SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/91/EU
ze dne 13. prosince 2011
o údajích nebo značkách určujících šarži, ke které potravina patří
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 89/396/EHS ze dne 14. června 1989 o údajích nebo značkách určujících šarži, ke které potravina patří (3), byla několikrát podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2)
Vnitřní trh je prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu.
(3)
Obchod s potravinami zaujímá na vnitřním trhu velmi důležité místo.
(4)
Údaj o šarži, ke které potravina patří, odpovídá požadavku na lepší informovanost o totožnosti výrobků. Je proto užitečným zdrojem informací, když jsou potraviny předmětem sporu nebo představují nebezpečí pro zdraví spotřebitele.
(5)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (5) neobsahuje ustanovení o údajích určujících šarži.
(6)
Na mezinárodní úrovni platí obecná povinnost poskytovat odkaz na výrobní šarži nebo na šarži balení u balených potravin. Je povinností Unie přispívat k rozvoji mezinárodního obchodu.
(7)
Je proto vhodné stanovit pravidla obecné a průřezové povahy, aby mohl být spravován společný systém identifikace šarže.
(8)
Účinnost výše uvedeného systému závisí na jeho používání v různých stadiích uvádění na trh. Přesto je žádoucí vyloučit určité výrobky a operace, zejména ty, které probíhají na začátku procesu uvádění zemědělských produktů na trh.
(9)
Je nezbytné vzít v úvahu skutečnost, že uvádění šarže přímo na jednotlivém obalu určitých potravin konzumovaných okamžitě po nákupu, jako jsou jednotlivé porce zmrzliny a mraženého krému, by nemělo žádný smysl. U těchto výrobků by však mělo být povinné uvádění šarže na skupinovém balení.
(10)
„Šarží“ se rozumí, že několik prodejních jednotek potravin má prakticky totožné vlastnosti výroby, zpracování nebo balení. Tento výraz by se proto neměl používat pro volně ložené, nebalené produkty nebo pro produkty, o kterých z důvodu jejich individuální specifičnosti nebo heterogenní povahy nelze mít za to, že tvoří homogenní dávky.
(11)
S ohledem na používání různých metod identifikace by mělo být stanovení šarže a uvádění odpovídajícího údaje nebo značky záležitostí hospodářského subjektu.
(12)
Tento údaj by měl být jasně rozeznatelný a srozumitelný jako takový, aby splnil informační požadavky, pro které je určen.
(13)
K určení šarže se v souladu se směrnicí 2000/13/ES smí využít datum minimální trvanlivosti nebo použitelnosti („spotřebujte do“), pokud je uvedeno přesně.
(14)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v části B přílohy I,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na údaj, který umožňuje určení totožnosti šarže, ke které potravina patří.
2. Pro účely této směrnice se „šarží“ rozumí dávka prodejních jednotek potravin, které jsou vyrobeny, zpracovány nebo zabaleny prakticky za stejných podmínek.
Článek 2
1. Potravina nesmí být uvedena na trh bez údaje připojeného podle čl. 1 odst. 1.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a)
zemědělské produkty, které jsou po výstupu ze zemědělského podniku:
i)
prodávány nebo dodávány na místa přechodného uskladnění, přípravy nebo balení,
ii)
dopravovány do organizací producentů nebo
iii)
shromažďovány pro okamžité použití v provozním systému přípravy nebo zpracování;
b)
potraviny, které nejsou v místě prodeje konečnému spotřebiteli baleny, balí se na žádost kupujícího nebo jsou zabaleny pro okamžitý prodej;
c)
obaly, jejichž největší strana má plochu menší než 10 cm2;
d)
jednotlivé porce zmrzliny a mraženého krému. Údaj umožňující určování šarže se uvede na skupinovém balení.
Článek 3
Šarže musí být stanovena v každém případě výrobcem dané potraviny, jejím zpracovatelem nebo balírnou nebo prvním prodejcem usazeným v Unii.
