în considerare pentru evaluarea ajutorului.
(62)
TF1 estimează că se supune unor obligații comparabile celor impuse societății France Télévisions, ale cărei programe ar diferi în mică măsură de propriile programe. Chiar dacă TF1 salută modificarea contractului de obiective și mijloace și a caietului de sarcini, ca urmare a reformei din sectorul audiovizual public, acesta estimează, bazându-se pe avizul Curții de Conturi, că oferta serviciului public de radiodifuziune este insuficient individualizată. Astfel, acesta a evidențiat că, în caietele de sarcini anterioare, obligațiile cantitative de difuzare reprezentau 10 % din grila de programe.
(63)
La fel de insuficiente ar fi gestiunea costurilor și calitatea gestionării France Télévisions, care fac ca serviciul public să nu fie furnizat la cel mai scăzut cost pentru colectivitate și să implice un risc de supracompensare. Astfel, Comisia ar trebui să verifice, în acest sens, creșterea beneficiilor activităților comerciale, sinergiile care ar trebui să rezulte după 2009 din crearea unei întreprinderi unice France Télévisions și cea mai redusă presiune asupra costurilor grilei de programe care rezultă dintr-o minimă dependență a difuzorilor de publicitate.
V. OBSERVAȚIILE REPUBLICII FRANCEZE
(64)
În observațiile prezentate la 7 octombrie 2009 și ulterior completate, în ceea ce privește aplicarea articolului 106 alineatul (2) din TFUE, Republica Franceză se referă în special la rezervele exprimate de Comisie, pe de o parte, cu privire la proporționalitatea finanțării publice și la riscul de supracompensare și, pe de altă parte, cu privire la luarea în considerare a noilor taxe introduse prin reforma din sectorul audiovizual public în scopul evaluării compatibilității măsurii notificate cu piața internă.
V.1. Proporționalitatea finanțării și controlul ex post al riscului de supracompensare
(65)
Republica Franceză precizează că măsura notificată nu reprezintă o compensație a pierderii veniturilor publicitare a grupului France Télévisions, deși cuantumurile estimate furnizate cu titlu orientativ iau în considerare această pierdere, ci o finanțare menită să acopere costurile de execuție a misiunii de serviciu public. Nevoile de finanțare vor trebui să evolueze în funcție de modificările costului grilei, de fluctuațiile veniturilor comerciale sau de mijloacele de difuzare.
(66)
Republica Franceză subliniază că validarea ex ante a absenței unui risc de supracompensare trebuie să se realizeze prin verificarea existenței unor mecanisme legislative și de reglementare de control, în conformitate cu jurisprudența și practica de aplicare a Comisiei, și nu pe baza cuantumurilor orientative estimate ale subvenției și a costurilor indicate pentru viitor. Cuantumurile orientative sunt furnizate cu titlu ilustrativ, în lumina planului de afaceri aprobat de autoritățile de supraveghere și de France Télévisions. Metoda de calcul a subvenției nu se bazează pe estimarea scăderii veniturilor din publicitate ale France Télévisions. Calculul se va baza pe o formulă generală astfel încât, pentru fiecare an, cuantumul combinat al taxei de licență TV și alocarea bugetară va fi, conform angajamentelor Republicii Franceze și mecanismelor de control ex post instituite pe cale legislativă, cât și prin măsuri de reglementare, proporțional costului misiunii de serviciu public a France Télévisions, din care se scad veniturile sale comerciale.
(67)
De asemenea, în ceea ce privește noile servicii audiovizuale inovatoare menționate în comunicarea privind radiodifuziunea, Republica Franceză subliniază că un anumit număr este deja prevăzut în noul caiet de sarcini al France Télévisions și în contractul de obiective și mijloace revizuit, care au făcut și vor face obiectul controalelor și consultărilor prealabile și periodice descrise mai sus. În viitor, Franța estimează că lansarea oricărui serviciu nou important trebuie tratată în cadrul contractului de obiective și mijloace, care va fi supus acelorași controale.
(68)
Pe de altă parte, având în vedere intrarea în vigoare a comunicării privind radiodifuziunea în urma inițierii prezentei proceduri, Republica Franceză se angajează să își îmbunătățească dispozitivul de control financiar ex post pentru a îndeplini normele prevăzute recent în această comunicare cu privire la mecanismele de control financiar. Astfel, se prevede modificarea articolului 2 din Decretul nr. 2007-958 din 15 mai 2007. Această modificare vizează:
-
asigurarea faptului că raportul privind conturile separate - cerință care permite controlul evitării supracompensării - este, la fel ca raportul prevăzut la articolul 3, controlat de un organism extern, a cărui selecție se supune autorizării ministrului responsabil de comunicare, transmis acestuia din urmă, precum și Adunării Naționale și Senatului, și elaborat pe cheltuiala France Télévisions;
-
perfecționarea mecanismului funcțional propriu pentru a asigura recuperarea efectivă a eventualelor supracompensări sau subvenții încrucișate identificate de aceste conturi separate, care nu ar respecta nici articolul 53 din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 privind libertatea de comunicare, nici Comunicarea Comisiei privind radiodifuziunea.
