ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. března 2012
ve věci státní podpory č. SA.29041 (C 28/2009) (ex N 433/2009) Podpůrná opatření ve prospěch společnosti Oltchim SA Râmnicu Vâlcea
(oznámeno pod číslem C(2012) 1369)
(Pouze rumunské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/246/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první odstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, jímž Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci státní podpory C 28/2009 (ex N 433/2009) (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 17. července 2009 Rumunsko oznámilo dvě podpůrná opatření (dále jen „oznámení“) ve prospěch společnosti Oltchim SA Râmnicu Vâlcea (dále jen „Oltchim“ nebo „společnost“): i) výměna dluhu za kmenové akcie v hodnotě 538 milionů RON (přibližně 128 milionů EUR (3)) a ii) státní záruka pokrývající 80 % komerční půjčky v celkové výši 424 milionů EUR. Rumunsko oznámilo tyto dvě státní podpory z důvodu právní jistoty a uvedlo, že nejde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(2)
Před tímto oznámením, dne 10. dubna 2008, předložila společnost PCC SE (dále jen „PCC“) se sídlem v Duisburgu v Německu, která má nyní menšinový podíl ve společnosti Oltchim představující 18,31 %, oficiální stížnost, podle níž plánovaná výměna dluhu za akcie představuje neslučitelnou státní podporu.
(3)
Komise si po zaregistrování stížnosti vyměnila dopisy a informace s rumunskými úřady, se společností Oltchim a se stěžovatelem a uspořádala jednak několik setkání s rumunskými úřady a se zástupci společnosti Oltchim, a jednak se stěžovatelem.
(4)
Dne 15. září 2009 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně podpůrných opatření (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“). Rumunsko zaslalo připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 3. listopadu 2009.
(5)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 29. prosince 2009 (4). Komise v dopisech ze dne 21. prosince 2009 vyzvala osm společností potenciálně zainteresovaných na tomto řízení jako konkurenty společnosti Oltchim, aby podaly připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení.
(6)
Komise obdržela připomínky od pěti třetích stran: v dopise ze dne 26. ledna 2010 od společnosti Vestolit GmbH & Co. KG (dále jen „Vestolit“), v dopise ze dne 26. ledna 2010 od společnosti Ineos ChlorVinyls (dále jen „Ineos“), v dopisech ze dne 27. ledna a ze dne 28. ledna 2010 od dvou společností, které požádaly, aby nebyla sdělena jejich totožnost (dále jen „I. a II. nejmenovaná strana“), a v dopise ze dne 29. ledna 2010 od soukromé osoby (pan Virgil Bestea).
(7)
Tyto připomínky byly sděleny Rumunsku dopisem z 2. března 2010. Rumunsko odpovědělo na připomínky výše uvedených třetích stran dopisem z 8. dubna 2010.
(8)
Šestá třetí strana, investiční fond Firebird Management LLC (dále jen „Firebird“), který v dané době vlastnil 1,328 % akcií společnosti Oltchim, zaslal informace a připomínky prostřednictvím dopisů z 27. května 2010 a 8. července 2010. Připomínky fondu Firebird byly Rumunsku sděleny prostřednictvím dopisů z 25. července 2010 a 27. července 2010.
(9)
Stěžovatel PCC předložil připomínky k této věci v dopisech z 6. května 2010, 18. května 2010, 19. května 2010, 28. května 2010, 13. června 2010, 18. června 2010, 22. července 2010, 6. srpna 2010, 2. září 2010, 18. října 2010, 9. dubna 2011 a 14. dubna 2011. Kromě těchto dopisů zaslala společnost PCC celou řadu materiálů s informacemi týkajícími se dotyčné věci, které v zásadě obsahovaly různé články z tisku a další informace, většinou veřejného charakteru.
(10)
Dále I. a II. nejmenovaná strana (které rovněž zaslaly připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a které žádaly, aby nebyla zveřejněna jejich totožnost) zaslaly dodatečné informace 21. září 2010, 22. února 2011, 28. února 2011, 26. července 2011 a 28. října 2011.
(11)
Komise zaslala rumunským úřadům připomínky uvedené v bodech odůvodnění 9 a 10 ve chvíli, kdy obsahovaly nové informace a argumenty a kdy byly relevantní pro dotyčné řízení, a to v dopisech z 25. června 2010, 2. srpna 2010, 9. září 2010, 22. září 2010, 20. října 2010 a 23. listopadu 2011.
(12)
Rumunsko odpovědělo na dodatečně obdržené připomínky v dopisech ze dne 30. července 2010, 2. září 2010, 12. října 2010, 26. října 2010, 23. listopadu 2010 a 7. prosince 2011. Rovněž zaslalo dodatečné informace týkající se věci v dopisech ze dne 29. března 2011, 14. dubna 2011, 27. července 2011, 9. září 2011 a 21. září 2011.
(13)
V důsledku přijetí rozhodnutí o zahájení řízení se v Bruselu konalo několik setkání mezi útvary Komise a rumunskými úřady: 30. června 2010, 15. července 2010, 19. května 2011 a 12. září 2011. Útvary Komise se rovněž několikrát setkaly se zástupci stěžovatele PCC.
(14)
Rumunské úřady dopisem ze dne 22. června 2011 stáhly oznámení ze dne 17. července 2009 o státní záruce za půjčku ve výši 424 milionů EUR. Rumunské úřady rovněž Komisi informovaly, že nadále zachovávají oznámení o výměně dluhu za akcie.