Za stanovení a uvádění údaje podle čl. 1 odst. 1 odpovídá kterýkoli z uvedených hospodářských subjektů. Před tímto údajem se uvede písmeno „L“, s výjimkou případů, kdy je údaj zřetelně odlišitelný od ostatních údajů na etiketě.
Článek 4
Pokud se jedná o balené potraviny, umístí se údaj podle čl. 1 odst. 1 a tam, kde je to vhodné, i písmeno „L“ na jejich balení nebo na etiketě, která je k němu připojena.
Pokud se nejedná o balené potraviny, uvede se údaj podle čl. 1 odst. 1 a tam, kde je to vhodné, i písmeno „L“ na obalu, nebo pokud to není možné, zahrne se do odpovídající obchodní dokumentace.
Ve všech případech musí být údaj uveden tak, aby byl snadno viditelný, jasně čitelný a nesmazatelný.
Článek 5
Je-li na etiketě uvedeno datum minimální trvanlivosti nebo použitelnosti („spotřebujte do“), nemusí být na potravině uveden údaj podle čl. 1 odst. 1, pokud je toto datum vyjádřeno alespoň jako nekódované označení dne a měsíce v uvedeném pořadí.
Článek 6
Tato směrnice se použije, aniž je dotčeno uvádění údajů stanovených zvláštními předpisy Unie.
Komise zveřejňuje a aktualizuje seznam dotyčných předpisů.
Článek 7
Směrnice 89/396/EHS ve znění směrnic uvedených v části A přílohy I se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v části B přílohy I.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 8
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.
DIRECTIVA 2011/91/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 13 decembrie 2011
privind indicarea sau marcarea care permite identificarea lotului din care face parte un produs alimentar
(text codificat)
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articol 114,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Directiva 89/396/CEE a Consiliului din 14 iunie 1989 privind indicarea sau marcarea care permite identificarea lotului din care face parte un produs alimentar (3) a fost modificată de mai multe ori în mod substanțial (4). Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice directiva menționată.
(2)
Piața internă cuprinde un spațiu fără frontiere interne în care se asigură libera circulație a bunurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalului.
(3)
Comerțul cu produse alimentare ocupă un loc foarte important în cadrul pieței interne.
(4)
Indicarea lotului din care face parte un produs alimentar răspunde necesității unei mai bune informări privind identitatea produselor. Aceasta reprezintă prin urmare o sursă utilă de informare în cazul în care produsele alimentare fac obiectul unui litigiu sau reprezintă un pericol pentru sănătatea consumatorilor.
(5)
Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (5) nu conține nicio prevedere privind identificarea lotului.
(6)
La nivel internațional, există o obligație cu caracter general de a prezenta referințe privind lotul de fabricație sau cel de ambalare pentru produsele alimentare preambalate. Este de datoria Uniunii să contribuie la dezvoltarea comerțului internațional.
(7)
Prin urmare, se recomandă să se prevadă norme cu caracter general și orizontal pentru a putea gestiona un sistem comun de identificare a loturilor.
(8)
Eficiența acestui sistem depinde de aplicarea sa în diferitele etape ale procesului de comercializare. Cu toate acestea, se recomandă excluderea anumitor produse și operații, în special acelea care au loc în faza de început a rețelei de distribuție pentru produsele agricole.
(9)
Este necesar să se ia în considerare faptul că în cazul consumării anumitor produse alimentare imediat după cumpărare, cum ar fi înghețata porționată individual, operația de indicare a lotului direct pe ambalajul individual este inutilă. Cu toate acestea, operația de indicare a lotului pe ambalajul colectiv ar trebui să fie obligatorie pentru produsele respective.
(10)
Conceptul de lot implică faptul că mai multe exemplare ale aceluiași produs alimentar scos la vânzare prezintă caracteristici aproape identice de producție, fabricație sau de ambalare. Acest concept nu ar trebui să se aplice, prin urmare, produselor în vrac sau produselor care, datorită specificului lor sau naturii lor eterogene, nu pot fi considerate un ansamblu omogen.