(69)
De asemenea, în vederea completării informațiilor Comisiei în cursul primilor ani ai reformei inițiate prin legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009, autoritățile franceze se angajează să comunice acesteia, pentru anii 2010-2013:
-
rapoartele întocmite în temeiul articolelor 2 și 3 din decretul sus-menționat, în urma modificării, în termen de maxim șase luni de la aprobarea conturilor de către adunările generale, inclusiv datele referitoare la evoluția segmentelor pieței publicitare începând cu 2007;
-
elementele publice de supraveghere a execuției obligațiilor de serviciu public de către France Télévisions, și anume, bilanțul canalelor stabilit anual de Consiliul Superior al Audiovizualului (prevăzut la articolul 18 din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986) și procesul-verbal al audierilor de către comisiile parlamentare (comisiile responsabile cu afacerile culturale și cu finanțele din cadrul Adunării Naționale și Senatului) întocmit de președintele France Télévisions în ceea ce privește execuția anuală a contractului de obiective și mijloace (astfel cum se prevede la articolul 53 din legea menționată anterior).
V.2. Luarea în considerare a noilor taxe introduse prin reforma sectorului audiovizual public
(70)
Republica Franceză consideră că nu a ținut seama de noile taxe privind publicitatea și comunicațiile electronice în notificarea sa. Deși sunt instituite prin intermediul aceluiași instrument legislativ care stabilește reforma, aceste taxe nu ar intra în sfera de aplicare a măsurii notificate.
(71)
Republica Franceză precizează că declarațiile publice făcute înainte de votarea legii, la care se face referire în decizia de inițiere a procedurii și care au fost contrazise ulterior de dispozițiile acestei legi, nu sunt suficiente pentru a identifica o legătură restrictivă de afectare a taxelor pentru finanțarea ajutorului în temeiul dreptului comunitar. În conformitate cu dreptul francez, aceste taxe sunt percepute în beneficiul bugetului general al statului, contribuie la finanțarea tuturor cheltuielilor publice și respectă principiile universalității și unității bugetare, care fac parte din „blocul de constituționalitate” al finanțelor publice. În temeiul articolului 36 din legea organică din 1 august 2001 privind legile finanțelor, alocarea integrală sau parțială a unei resurse stabilite în beneficiul statului către o persoană juridică nu poate rezulta decât dintr-o dispoziție expresă a legii finanțelor care, în acest caz, nu există.
(72)
Republica Franceză subliniază, de altfel, că nu există niciun proiect care să vizeze instituirea unei legături de alocare între taxele respective și finanțarea France Télévisions. Aceasta precizează că, în cazul în care ar fi avută în vedere modificarea arhitecturii sistemului, autoritățile franceze ar prezenta o nouă notificare Comisiei, în conformitate cu dispozițiile articolului 108 alineatul (3) din TFUE.
VI. EVALUAREA AJUTORULUI
VI.1. Prezența ajutorului în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE
(73)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede următoarele: „Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”. În continuare, sunt examinate condițiile de aplicare.
VI.1.1. Resurse de stat
(74)
Alocările bugetare care fac obiectul prezentei notificări vor fi înscrise în fiecare an în legea finanțelor care stabilește bugetul statului francez. Prin urmare, este vorba despre măsuri acordate prin intermediul resurselor de stat.
VI.1.2. Avantaj economic selectiv
(75)
Mecanismul de subvenționare bugetară care completează resursele publice puse la dispoziția France Télévisions este selectiv, întrucât France Télévisions va fi singurul său beneficiar. Subvenția bugetară anuală pentru funcționare, care vizează în special posibilitatea monitorizării activităților societății, o va proteja pe aceasta de pierderea veniturilor comerciale din publicitate, care au finanțat o parte din cheltuielile și investițiile sale de până acum. France Télévisions va putea, astfel, să atingă un segment de audiență pe care nu l-ar putea concepe în absența alocării bugetare. Prin retragere, aceasta beneficiază de un avantaj economic pe care nu l-ar fi obținut în alte condiții sau, în cazul de față, fiind vorba de o subvenție, în condiții de piață diferite, adică cele în care își desfășoară activitatea concurenții săi privați.
(76)
Pe de altă parte, Comisia notează că Republica Franceză nu a formulat observații care să pună din nou în discuție evaluările sale din decizia de inițiere, în sensul că alocările estimate nu ar îndeplini cumulativ criteriile enunțate de jurisprudența Altmark și ar furniza, prin urmare, un avantaj economic care constituie ajutor de stat (13). De asemenea, aceasta observă că, fără a aduce atingere evoluțiilor ulterioare în gestiunea și rezultatele France Télévisions pentru anii următori, în prezent, raportul Curții de Conturi franceze referitor la France Télévisions - a cărui publicare în 2009 a intervenit în urma deciziei de inițiere - confirmă argumentația sa potrivit căreia cea de-a patra condiție nu este îndeplinită.
(77)
În definitiv, din cele de mai sus rezultă că subvențiile de stat acordate exclusiv grupului France Télévisions prin intermediul resurselor financiare ale statului francez vor conferi un avantaj selectiv acestei societăți.
VI.1.3. Denaturarea concurenței și afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre
(78)
France Télévisions își desfășoară activitatea în domeniul producției și radiodifuziunii de programe pe care le exploatează din punct de vedere comercial, în special prin difuzarea de mesaje publicitare plătite pentru difuzori de publicitate sau programe sponsorizate în programele sale, revânzând drepturi de difuzare sau achiziționând astfel de drepturi. Aceste activități comerciale sunt exercitate în concurență cu alte posturi de televiziune, precum TF1, M6, Canal +, în special în Franța, unde, după cum subliniază autoritățile franceze, grupul France Télévisions reprezintă primul grup audiovizual. În 2010, cota France Télévisions ar trebui să se stabilească la aproximativ 10 %, rămânând al treilea furnizor de pe piața franceză.