(15)
Dne 10. srpna 2011 schválila rumunská vláda memorandum, jímž zástupci Ministerstva hospodářství, obchodu a podnikatelského prostředí, agentury AVAS (5) a společnosti Oltchim byli zmocněni, aby uzavřeli dohodu podle soukromého práva mezi agenturou AVAS a společností Oltchim, na jejímž základě by společnost uznala úroky vážící se k veřejnému dluhu, akumulované ode dne 1. ledna 2007.
(16)
Dopisem ze dne 9. září 2011 rumunské úřady sdělily, že společnost Oltchim a agentura AVAS hodlají uzavřít dříve uvedenou dohodu podle soukromého práva a že AVAS taktéž vymění takto akumulované úroky za akcie, a to společně s hlavním dluhem.
(17)
Dopisem ze dne 21. října 2011 zaslal předseda vlády Rumunska Emil Boc závazný příslib rumunské vlády privatizovat celou společnost Oltchim, včetně celého balíku akcií, který připadne po výměně dluhu státním úřadům. Oznámení o privatizaci mělo být provedeno koncem března 2012 a privatizace ukončena do konce května 2012. Dopisem ze dne 16. února 2012 tento závazek znovu potvrdil nový předseda vlády Rumunska Mihai-Răzvan Ungureanu.
(18)
Rumunsko předložilo dodatečné připomínky a informace v dopisech z 12. října 2011 a 23. prosince 2011.
(19)
Z dopisů zmíněných v bodech odůvodnění 17 a 18 vyplývá, že Rumunsko pozměnilo oznámení opatření č. 1 v tom smyslu, že po převedení dluhu vůči státním úřadům ve výši 538 milionů RON bude následovat privatizace takto vzniklých akcií společnosti Oltchim a že převod musí být posouzen s přihlédnutím k následné privatizaci.
II. SOUVISLOSTI
II.1. Společnost
(20)
Oltchim je významný rumunský výrobce petrochemických produktů, jako je PVC, hydroxid sodný, chlor, DEHP a polyetherové polyoly. Hlavním výrobkem společnosti je PVC (v současné době tvoří asi 37,5 % z celkové výroby), v roce 2008 (6) s podílem 2,1 % na trhu Unie. Oltchim je s výrobou 78 druhů čtyřiceti základních chemických výrobků jednou z největších petrochemických společností v Rumunsku a v jihovýchodní Evropě. Společnost vyváží přibližně 80 % své výroby jak do Evropy, tak i mimo ni.
(21)
Oltchim je hlavní zaměstnavatel v oblasti průmyslu v rumunském regionu Vâlcea, který využívá pomoc podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. K 15. říjnu 2011 byl počet zaměstnanců 3 470 (7). Společnost z důvodu obtížné finanční situace, s níž se v současné době potýká, v prosinci 2011 dočasně propustila 1 000 zaměstnanců a dalších 993 zaměstnanců v lednu 2012 (8).
(22)
Společnost zahájila činnost v roce 1966, v roce 1990 byla reorganizována a v roce 1997 byla kótována na Burze cenných papírů v Bukurešti. Rumunský stát (v současné době prostřednictvím Ministerstva hospodářství) má ve společnosti většinový podíl představující 54,8 % společnosti. Hlavním menšinovým akcionářem je společnost PCC, která je v tomto řízení stěžovatelem, a vlastní také společnost Rokita SA, polského konkurenta společnosti Oltchim, ve které má podíl 18,31 %. Další akcie vlastní Nachbar Services Ltd. (14,02 %), různé fyzické osoby (11,04 %) a další právnické osoby (1,81 %).
II.2. Události předcházející přistoupení Rumunska k EU
II.2.1 Původ veřejného dluhu
(23)
V období 1992-2008 investovala společnost Oltchim celkem asi 371 milionů EUR do modernizace své výrobní linky (z toho 118,8 milionů EUR v období 2007-2008). Pokud jde o některé z těchto investic, společnost Oltchim uzavřela v období 1995-2000 sérii dvanácti komerčních půjček v celkové výši téměř 171 milionů DEM a 60 milionů USD. Půjčky byly kryty státními zárukami vydanými Ministerstvem financí.
(24)
Protože společnost Oltchim nebyla schopna půjčky splácet, banky od listopadu roku 1999 použily státní záruky.
(25)
V letech 1999 až 2002 provedlo Ministerstvo financí platby na základě záruk. Ministerstvo financí si naúčtovalo značně vysoké úroky a smluvní pokuty za částky takto zaplacené za záruky aktivované v letech 1999 až 2002. Ty se pohybovaly od 0,15 % do 0,3 % za den, přesněji řečeno od 54 % do 110 % za rok (9).
(26)
Do června roku 2002 celkový dluh společnosti Oltchim vůči Ministerstvu financí, pocházející ze státních záruk plus příslušných úroků a smluvních pokut, dosáhl 303 milionů RON (přibližně 72 milionů EUR). Tehdy byla uvedená částka převedena z Ministerstva financí na rumunskou agenturu AVAS (10), pověřenou vymáháním veřejných dluhů, a byla konsolidována v USD s cílem zachovat hodnotu dluhu v hyperinflačním prostředí. Výsledná částka činila 91 milionů USD.