(11)
Având în vedere varietatea metodelor de identificare utilizate, determinarea lotului și aplicarea indicației sau a marcării corespunzătoare ar trebui să intre în sarcina comerciantului.
(12)
În scopul satisfacerii cerințelor de informare la care răspunde, indicația respectivă ar trebui să poată fi distinsă cu claritate și să poată fi recunoscută ca atare.
(13)
Data durabilității minime sau mențiunea datei limită de utilizare poate servi, în conformitate cu Directiva 2000/13/CE, la identificarea lotului, cu condiția ca aceasta să fie indicată corect.
(14)
Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa I partea B,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
(1) Prezenta directivă privește indicațiile care permit identificarea lotului din care face parte un produs alimentar.
(2) În sensul prezentei directive, prin „lot” se înțelege un grup de unități de vânzare ale unui produs alimentar produs, fabricat sau ambalat în condiții practic identice.
Articolul 2
(1) Un produs alimentar nu poate fi comercializat decât în cazul în care este însoțit de o indicație de tipul celei prevăzute la articolul 1 alineatul (1).
(2) Alineatul (1) nu se aplică:
(a)
în cazul produselor agricole care, în momentul părăsirii spațiului de depozitare:
(i)
sunt vândute sau livrate către stații de depozitare temporară, pregătire sau ambalare;
(ii)
sunt transportate la organizațiile producătorilor; sau
(iii)
sunt colectate în vederea integrării imediate într-un sistem de pregătire operațională sau într-un sistem de prelucrare;
(b)
în cazul în care, la punctul de vânzare către consumatorul final, produsele alimentare nu sunt preambalate, sunt ambalate la cererea cumpărătorului sau sunt preambalate în vederea vânzării imediate;
(c)
în cazul ambalajelor sau al recipientelor pentru care suprafața celei mai mari fețe este mai mică de 10 cm2;
(d)
în cazul porțiilor individuale de înghețată. Indicația care permite identificarea lotului ar trebui să apară pe ambalajul colectiv.
Articolul 3
Lotul se stabilește în fiecare caz în parte de producătorul, fabricantul sau ambalatorul produsului alimentar respectiv sau de primul vânzător stabilit în cadrul Uniunii.
Stabilirea și aplicarea indicației prevăzute la articolul 1 alineatul (1) intră în responsabilitatea unuia sau altuia dintre operatorii respectivi. Indicația este precedată de litera „L” cu excepția cazurilor în care aceasta se poate distinge cu claritate față de alte indicații de pe etichetă.
Articolul 4
În cazul produselor alimentare preambalate, indicația menționată la articolul 1 alineatul (1) și, după caz, litera „L”, apar pe ambalaj sau pe o etichetă atașată acestuia.
În cazul produselor alimentare care nu sunt preambalate, indicația prevăzută la articolul 1 alineatul (1) și, după caz, litera „L” apar pe ambalaj sau pe recipient sau, în lipsa acestora, pe documentele comerciale relevante.
Aceasta figurează în toate cazurile în așa fel încât să poată fi vizibilă cu ușurință, citită cu claritate și scrisă cu cerneală indelebilă.
Articolul 5
În cazul în care pe etichetă apare data durabilității minime sau mențiunea datei limită de utilizare, nu mai este nevoie ca indicația prevăzută la articolul 1 alineatul (1) să apară pe produsul alimentar, cu condiția ca acea dată să fie constituită cel puțin din indicația în formă necodificată a zilei și a lunii în această ordine.
Articolul 6
Prezenta directivă se aplică fără a aduce atingere indicațiilor prevăzute prin dispoziții speciale ale Uniunii.
Comisia publică și menține actualizată o listă cu dispozițiile în cauză.
Articolul 7
Directiva 89/396/CEE, astfel cum a fost modificată prin directivele menționate în anexa I partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa I partea B.
Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.
Articolul 8
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 9
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 13 decembrie 2011.