(79)
Până la expirarea termenului de eliminare a publicității comerciale la sfârșitul anului 2011, France Télévisions își va continua activitatea, deși cu limitări ale sloturilor orare, pe piața franceză a publicității comerciale televizate, în concurență cu alți radiodifuzori. Chiar și după 2011, France Télévisions își va putea oferi serviciile difuzorilor de publicitate pentru mesajele publicitare pentru bunuri sub denumirea lor generică sau pentru sponsorizările de emisiuni, în concurență cu alți radiodifuzori activi din Franța. Chiar dacă ceilalți concurenți ai France Télévisions vor profita pe deplin de retragerea aproape totală a France Télévisions de pe piața publicitară impusă de reformă, cert este faptul că France Télévisions va fi, în continuare, prezentă. Într-adevăr, ca volume și cotă de piață pentru concurenții constanți în raport cu 2007, pe baza estimărilor veniturilor din publicitate și sponsorizări realizate de France Télévisions și transmise autorităților franceze, France Télévisions tot ar mai deține 3,3 % din piață în 2012, față de peste 50 % pentru TF 1 și aproximativ 20 % pentru M6.
(80)
France Télévisions va putea atinge o cotă de audiență pe care nu ar putea-o concepe în absența alocării bugetare în cauză, ceea ce ar putea avea un efect asupra audienței celorlalți radiodifuzori și, prin urmare, asupra activităților comerciale ale acestora din urmă, astfel încât condițiile de concurență să fie denaturate. În orice caz, France Télévisions va rămâne la fel de activă pe piețele de achiziție și vânzare de drepturi audiovizuale, menținându-și puterea de negociere datorită sprijinului menționat. Menținerea investițiilor în programare care fac posibile alocările bugetare influențează, așadar, măsura în care France Télévisions poate achiziționa sau vinde pe aceste piețe.
(81)
Din cele de mai sus rezultă că alocările bugetare destinate exclusiv grupului France Télévisions prin intermediul resurselor financiare ale statului francez denaturează sau, cel puțin, amenință să denatureze concurența exercitată în exploatarea comercială a radiodifuziunii în Franța și, într-o oarecare măsură, în alte state membre în care sunt difuzate programele France Télévisions.
(82)
Piețele de vânzare și de achiziție de programe audiovizuale și de drepturi de difuzare pe care France Télévisions este prezentă au o dimensiune internațională, chiar dacă achiziția se realizează cu o limitare teritorială, în general, la un singur stat membru. Pe de altă parte, programele France Télévisions, a căror difuzare poate fi menținută datorită sprijinului statului sunt captate și în alte state membre, precum Belgia și Luxemburg. În final, France Télévisions difuzează programe și pe Internet, accesibile în afara Franței.
(83)
În aceste condiții, subvențiile de stat în cauză sunt susceptibile să denatureze condițiile concurențiale și să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.
VI.1.4. Concluzie în ceea ce privește prezența ajutorului de stat
(84)
Având în vedere cele menționate anterior, subvențiile de stat pe care Republica Franceză intenționează să le acorde grupului France Télévisions constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, a cărui compatibilitate cu piața internă trebuie examinată.
VI.2. Compatibilitatea în temeiul articolului 106 alineatul (2) din TFUE
(85)
Articolul 106 alineatul (2) din TFUE prevede că „[î]ntreprinderile care au sarcina de a gestiona serviciile de interes economic general sau care prezintă caracter de monopol fiscal se supun normelor prezentului tratat, și, în special, regulilor de concurență, în măsura în care aplicarea acestor norme nu împiedică, îndrept sau în fapt, îndeplinirea misiunii speciale care le-a fost încredințată. Dezvoltarea schimburilor comerciale nu trebuie să fie afectată într-o măsură care contravine intereselor Uniunii”.
(86)
În Comunicarea privind radiodifuziunea, Comisia enunță principiile pe care le respectă în aplicarea articolelor 107 și 106 alineatul (2) în cazul finanțării organismelor publice de radiodifuziune de către stat. În această privință, evaluarea Comisiei vizează următoarele două aspecte:
-
definirea precisă și clară a misiunii de serviciu public într-un act oficial, inclusiv în legătură cu furnizarea de servicii noi importante, supusă unor mecanisme de control eficace de către o entitate independentă de radiodifuzor;
-
caracterul proporțional și transparent al finanțării publice a compensațiilor necesare pentru această misiune, fără ca acestea să depășească cuantumul costului net impus de misiunea de serviciu public supusă, la rândul său, unor controale eficace.
VI.2.1. Definirea precisă și clară într-un act oficial a misiunii de serviciu public, supusă unor controale eficace
(87)
Astfel cum s-a menționat anterior, în decizia sa de inițiere a procedurii, Comisia nu și-a exprimat rezervele, din motivele menționate în prezentul document, nici cu privire la conformitatea definiției și a mandatului misiunii de serviciu public cu care este investită France Télévisions prin acte oficiale, nici cu privire la conformitatea controalelor externe efectuate asupra modului în care France Télévisions își îndeplinește obligațiile care îi revin și care sunt descrise mai sus. Astfel, Comisia a estimat că dispozițiile relevante din Legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 modificată [articolul 43 alineatul (11), articolele 44, 48 și 53] și din decretele sau actele oficiale care o pun în aplicare, care privesc, în special, caietul de sarcini (Decretul nr. 2009-796 din 23 iunie 2009) și contractul de obiective și mijloace, sunt conforme cu normele de aplicare a articolului 106 alineatul (2) din TFUE privind evaluarea ajutoarelor acordate serviciilor de radiodifuziune publică menționate în Comunicarea privind radiodifuziunea.