(27)
Agentura AVAS neměla podle rumunské legislativy (OUG 51/1998) specifický mandát pro vybírání úroků a smluvních pokut z veřejného dluhu, který měla vymoci od dlužící společnosti.
II.2.2 Převod dluhu v roce 2003
(28)
První pokus o privatizaci společnosti se uskutečnil v roce 2001, kdy agentura AVAS se společností Exall Resources vyjednala a podepsala smlouvu o prodeji státního podílu ve společnosti. K odstoupení od smlouvy o prodeji došlo z důvodu neschopnosti kupujícího splnit platební povinnosti a proto, že kupující nemohl zaručit provedení technologických/environmentálních investic ve společnosti.
(29)
K dalšímu pokusu o privatizaci společnosti Oltchim došlo v říjnu 2003, kdy rumunská privatizační agentura APAPS zveřejnila oznámení o prodeji státního podílu. Potenciální investoři byli informováni, že veřejný dluh bude vyměněn za akcie s cílem zvýšit atraktivitu společnosti pro potenciální investory.
(30)
Přesto byla nabídka na privatizaci na začátku listopadu 2003 zrušena, protože potenciální investor (Rompetrol) a menšinoví akcionáři napadli u rumunských soudů převod dluhu z roku 2003. Navzdory této situaci byl v listopadu 2003 dluh vůči agentuře AVAS ve výši 95 milionů USD (a to převedených 91 milionů USD a dodatečné platby provedené Ministerstvem financí za záruky a převedené agentuře AVAS od června 2002), rovnající se 322 milionům RON, vyměněn za akcie na základě rozhodnutí valné hromady akcionářů společnosti Oltchim (na níž zástupci státu měli většinu hlasů). Tím se státní podíl ve společnosti Oltchim zvýšil z 53,26 % na 95,73 %.
(31)
V listopadu 2005 obchodní soud ve Vâlcea zrušil rozhodnutí valné hromady společnosti Oltchim o převodu dluhu, což zdůvodnil tím, že rozhodnutí bylo přijato, aniž by bylo menšinovým akcionářům umožněno, aby se zúčastnili navýšení kapitálu.
(32)
V červnu 2006 vydala rumunská vláda mimořádné nařízení (11), jímž zmocnila zástupce státu účastnící se valné hromady akcionářů společnosti Oltchim, aby hlasovali proti podání odvolání proti soudnímu rozhodnutí, které zrušilo první převod dluhu, a aby byla přijata nezbytná opatření pro zrušení všech následných aktů. Soudní rozhodnutí o zrušení převodu dluhu se stalo pravomocným v srpnu 2006. Ke skutečnému snížení vlastního kapitálu došlo v listopadu 2007. Dluh vzniklý ze zrušení převodu dluhu byl znovu zaveden do účtů ve své historické hodnotě 95 milionů USD, představujících pak 317 milionů RON.
II.2.3 Další růst dluhu
(33)
Po prvním převodu dluhu na agenturu AVAS v červnu 2002 pokračovalo Ministerstvo financí v období od června 2002 do prosince 2006 v provádění plateb na základě záruk, které byly aktivovány v listopadu 1999. V období 2003-2006, kdy převod dluhu z roku 2003 byl ještě platný, se celková částka dodatečných plateb provedených Ministerstvem financí na základě aktivovaných záruk zvýšila na 191 milionů RON. V rámci provádění dohody o převodu veřejného dluhu, uzavřené v červnu 2002 mezi Ministerstvem financí a agenturou AVAS, převedlo Ministerstvo financí na AVAS i všechny tyto pohledávky v postupných tranších, následujících po platbách uskutečněných na základě záruk. Agentura AVAS konsolidovala tyto pohledávky rovněž v USD a ty v roce 2006 představovaly celkovou částku 60 milionů USD.
(34)
Dne 1. ledna 2007, v den přistoupení Rumunska k Evropské unii, činil celkový dluh společnosti Oltchim vůči agentuře AVAS částku 60 milionů USD (12).
II.3. Události po přistoupení Rumunska k EU
II.3.1 Vývoj dluhu
(35)
Počínaje 1. lednem 2007 byly veškeré platby spojené s externími úvěry prováděny společností Oltchim. Ministerstvo financí již neprovedlo žádnou dodatečnou platbu v souvislosti se státními zárukami.
(36)
V listopadu 2007 bylo 95 milionů USD, tedy odpovídající částka po zrušení převodu dluhu, zavedeno do účetních výkazů společnosti Oltchim a připočteno k 60 milionům USD, spojeným s dodatečnými platbami, čímž vznikl veřejný dluh v celkové výši 155 milionů USD (508 milionů RON). Tento veřejný dluh ve výši 155 milionů USD je veden v účetních výkazech společnosti Oltchim v RON (tedy 508 milionů RON). Tento dluh vyjádřený v USD je od té doby uváděn v účtech společnosti Oltchim v RON a tato částka zůstává v rumunské měně nezměněna, protože v každém dalším výkazním termínu společnost vykazovala v účetní závěrce historickou hodnotu v RON (13), která byla vždy vyšší než hodnota platná v danou chvíli, protože RON během doby posílil vůči USD.
(37)
Výjimkou z obecného pravidla stanoveného zákonem OUG 51/1998 [viz výše uvedený bod odůvodnění 27], podle čl. 2 odst. 2 mimořádného nařízení vlády č. 45/2006 (dále jen „OUG 45/2006“), agentura AVAS v roce 2007 u pohledávek společnosti Oltchim, které na ni byly převedeny Ministerstvem financí a které byly předmětem převodu dluhu z roku 2003, požadovala za období 2003-2006 úroky 29,9 milionu RON podle roční úrokové sazby LIBOR (14) na vklady v USD.
(38)
V důsledku toho v listopadu 2007 celková částka, již společnost Oltchim dlužila agentuře AVAS, dosáhla 155 milionů USD (508 milionů RON) plus 29 milionů RON, tedy celkem 538 milionů RON. Toto rozhodnutí bude dále uvádět dluh v RON, protože oznámený převod dluhu je rovněž udáván v RON.
II.3.2 Druhý převod dluhu
(39)
V lednu 2007 schválil rumunský parlament mimořádné nařízení vlády OUG č. 45/2006 prostřednictvím zákona č. 30/2007, který agentuře AVAS povolil zrušit první převod dluhu a zmocnil ji provést druhý převod, tentokrát při dodržení prioritních práv menšinových akcionářů.
(40)
Nicméně druhý pokus o výměnu dluhu za akcie byl napaden novým hlavním menšinovým akcionářem, společností PCC, která se odmítla účastnit této operace.
(41)
Společnost PCC získala podíl ve výši 1,2 % ve společnosti Oltchim, za který zaplatila 7,5 milionu EUR v květnu 2007, přesněji řečeno po datu, kdy nabylo právní moci rozhodnutí státního soudu rušící první převod dluhu, neboť společnost Oltchim ani rumunské úřady se neodvolaly. Poté, co byl převod dluhu na účtech společnosti zrušen, se podíl stěžovatele PCC ve výši 1,2 % stal podílem ve výši 12 % (15).
(42)
V dubnu 2008 podala společnost PCC ke Komisi stížnost, v níž uvedla, že dotyčný převod by představoval neslučitelnou státní podporu [viz výše uvedený bod odůvodnění 2].
(43)
Rumunské úřady se s cílem dodržet ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU rozhodly získat souhlas Komise podle pravidel pro státní podporu ještě před uskutečněním druhého převodu dluhu, a proto opatření oznámily.
II.4. Současná situace společnosti Oltchim
(44)
Rumunské úřady uvádějí, že v roce 2006 po zrušení převodu dluhu z roku 2003 se znovu pokusily zprivatizovat společnost i s dluhem, a to v roce 2006 a v roce 2008. Podle rumunských úřadů žádný investor neměl za takových podmínek zájem o koupi.
(45)
Podle rumunských úřadů se kromě toho společnost od roku 2008 potýká s těmito problémy: i) zastavení dodávek základních surovin od hlavního dodavatele - společnosti Arpechim, ii) negativní dopad na čistou hodnotu aktiv společnosti, který byl způsoben obnovením významného dluhu v listopadu 2007 v důsledku zrušení výměny dluhu za akcie z roku 2003, iii) nedostatečná kapitalizace společnosti způsobená rovněž zrušením převodu dluhu a konečně iv) dopady světové finanční a hospodářské krize.
(46)
V účetním roce 2008 zaznamenala společnost Oltchim provozní ztráty ve výši 71 milionů RON (17 milionů EUR), čistou ztrátu 226 milionů RON (54 milionů EUR) a ztráty celkem dosáhly 1,367 miliardy RON (325 milionů EUR). Po uzavření společnosti Arpechim v listopadu 2008, který byl hlavním dodavatelem ethylenu, byla společnost v provozu jen ze 45 % své kapacity a asi jedna třetina zaměstnanců byla dočasně propuštěna.
(47)
Koncem roku 2008 byly akcie společnosti Oltchim, které v té době vlastnila agentura AVAS, převedeny do portfolia Ministerstva hospodářství.
(48)
V prosinci 2009 zakoupila společnost Oltchim aktiva (zařízení na výrobu ethylenu) svého bývalého dodavatele společnosti Arpechim za cenu [0]-[10] EUR (16) a zaplatila za jeho zásoby/jeho inventář [10]-[20] milionů EUR. Podle rumunských úřadů bylo zakoupení financováno ze zálohových plateb zákazníků. Arpechim obnovil svoji činnost v květnu 2011.
(49)
Ke dni 31. prosince 2009 vykazovaly finanční výkazy společnosti Oltchim za rok 2009 provozní ztráty v hodnotě 26 milionů EUR (109 milionů RON), čistou ztrátu 52,4 milionů EUR (220 milionů RON), ztráty celkem 377 milionů EUR (1,584 miliard RON) a záporný vlastní kapitál v hodnotě 112 milionů EUR (469 milionů RON).
(50)
Ke dni 31. prosince 2010 vykazují finanční výkazy společnosti Oltchim provozní zisk 56 milionů EUR, čistý zisk 32 milionů EUR (220 milionů RON) a ztráty celkem 383 milionů EUR. Kladného provozního výsledku a čistého výsledku bylo dosaženo díky tomu, že aktiva společnosti Arpechim zakoupená za cenu [0]-[10] EUR byla znovu oceněna na [80]-[100] milionů EUR a tento rozdíl byl zaveden do účetnictví jako „zisk z výhodného nákupu“.