(88)
Această concluzie era similară celor deja formulate de Comisie pe această temă pe baza comunicării aplicabile la acea dată, în deciziile sale din 2003 și din 2005 pentru canalele France 2 și France 3 și, pentru France Télévisions, în deciziile din 2008 și din 2009.
(89)
Prin urmare, cu titlu suplimentar, se recomandă examinarea observațiilor, în fond, generale, ale anumitor părți interesate care tind să pretindă caracterul similar al programelor posturilor publice și al programelor canalelor concurente, contrazise în fapt de observațiile altor părți, și care nu sunt de natură să modifice această evaluare.
(90)
Legea nr. 86-1067 modificată privind libertatea de comunicare definește pe larg, în mod calitativ, însă precis, obligațiile de serviciu public ale France Télévisions. Aceasta trebuie, în special, să vizeze un public larg și să propună o ofertă diversificată care să corespundă obiectivului de a asigura, prin respectarea principiului pluralismului, nevoile democratice, sociale, cetățenești și culturale ale societății. Faptul că anumiți concurenți sunt obligați, prin apartenența la UER, să respecte statutul acesteia, potrivit FFTCE, nu împiedică stipularea unor obligații specifice de serviciu public în actele oficiale ale Republicii Franceze care, spre deosebire de obligațiile care decurg din apartenența la UER, sunt impuse doar France Télévisions.
(91)
Pe de altă parte, în măsura în care este necesar, obligațiile France Télévisions sunt prevăzute atât în caietul de sarcini, cât și în contractul de obiective și mijloace, fiind însoțite de indicatori exacți și cuantificați care trebuie atinși în grila lor de programe, obligații care nu sunt impuse difuzorilor concurenți. Mijloacele publice alocate France Télévisions urmăresc atingerea obiectivelor și îndeplinirea obligațiilor de serviciu public definite pe cale legislativă și prin măsuri de reglementare în interes general, în timp ce resursele private alocate difuzorilor concurenți au un scop pur lucrativ. De asemenea, existența unor limitări reglementare sau asumate liber de operatori în activitatea lor de difuzare nu implică existența unei oferte nediferențiate în fapt pentru furnizorii publici și privați. Aceste obligații de serviciu public care decurg din lege, spre deosebire de cele impuse de apartenența la UER, sunt, de altfel, supuse unor controale externe periodice, în special parlamentare, în ceea ce privește îndeplinirea acestora.
(92)
În plus, SACD subliniază angajamentul la cel mai înalt nivel al France Télévisions în favoarea creației audiovizuale și cinematografice originale franceze în raport cu concurenții, cărora le sunt impuse obligații mult mai reduse. Evident, observațiile SACD nu fundamentează, nici nu ilustrează motivele pentru care operele străine importate, eventual din alte state membre, ar fi de o calitate inferioară celor pe care le va finanța France Télévisions. Cu toate acestea, un angajament obligatoriu în beneficiul creației originale franceze, consolidat în termeni absoluți și în raport cu concurenții, contribuie la și este asociat în mod direct nevoilor sociale și culturale ale societății franceze pe care programele France Télévisions sunt obligate să le satisfacă date fiind obligațiile sale de serviciu de interes general.
(93)
În ceea ce privește informațiile furnizate de Republica Franceză, această evaluare pozitivă a definiției și controlului misiunii de serviciu public a France Télévisions trebuie extinsă la mecanismele aplicabile lansării de noi servicii audiovizuale importante, în sensul Comunicării privind radiodifuziunea intrată în vigoare în urma deciziei de inițiere a prezentei proceduri. Aceste servicii, care extind pe alte suporturi sau formate oferta de programe radiodifuzate, sunt cuprinse în caietele de sarcini și în contractele de obiective și mijloace ale France Télévisions care precizează și transpun, de altfel, misiunile de serviciu public de interes economic general prevăzute de lege. Aceste documente sunt adoptate prin decret, după cum s-a menționat anterior, astfel încât noile servicii deja prevăzute și cele viitoare fac obiectul acelorași proceduri specifice de consultare ex ante și de control al execuției anuale ex post pentru misiunile în cauză.
(94)
În concluzie, rezultă că definiția misiunii publice atribuite grupului France Télévisions, precum și mecanismele de control aferente, sunt în conformitate cu normele și principiile prevăzute în Comunicarea privind radiodifuziunea, acestea din urmă bazându-se, la rândul lor, pe jurisprudența instanțelor Uniunii.
VI.2.2. Caracterul proporțional și transparent al finanțării publice
(95)
Mecanismul de finanțare notificat de Republica Franceză, din care face parte subvenția anuală pentru compensarea reducerii și, ulterior, a încetării difuzării mesajelor publicitare, tinde să dureze și, așadar, să depășească data prevăzută de lege pentru încetarea difuzării mesajelor publicitare, practic în noiembrie 2011.
(96)
Finanțarea publică anuală va cuprinde alocarea unei părți din resursele taxei de licență TV (contribution à l’audiovisuel public), numită anterior taxă (redevance), și subvenția anuală prevăzută de legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009. Ajutorul existent aprobat de Comisie în Decizia sa din 20 aprilie 2005, care nu este modificat de mecanismul în cauză, va fi, așadar, completat de o subvenție de stat, al cărei cuantum exact va fi stabilit anual în legea finanțelor pentru exercițiul în curs. În observațiile sale, Republica Franceză precizează că, pentru stabilirea ex ante, anterior fiecărui exercițiu, a cuantumului subvenției anuale vor fi utilizate cheltuielile nete de serviciu public prevăzute.
(97)
De altfel, acest lucru reiese din estimările ilustrative furnizate de autoritățile franceze drept răspuns la rezervele exprimate de Comisie în decizia de inițiere a procedurii. Comisia observă caracterul orientativ pe care autoritățile franceze îl atribuie previziunilor planului de afaceri și este încredințată de utilitatea, pentru o întreprindere căreia i s-a încredințat o misiune de serviciu public și care trebuie să efectueze cheltuieli multianuale în acest sens, de a dispune de un cadru financiar prevăzut de planul de afaceri cuprins în actul adițional la contractul de obiective și mijloace. Ținând seama de aceasta, resursele publice totale orientative care figurează rămân în raport (deși mai mici) cu valorile costurilor brute de furnizare a acestui serviciu prevăzute pentru perioada cuprinsă între 2010 și 2012.
(98)
Având în vedere previzibilitatea relativă a cheltuielilor brute, mai puțin fluctuante decât veniturile comerciale pe baza cărora se stabilesc cheltuielile nete, cifrele orientative cuprinse în planul de afaceri confirmă a priori afirmația Republicii Franceze cu privire la caracterul determinant al criteriului cheltuielilor nete de serviciu public pentru stabilirea cuantumului anual al subvenției viitoare. Astfel, obligația de compensare financiară de către stat, introdusă prin legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009, va constitui factorul generator al subvenției de stat notificate, fără a condiționa cuantumul acesteia, în raport cu o eventuală estimare a veniturilor din publicitate pierdute ca urmare a încetării difuzării mesajelor publicitare.
(99)
Această abordare pare justificată din punct de vedere obiectiv. Într-adevăr, dată fiind durabilitatea subvenției, stabilirea cuantumului său în raport cu valoarea estimată a veniturilor din publicitate realizate în cazul în care legea nu ar fi impus încetarea difuzării mesajelor publicitare, de exemplu, prin stabilirea cuantumului în funcție de veniturile de dinainte de anunțarea și instituirea reformei, ajustat eventual în funcție de evoluțiile pieței de publicitate televizată, ar fi din ce în ce mai arbitrară. În cazul în care cuantumul subvenției ar fi calculat în raport cu venituri presupuse, o reducere a cheltuielilor brute de serviciu public mai amplă decât cea prevăzută care să rezulte, de exemplu, din viitoarele sinergii legate de constituirea societății unice France Télévisions, ar putea genera un risc de supracompensare prin utilizarea resurselor publice.
(100)
Metoda de calcul al subvenției anuale în raport cu costul misiunii de serviciu public, din care se scad veniturile nete comerciale rămase, este, de altfel, în concordanță cu angajamentul Republicii Franceze, transpus, în prezent, de articolul 44 din legea nr. 86-1067 modificată privind libertatea de comunicare și de articolul 2 din Decretul privind relațiile financiare între stat și organismele din sectorul public al comunicării audiovizuale, pentru ca toate resursele alocate France Télévisions să nu depășească cheltuielile nete de execuție a obligațiilor de serviciu public care îi revin. Astfel cum amintesc autoritățile franceze, acest angajament și dispozițiile sus-menționate se aplică integral subvenției de stat notificate și mecanismului de finanțare publică anuală din care va face parte de acum înainte.
(101)
În consecință, metoda de calcul al subvenției anuale în raport cu cheltuielile nete ale misiunii de serviciu public - și, deci, fără veniturile nete comerciale rămase - pare proporțională în sensul Comunicării Comisei privind radiodifuziunea.
(102)
În această privință, observațiile contrare ale anumitor părți terțe nu sunt de natură să infirme această concluzie:
-
observațiile FFTCE, care pretinde că o compensare a unei pierderi de venituri din publicitate, care nu fac parte din misiunea de serviciu public, nu depinde de finanțarea acestei misiuni, nu pot fi reținute, cum nu pot fi reținute nici observațiile M6 privind caracterul fluctuant și, deci, imprecis al estimărilor pierderii de venituri comerciale; cuantumul anual al subvenției va trebui stabilit ex ante în funcție de cheltuielile nete de serviciu public ale France Télévisions, estimările cuantumului furnizate de Republica Franceză pentru 2010, 2011 și 2012 fiind, de altfel, doar orientative;
-
observațiile canalului M6, care tinde să afirme că o pretinsă absență a instrumentelor de contabilitate analitică în cadrul France Télévisions, identificată de Curtea de Conturi franceză, ar genera, din punct de vedere structural, o supracompensare, în sensul că subvenția ar fi bazată pe elemente de cost neobiective, precum observațiile TF1 privind supracompensarea costurilor neverificate sau gestionate defectuos, nu sunt fondate; în primul rând, Curtea de Conturi a remarcat, în octombrie 2009, absența instrumentelor de gestiune a conducerii, care să integreze la nivelul grupului France Télévisions instrumentele de contabilitate analitică ale filialelor, și nu absența oricărui instrument de contabilitate analitică de gestiune; există, pentru fiecare societate a grupului France Télévisions, o contabilitate analitică;
-
în al doilea rând, examinarea compatibilității compensării cu piața internă, spre deosebire de examinarea care vizează existența unui avantaj economic pentru France Télévisions, nu se referă la costurile pe care l-ar putea suporta o întreprindere mijlocie bine gestionată din sector pentru a presta serviciul de interes general, ci la costurile efective pe care le va suporta France Télévisions, inclusiv, deci, reducerea preconizată; după cum s-a menționat anterior, însă, cuantumul total al resurselor publice care trebuie plătite grupului France Télévisions va fi a priori inferior costurilor suportate pentru furnizarea serviciului public și va fi stabilit astfel încât să se evite supracompensările, în urma deducerii veniturilor comerciale nete.