(51)
Ke dni 30. června 2011 vykazovaly finanční výkazy společnosti Oltchim za šest měsíců (17) provozní ztrátu ve výši 7,4 milionů EUR a čistou ztrátu 17,4 milionu EUR, ztráty celkem 401 milionů EUR a záporný vlastní kapitál v hodnotě 358 milionů EUR (aniž by byl brán v úvahu dluh vůči agentuře AVAS).
III. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(52)
Dne 15. září 2009 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení ohledně dvou podpůrných opatření ve prospěch společnosti Oltchim, která Rumunsko oznámilo v červenci 2009:
-
opatření č. 1: převod dluhu v celkové výši 538 milionů RON (přibližně 128 milionů EUR); a
-
opatření č. 2:„záruky akcionáře“ pokrývající 80 % komerční půjčky ve výši 424 milionů EUR na pokračovaní investic za účelem modernizace (Rumunsko stáhlo oznámení týkající se opatření č. 2, a to dopisem ze dne 22. června 2011).
(53)
Komise vyjádřila pochybnost, zda v rozporu s argumentací Rumunska oznámená opatření neposkytují společnosti neoprávněné výhody a zda se tedy nejedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(54)
Navíc v rozhodnutí o zahájení řízení bylo označeno jako možná další státní podpora to, že ode dne 1. ledna 2007 stát nepožadoval úrok a/nebo smluvní pokuty v souvislosti s neuhrazeným veřejným dluhem (označeno jako „opatření č. 3“).
(55)
Nakonec Komise vyjádřila pochybnost, zda by opatření mohla být považována za slučitelná se SFEU z hlediska pravidel týkajících se státní podpory, jestliže by se zjistilo, že zahrnují státní podporu.
IV. PŘIPOMÍNKY RUMUNSKA K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(56)
Rumunské úřady ve své reakci na rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že žádné ze tří opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože rumunský stát jednal v souladu s tržními zásadami.
(57)
Rumunsko zejména trvalo na tom, že oznámená opatření (převod dluhu a záruky akcionáře) by zaručila rentabilitu společnosti Oltchim díky vyřešení problému příliš nízké míry kapitalizace a zabezpečení fondů nezbytných pro realizaci její strategie růstu. Navíc Rumunsko zdůraznilo skutečnost, že je třeba, aby Komise vzala na vědomí dvojí úlohu státu, jako akcionáře i jako věřitele společnosti Oltchim.
(58)
Nakonec Rumunsko uvedlo, že opatření č. 3 není státní podpora, protože chování státu ohledně nevymáhání předcházejícího dluhu se vztahovalo výhradně na plánovaný převod dluhu a pokud jde o tento dluh, rumunské úřady postupovaly důsledně v souladu s tím, co by v podobné situaci učinil jiný provozovatel na trhu.
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(59)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 26. ledna 2010 vyjádřila společnost Vestolit své obavy ohledně balíčku státních podpor oznámených Rumunskem v červenci 2009. Společnost Vestolit se považuje za konkurenta společnosti Oltchim, protože obě strany provádějí činnost v oblasti výroby PVC. Podle společnosti Vestolit by žádný soukromý investor nepodpořil investiční program zaměřený výhradně na koupi a modernizaci zastaralého zařízení na výboru ethylenu od společnosti Aperchim.
(60)
Společnost Ineos ve svém dopise ze dne 21. ledna 2010 uvedla, že na základě informací z rozhodnutí o zahájení řízení se společnost Oltchim jevila jako podnik nacházející se v potížích a v důsledku toho bylo nepravděpodobné, že by soukromý investor přijal taková opatření na podporu, která měl v úmyslu přijmout ve prospěch společnosti Oltchim rumunský stát. Společnost Ineos rovněž upozornila, že pro evropský trh s PVC je charakteristická významně vzrůstající kapacita a že v důsledku toho by jakákoliv potenciální podpora poskytnutá některému z aktérů na tomto trhu mohla vést k mu narušení trhu.
(61)
Připomínky předložené fondem Firebird dne 28. května 2010 mají obdobný obsah jako připomínky předložené dříve uvedenými zainteresovanými stranami.
(62)
Dopisem ze dne 28. ledna 2010 předložil připomínky ve stejném smyslu jako ty, které předložily společnosti Vestolit a Ineos, i další konkurent společnosti Oltchim, a to jako I. nejmenovaná strana. Ta rovněž zdůrazňuje, že provozní podpora nemůže být považována za slučitelnou se SFEU a že v případě společnosti Oltchim zřejmě neexistují jiné důvody pro slučitelnost.