(103)
Aceste observații, nefondate în ceea ce privește stabilirea ex ante a cuantumului subvențiilor anuale, nu țin, de altfel, seama de existența mecanismelor de control ex post. Într-adevăr, așa cum se demonstrează în continuare, stabilirea anuală ex ante, în temeiul legii finanțelor, a cuantumului subvenției pentru exercițiul în cauză va fi urmată de mecanisme de control ex post și, după caz, de o recuperare.
(104)
Comunicarea privind radiodifuziunea prevede că statele trebuie să instituie mecanisme adecvate pentru prevenirea oricărei supracompensări, efectuând controale periodice privind utilizarea finanțării publice. Eficacitatea controlului, astfel cum este prevăzută în comunicare, ar trebui să rezulte din efectuarea acestuia la intervale regulate de către o entitate independentă, combinată cu mecanisme pentru obținerea rambursării eventualelor supracompensări sau alocarea corectă, în cursul exercițiului financiar următor, pe de o parte, a unor eventuale rezerve, care să nu depășească 10 % din costurile anuale de serviciu public, sau, pe de altă parte, a unor eventuale subvenții încrucișate.
(105)
Articolul 44 din legea 86-1067 din 30 septembrie 1986 prevede că „[r]esursele publice alocate organismelor din sectorul audiovizual public pentru compensarea obligațiilor de serviciu public care le revin nu depășesc cuantumul costului de execuție a obligațiilor respective”. Această dispoziție rezultă din angajamentele asumate de Republica Franceză de a introduce în mod expres în textul legii a principiul evitării supracompensării obligațiilor de serviciu public în cadrul procedurii care a condus la adoptarea deciziei de compatibilitate a Comisiei din 20 aprilie 2005 privind utilizarea resurselor taxei (14).
(106)
Decretul nr. 2007-958 din 15 mai 2007 privind relațiile financiare între stat și organismele din sectorul public al comunicării audiovizuale reia la articolul 2 formularea articolului 53 din legea din 30 septembrie 1986, luând în considerare „veniturile directe sau indirecte realizate din misiunea de serviciu public”, și precizează că cheltuielile execuție a obligațiilor de serviciu public sunt stabilite prin conturi separate. La articolul 3, decretul prevede obligația ca France Télévisions și filialele sale să respecte condițiile normale de piață pentru toate activitățile lor comerciale și întocmirea, de către un organism extern, a unui raport anual privind execuția acestei obligații, care să fie transmis ministrului de resort, Adunării Naționale și Senatului. Aceasta ultimă dispoziție era vizată, de asemenea, de angajamentele Republicii Franceze reluate în decizia Comisiei din 20 aprilie 2005, citată la considerentul 7.
(107)
Tribunalul Uniunii a hotărât că, atât dispozițiile care consacră principiul evitării supracompensării, cât și controlul și verificarea condițiilor aplicate de France Télévisions asupra activităților sale comerciale, răspund perfect preocupărilor exprimate de Comisie în cursul procedurii care a condus la adoptarea deciziei din 20 aprilie 2005 (15). Caracterul adecvat al controalelor efectuate ex post privind respectarea acestor angajamente a fost, de altfel, confirmat de Tribunal (16).
(108)
Comisia a primit și a examinat rapoartele de execuție a articolelor 2 și 3 din decretul privind exercițiile financiare 2007 și 2008 (raporturile stabilite în temeiul articolului 3 din decret fiind certificate, pentru 2007, de către auditorii PriceWaterhouseCoopers și KPMG și, pentru 2008, de Cabinetul Rise), precum și proiectul de raport prevăzut la articolul 2 pentru anul 2009. Rapoartele disponibile concluzionează că resursele publice alocate grupului France Télévisions nu au depășit cheltuielile nete de execuție a obligațiilor de serviciu public care îi revin și că France Télévisions a respectat condițiile normale de piață în cadrul tuturor activităților sale comerciale. Aceasta exclude, așadar, eventuale subvenții încrucișate între activități comerciale și activități de serviciu public. Întocmirea rapoartelor în cauză demonstrează, pe de altă parte, că crearea conturilor pentru costurile și resursele de serviciu public ale diferitelor canale France Télévisions este posibilă pornind de la instrumentele contabile existente, contrar celor susținute în special de M6.