(63)
Dopisem ze dne 27. ledna 2010 uvádí II. nejmenovaná strana, že veškerá opatření na podporu uvedená v rozhodnutí o zahájení řízení jsou neslučitelnou podporou. II. nejmenovaná strana rovněž tvrdí, že:
(a)
státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 byly nadále platné i po přistoupení Rumunska k EU, a to až do dne 31. října 2009, a proto by se k nim k datu přistoupení mělo přistupovat jako k novým podporám;
(b)
příčinou potíží, s nimiž se společnost Oltchim potýkala po aktivaci státních záruk v listopadu 1999, byly strukturální problémy společnosti (neefektivní řízení, přijetí nesprávné podnikatelské strategie, neprovedení skutečné a účinné restrukturalizace);
(c)
získání společnosti Arpechim je v rozporu s obchodními zájmy společnosti Oltchim: v budoucnu totiž nepřinese zisk;
(d)
pozdější platby uskutečněné Ministerstvem financí od června 2002 do prosince 2006 na základě aktivovaných státních záruk ukazuje, že společnost Oltchim se nacházela v potížích po celou tuto dobu;
(e)
ve skutečnosti se Rumunsko pokusilo privatizovat tuto společnost pouze jednou, a to v roce 2001, avšak následné „nepodařené“ pokusy o privatizaci z let 2003 a 2006 byly jen strategií s cílem nevymáhat veřejný dluh;
(f)
podnikatelský plán, který stojí u základů balíčku podpor, jak byl oznámen v červenci 2009, nebyl proveditelný, zejména pokud jde o rozbor citlivosti a odhadovanou návratnost investic;
(g)
podporou takto rozsáhlého investičního programu by stát býval zaznamenal významnou ztrátu, protože očekávané výnosy z privatizace společnosti Oltchim by nepokryly náklady na podpůrná opatření;
(h)
vzhledem k tomu, že oznámená opatření představovala státní podporu, Rumunsko mělo pro společnost Oltchim navrhnout plán restrukturalizace, který by umožnil posoudit slučitelnost podpory podle pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v potížích (18).
(64)
Později, v průběhu řízení, stěžovatel PCC upozornil Komisi, že v červnu 2010 udělila rumunská Agentura pro ochranu životního prostředí společnosti Oltchim pokutu ve výši 14,34 milionu EUR za zpožděné vrácení povolenek na emise CO2 za rok 2009 (19). Podle názoru stěžovatele PCC je nevymáhání pokuty vlastně další státní podporou. Investiční fond Firebird ve svém dopise ze dne 8. července 2010 rovněž nastolil otázku zmíněné pokuty.
(65)
Společnost PCC v říjnu 2010 a v říjnu 2011 rovněž informovala Komisi o tom, že státní podnik dodávající elektrickou energii SC Electrica SA (dále jen „Electrica“) a další státní věřitelé (dodavatel solného a vápencového roztoku Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea a dodavatel průmyslové páry SC CET Govora SA) mají v držení významné, nově rozvržené pohledávky vůči společnosti Oltchim.
VI. PŘIPOMÍNKY RUMUNSKA K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(66)
Ve své odpovědi ze dne 8. dubna 2010 na připomínky zúčastněných stran Rumunsko uvádí převážně odkaz na svoje oznámení a předcházející připomínky k zahájení řízení.
(67)
Rumunsko zejména trvalo na tom, že navzdory tomu, co uvedla jedna z třetích stran, získání a modernizace petrochemických aktiv společnosti Arpechim zahrnuje veškeré nezbytné restrukturalizace a je zásadní pro dlouhou životaschopnost společnosti a že provozování integrované petrochemické platformy Oltchim-Arpechim by mohlo být ziskové.
(68)
Rumunsko také opakuje své argumenty, podle nichž opatření přijatá vůči společnosti Oltchim ohledně vymáhání pohledávky neznamenala pro společnost Oltchim žádnou výhodu. Rumunsko také trvalo na svém záměru privatizovat společnost Oltchim.
VII. STAŽENÍ OZNÁMENÍ O STÁTNÍ ZÁRUCE (OPATŘENÍ Č. 2)
(69)
V souladu s článkem 8 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (20), dotyčný členský stát může po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vzít zpět své oznámení, a to dříve, než Komise rozhodne o charakteru navrhovaného opatření jako podpory. V takovém případě ukončí Komise příslušné řízení rozhodnutím o bezpředmětnosti řízení.
(70)
Rumunské úřady vzaly zpět oznámení o státní záruce (která pokrývá 80 % půjčky do výše 424 milionů EUR). V důsledku toho se formální vyšetřovací řízení prováděné Komisí u 2. opatření stalo bezpředmětným.
VIII. POZICE RUMUNSKA PO STAŽENÍ OPATŘENÍ Č. 2
VIII.1. Úprava opatření č. 1 - záměr Rumunska provést privatizaci
(71)
V únoru 2011 bylo požadováno vytvoření společného preventivního programu finanční pomoci EU/Mezinárodního měnového fondu (dále jen „MMF“) s cílem podpořit zahájení ekonomického růstu v Rumunsku s důrazem na strukturální reformy a zároveň na zlepšení fiskální udržitelnosti a konsolidaci finanční stability. V květnu 2011 přijala Rada rozhodnutí (21) poskytnout Rumunsku preventivní střednědobou finanční pomoc ve výši 1,4 miliardy EUR. V březnu 2011 MMF schválilo pro Rumunsko novou preventivní stand-by dohodu (22). Podle této dohody poskytne MMF Rumunsku na další dva roky finanční pomoc v hodnotě 3 090,6 miliardy DST (3,5 miliardy EUR). Toto financování je podmíněno splněním celé řady cílů zaměřených na snížení rozpočtového deficitu, které jsou uvedeny v dopise o záměru předaném rumunskými úřady a zapsány v technickém memorandu o porozumění („TMP“). Cíle TMP mimo jiné zahrnují snížení váznoucích plateb a ztrát státních podniků. V dopise o záměru a v TMP ze dne 2. prosince 2011 (23) se Rumunsko zavázalo oznámit nabídku na privatizaci společnosti Oltchim do konce dubna 2012.
(72)
K tomu dochází po celé řadě veřejných prohlášení, která vydaly rumunské úřady během roku 2011 a která se týkala záměru rumunské vlády privatizovat společnost Oltchim.
(73)
Rumunsko také oznámilo Komisi svůj závazek privatizovat společnost Oltchim. Přesněji řečeno, v dopise ze dne 21. října 2011, zaslaném místopředsedovi J. Almuniovi, předseda vlády Rumunska Emil Boc prohlásil, že se Rumunsko zavazuje zprivatizovat celou společnost Oltchim (včetně balíku akcií, které jsou předmětem převodu dluhu) do května 2012. Po jmenování nové rumunské vlády dne 9. února 2012 nový předseda vlády Mihai-Răzvan Ungureanu potvrdil tento závazek v dopise ze dne 16. února 2012.
(74)
Rumunsko vzhledem k rozpočtovým úsporám, s nimiž se potýká, již nemá v úmyslu zůstat vlastníkem společnosti Oltchim a financovat potřebné investice prostřednictvím státních záruk; chce prodat akcie společnosti Oltchim, které vlastní.
VIII.2. Vývoj u opatření č. 3 - dohoda o úrocích
(75)
Dopisem ze dne 9. září 2011 informovaly rumunské úřady Komisi, že ode dne 1. ledna 2007 mají v úmyslu požadovat od agentury AVAS úroky z dluhu představujícího 538 milionů RON. Rumunsko rovněž vysvětlilo, že to bude konkrétně uvedeno ve smlouvě-dohodě uzavřené mezi agenturou AVAS a společností Oltchim, jejímž prostřednictvím společnost odsouhlasí dlužné úroky. V témže dopise rumunské úřady upřesnily, že takto akumulované úroky budou rovněž vyměněny za akcie spolu s hlavní částí veřejného dluhu, tak jak bylo oznámeno v rámci opatření č. 1.
(76)
Dopisem ze dne 23. prosince 2011 rozeslaly rumunské úřady kopii dohody uzavřené dne 22. prosince 2011 v rámci soukromého práva mezi agenturou AVAS a společností Oltchim, kterou společnost uznala úroky z veřejného dluhu, akumulované ode dne 1. ledna 2007 do dne 31. prosince 2011, představující celkem 511 milionů RON. Rumunské úřady vysvětlily, že úroky byly vypočítány ze složeného základu, přičemž pro relevantní období byla jako implicitní úroková sazba použita nejvyšší hodnota z úrokových sazeb používaná komerčními bankami u půjček, které byly společnosti skutečně poskytnuty ode dne 1. ledna 2007, a referenční a diskontní sazby používané Komisí. Výsledkem tohoto přístupu jsou následující použité úrokové sazby a následující akumulované úroky z dluhu vůči agentuře AVAS:
Tabulka č. 1
Rozvržení úroků stanovených agenturou AVAS pro období 2007-2011
2007
2008
2009
2010
2011
Použitá úroková sazba
1.1 - 30.6 - 11,17 %
1.7 - 31.12 - 10,24 %
14,86 %
18,85 %
14,00 %
13,22 %
Hodnota úroku (zaokrouhleno na miliony RON)
58
87
129
114
123
Celkem úroky dluhu vůči agentuře AVAS počínaje rokem 2007: 511 milionů RON
(77)
V téže korespondenci rumunské úřady rovněž informovaly, že s cílem dodržet kalendář navržený pro privatizaci, budou zahájeny přípravy pro provedení převodu dluhu vůči agentuře AVAS, který představuje 538 milionů RON, plus příslušné akumulované úroky.
VIII.3. Argumenty předložené Rumunskem s ohledem na zamýšlenou privatizaci
(78)
Jak bylo vysvětleno výše, rumunské úřady stáhly opatření č. 2 (viz výše uvedený VII. oddíl). Rumunské úřady po stažení oznámení týkajícího se státní záruky tvrdily, že současné opatření č. 1, tedy výměna dluhu ve výši 538 milionů RON vůči agentuře AVAS za akcie a zároveň úroků z dluhu vůči agentuře AVAS akumulovaných ode dne 1. ledna 2007 do dne 31. prosince 2011, které představují dodatečnou částku ve výši 511 milionů RON, není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Rumunsko se domnívá, že toto opatření je slučitelné se společným trhem a jako takové neposkytuje výhodu pro společnost Oltchim. Přesněji řečeno, rumunské úřady se domnívají, že pro agenturu AVAS jako věřitele bude výhodnější výměna celého dluhu za akcie a rychlý prodej celého balíku akcií společnosti, v porovnání s vymáháním dluhu, protože tržní hodnota balíku akcií společnosti v držení agentury AVAS, vzniknuvšího převodem dluhu, je vyšší než částka, kterou by agentura AVAS získala při likvidaci společnosti.
(79)
Rumunsko předložilo konzultační zprávu vypracovanou společností Raiffeisen Capital & Investment SA (dále jen „konzultační zpráva“) s cílem ukázat, že nejlepší strategií státu pro získání nejvyššího zisku je realizovat výměnu dluhu za akcie a následně rychle prodat kombinované balíky akcií.