(109)
Modalitățile de control ex post al resurselor publice prevăzute în decretul nr. 2007-958 se vor aplica subvenției de stat notificate. De la instituirea controlului, resursele publice totale alocate France Télévisions nu au fost suficiente pentru a acoperi cheltuielile nete de execuție a obligațiilor de serviciu public, astfel încât nu s-a pus problema alocării unei eventuale supracompensări. Pentru previziunile de costuri și venituri pe termen mediu menționate în planul de afaceri și ilustrate în tabelul 1 de mai sus, în 2012, se prevede un ușor excedent care, dacă se confirmă și nu este necesar pentru acoperirea deficitelor prevăzute pentru anii 2010 și 2011, ar trebui, în mod normal, alocat în mod prioritar pentru cheltuielile îndreptate spre creația audiovizuală.
(110)
În orice caz, pentru a aduce dispozitivul existent și mai aproape de precizările introduse recent în 2009 prin Comunicarea privind radiodifuziunea, Republica Franceză se angajează să modifice articolul 2 din Decretul nr. 2007-958 din 15 mai 2007, astfel încât să:
-
asigure că raportul anual privind conturile separate este, la fel ca raportul prevăzut la articolul 3, controlat de un organism extern, a cărui selecție se supune autorizării ministrului responsabil de comunicare, transmis acestuia din urmă, precum și Adunării Naționale și Senatului, și elaborat pe cheltuiala France Télévisions;
-
perfecționeze mecanismul funcțional propriu în vederea asigurării recuperării efective a eventualelor supracompensări sau subvenții încrucișate identificate de aceste conturi separate, care nu ar fi în conformitate cu articolul 53 din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 privind libertatea de comunicare, nici cu Comunicarea privind radiodifuziunea.
(111)
În aceste condiții, se pare că Republica Franceză va institui mecanisme adecvate pentru a efectua controale periodice și eficiente asupra utilizării finanțării publice pentru a preveni orice supracompensare sau subvenție încrucișată, astfel cum se prevede în Comunicarea privind radiodifuziunea.
(112)
Având în vedere cele menționate anterior, se pare că potențialele restricții ale concurenței, datorate prezenței France Télévisions pe piețe comerciale, pe care va continua să funcționeze și ulterior aplicării integrale a reformei, vor fi practic limitate. Această prezență va fi, cel mai probabil, extrem de redusă, iar reforma va avea ca efect previzibil atribuirea, fie doar parțială, a cererii de publicitate televizată către concurenții France Télévisions.
(113)
După cum se semnalează într-o scrisoare făcută publică de șapte canale de televiziune sau posturi de radio private, continuarea reformei până la capăt, cu încetarea difuzării mesajelor publicitare de către France Télévisions, ar fi de natură să: „ofere mass-mediei private capacitățile de revenire de care au nevoie”, în timp ce difuzarea în continuare de mesaje publicitare: „ar genera consecințe nefaste pentru întreaga mass-medie franceză și ar modifica substanțial perspectivele economice [ale] actorilor…” (17).
(114)
Cu alte cuvinte, retragerea parțială a France Télévisions și recentrarea la nivelul structurii veniturilor sale - comerciale sau publice de compensare - privind difuzarea de programe care îndeplinesc misiunea sa de interes general, fără a fi necesară o contribuție financiară directă pentru audiență, diminuează eventualele restricții ale concurenței pe piețele concurențiale unde operează France Télévisions. Această retragere lasă liberă o cotă pe care ar putea-o prelua noii actori sau actorii cu o prezență redusă, în prezent, pe piața de publicitate, dinamizând, în final, concurența.
(115)
Rezultă că, având în vedere informațiile furnizate și angajamentele asumate de Republica Franceză, finanțarea publică va urmări să permită grupului France Télévisions acoperirea costurilor nete angajate pentru a se achita de obligațiile care îi revin, iar această finanțare va trebui limitată la costurile menționate și se va supune în continuare unor controale ex post care îndeplinesc criteriile prevăzute în Comunicarea privind radiodifuziunea care se aplică. De asemenea, întrucât France Télévisions își va reduce, de pe altă parte, prezența pe piețele concurențiale, ajutorul estimat nu riscă să afecteze evoluția schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului Uniunii, îndeplinind astfel condițiile de aplicare a articolului 106 alineatul (2) din TFUE.
(116)
Pe de altă parte, Republica Franceză se angajează să furnizeze Comisiei un raport anual până în 2013, dată la care se va încheia reforma din sectorul audiovizual public, care va permite urmărirea celor mai relevante aspecte de implementare a reformei în raport cu normele privind ajutoarele de stat, și anume, compensațiile anuale și mecanismele de control ex post, condițiile aplicate de France Télévisions activităților sale comerciale și evoluția poziției acesteia pe piață, precum și execuția anuală a contractului de obiective și mijloace.
(117)
Având în vedere amploarea reformei, inovațiile în materie de finanțare a misiunii de serviciu a France Télévisions pe care le introduce, consecințele sale asupra evoluției cheltuielilor și veniturilor France Télévisions și mediul economic nesigur al piețelor care afectează veniturile comerciale ale France Télévisions și ale concurenților săi, acest angajament poate permite Comisiei să verifice și să urmărească mai îndeaproape punerea în aplicare a reformei, precum și punerea în aplicare a angajamentelor asumate de Republica Franceză în cadrul prezentei proceduri.
(118)
În decizia de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoiala față de existența unei posibile legături de afectare între veniturile realizate din noile taxe privind publicitatea și comunicațiile electronice și subvenția anuală urmând a fi acordată grupului France Télévisions începând cu 2010. O astfel de legătură, dacă s-ar putea stabili, ar face ca aceste taxe să fie considerate ca făcând parte din ajutor și supuse evaluării compatibilității cu piața internă a ajutorului. Dacă existența unei astfel de legături poate fi exclusă pentru anul 2009, având în vedere mai ales data intrării în vigoare și a aplicării legii nr. 2009-258 din 5 martie 2009 privind sectorul audiovizual public, o preocupare ar continua să existe, date fiind declarațiile celor mai înalte autorități franceze.
(119)
Din jurisprudența Curții de Justiție, confirmată prin hotărârea din 22 decembrie 2008 în cauza Régie Networks (C-333/07) (punctul 99) rezultă că „pentru ca o taxă să poată fi considerată parte integrantă dintr-o măsură de ajutor, trebuie să existe o legătură de alocare obligatorie între taxă și ajutorul vizat, în temeiul reglementării naționale relevante, în sensul că venitul din taxă este alocat în mod obligatoriu finanțării ajutorului și influențează în mod direct importanța acestuia și, pe cale de consecință, aprecierea compatibilității acestui ajutor cu piața comună” (18). Cele două condiții de aplicare stabilite de Curte, și anume, reglementarea națională relevantă și influența directă asupra cuantumului ajutorului sunt examinate în continuare.
(120)
În dreptul francez, în temeiul articolului 36 din legea organică din 1 august 2001 privind legea finanțelor, alocarea către o altă persoană juridică a unei resurse stabilite în beneficiul statului francez nu poate rezulta decât dintr-o dispoziție prevăzută în legea finanțelor. Legea finanțelor ar trebui, așadar, să prevadă în mod expres că venitul din taxele privind publicitatea și comunicațiile electronice introduse prin legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009 va fi alocat, integral sau parțial, finanțării France Télévisions. Până în prezent, o astfel de dispoziție nu a fost adoptată. Pe viitor, Republica Franceză se angajează să transmită Comisiei, în conformitate cu dispozițiile articolului 108 alineatul (3) din TFUE, o nouă notificare cu privire la orice proiect de modificare a arhitecturii sistemului. În aceste condiții, nu se poate stabili o legătură de alocare obligatorie între ajutorul notificat și noile taxe în temeiul dreptului național, în sensul jurisprudenței Curții.
(121)
În plus, se pare că criteriul determinant pentru stabilirea cuantumului anual al subvenției de stat, adăugat cuantumului prevăzut de alocare a resurselor taxei de licență TV, va fi cel al cuantumului cheltuielilor nete ale obligațiilor de serviciu public care revin France Télévisions și nu cel al veniturilor realizate din noile taxe. Costurile de serviciu public previzionate fac și vor face, însă, obiectul unor evaluări ex ante în contractul de obiective și mijloace în conformitate cu articolul 53 din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 modificată privind libertatea de comunicare, subvenția anuală prevăzută în proiectul de lege a finanțelor va fi ajustată pe baza cheltuielilor nete estimate și conformitatea estimărilor și a rezultatelor va trebui identificată și, după caz, ajustată ex post în cadrul raportului prevăzut privind aplicarea articolului 2 din Decretul nr. 2007-958 din 15 mai 2007 privind relațiile financiare dintre stat și organismele sectorului public al comunicării audiovizuale. Întrucât cheltuielile sunt angajate independent de resursele percepute ca taxe, venitul din taxe nu poate influența în mod direct cuantumul ajutorului. Pe de altă parte, se constată că ratele taxelor prevăzute inițial de guvernul francez au fost reduse în legea finală votată de Parlament, fără ca aceasta să determine reducerea simultană și proporțională a subvenției care trebuie plătită grupului France Télévisions.
(122)
Având în vedere cele menționate anterior, taxele privind publicitatea și comunicațiile electronice introduse prin legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009 nu sunt parte integrantă din ajutor și, în consecință, nu trebuie incluse în evaluarea compatibilității ajutorului cu piața internă, contrar celor susținute de anumite părți interesate, cum ar fi ACT, FFTCE, Asociația Canalelor Private, M6 și TF1.
(123)
Această concluzie nu aduce atingere compatibilității cu dreptul comunitar a taxelor sus-menționate și a dispozițiilor lor specifice ca măsuri distincte, în special a taxei privind comunicațiile electronice, în ceea ce privește aspectele evaluate în cadrul procedurii privind încălcarea dreptului comunitar No 2009/5061 cu privire la Directiva 2002/20/CE sau Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (19).
(124)
De altfel, Comisia ia notă de declarația Franței care exclude taxele sus-menționate din sfera de aplicare a notificării sale, care face obiectul prezentei decizii.
VII. CONCLUZII
(125)
Având în vedere cele expuse anterior, Comisia concluzionează că subvenția de stat anuală în favoarea France Télévisions pusă în aplicare astfel cum se prevede mai sus poate fi declarată compatibilă cu piața comună în temeiul articolului 106 alineatul (2) din TFUE, conform principiilor și normelor de aplicare prevăzute pentru serviciile publice de radiodifuziune,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Ajutorul de stat pe care Republica Franceză intenționează să îl acorde în favoarea France Télévisions sub forma unei subvenții de stat anuale în conformitate cu articolul 53 paragraful VI din legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 modificată privind libertatea de comunicare este compatibil cu piața internă, în conformitate cu articolul 106 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
În consecință, acordarea ajutorului este autorizată.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.
Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 2010.