(80)
Konzultační zpráva jednak provádí analýzu hodnoty pohledávky agentury AVAS v případě likvidace a jednak její hodnotu v případě převodu dluhu s následnou privatizací.
(81)
Likvidační scénář je hodnocen na základě dvou likvidačních zpráv (předlikvidační zpráva z února 2011 vypracovaná společností Raiffeisen a likvidační zpráva z března 2011 vypracovaná nezávislým konzultantem Romcontrol SA București). Výnos státu v případě převodu dluhu s následnou privatizací byly oceněny metodou využívající hodnotu podniku, což je jeden z hlavních hodnotících systémů využívaných pro oceňování podniků. (V níže uvedeném oddíle IX.3.2 je podrobný popis použité metodiky a výsledky hodnocení, jakož i jejich analýza provedená Komisí.)
(82)
Závěr zprávy uvádí, že výměnou celého dluhu za akcie by byl privatizační proces společnosti snazší a rychlejší a že pro agenturu AVAS by finanční výsledek tohoto řešení byl lepší než při likvidaci.
IX. HODNOCENÍ
IX.1. Obecné aspekty
(83)
Komise za účelem stanovení, zda jsou analyzovaná opatření státní podporou, musí vyhodnotit, zda splňují souhrnné podmínky uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU. Podle tohoto ustanovení „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(84)
Komise upozorňuje, že vhledem ke stažení oznámení týkajícího se opatření č. 2 (viz výše uvedený VII. oddíl) se níže uvedené posouzení vztahuje pouze na opatření č. 1 a č. 3. S ohledem na to, že Rumunsko propojilo výměnu dluhu za akcie s privatizací společnosti Oltchim, opatření č. 1 bylo pozměněno. Opatření se dále posuzuje tak, že se vychází z předpokladu, že balík akcií, který bude mít agentura AVAS v držení po provedení převodu, bude okamžitě prodán soukromému investorovi v rámci spravedlivého, otevřeného a transparentního prodeje, jehož cílem je získat maximální výnos pro agenturu AVAS.
(85)
Komise navíc soudí, že otázka, zda věřitel AVAS tím, jak přistupoval k dluhu po 1. lednu 2007, neposkytl společnosti Oltchim jí nepříslušející výhodu, musí být posouzena v souvislosti s mimořádným nařízením vlády OUG 51/1998 [viz výše uvedený bod odůvodnění 27] a se zákonem č. 30/2007, podle nichž byla agentura AVAS zmocněna znovu realizovat převod dluhu; rovněž je třeba vzít v úvahu předání oznámení o převodu dluhu Komisi, uvedeného v rozhodnutí o zahájení řízení pod opatřením č. 1, a úpravu opatření č. 1 provedenou v důsledku pochybností vyjádřených Komisí a v důsledku omezení vyplývajících z programu EU-MMF.
(86)
Navíc Komise podotýká, že záměr zprivatizovat celou společnost do konce května 2012, jak to rumunské úřady oznámily ve svém dopise ze dne 21. října 2011 a předseda vlády Ungureanu potvrdil v dopise ze dne 16. února 2012, je považován za součást opatření č. 1.
(87)
Pokud jde jednak o pokutu v oblasti ochrany životního prostředí a jednak o vymahatelné dluhy společnosti vůči obchodním společnostem Electrica SA, Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea a SC CET Govora SA, Komise podotýká, že tato předpokládaná opatření nebyla součástí rozhodnutí o zahájení řízení, takže nemohou být součástí tohoto rozhodnutí. Komise bude ve vhodné době informovat stěžovatele o budoucích akcích, které se uskuteční v souvislosti s příslušnými tvrzeními podle čl. 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.
IX.2. Kompetence Komise před přistoupením
(88)
Jak bylo poukázáno ve výše uvedeném V. oddíle, druhá nejmenovaná strana tvrdila, že některé státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 byly v platnosti i po přistoupení Rumunska k EU, a to do dne 31. října 2009, a že by proto měly být po přistoupení považovány za nové podpory. Komise proto musí posoudit platnost tohoto argumentu a důsledky, které by mohl mít pro posouzení oznámeného opatření.
(89)
Čl. 107 odst. 1 SFEU se obecně používá až ode dne přistoupení. Výjimkou z tohoto pravidla jsou opatření, která byla implementována před přistoupením a která jsou použitelná i po něm. Podle smlouvy o přistoupení Rumunska k Evropské Unii z roku 2005 (24), se opatření implementovaná v Rumunsku před datem jeho přistoupení a stále použitelná i po tomto datu (1. ledna 2007), která by mohla být státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a která nespadají do kategorie existující podpory ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (25), pro účely čl. 108 odst. 3 SFEU považují ode dne přistoupení za potenciální novou podporu.
(90)
V bodě 2.1. ve druhém odstavci přílohy V Aktu o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii z roku 2005 (26) a v článku 22 téhož přístupového dokumentu se stanoví, že „všechna opatření stále použitelná po dni přistoupení, která představují státní podporu a nesplňují výše uvedené podmínky, se pro účely čl. 88 odst. 3 Smlouvy EU považují za nové podpory“.
(91)
Výše uvedené ustanovení se tedy vztahuje na opatření implementovaná před dnem přistoupení (1. ledna 2007), která jsou použitelná po tomto datu. Podle definice uvedené v celé řadě rozhodnutí Komise (27), se pojem „použitelná po dni přistoupení“ vztahuje na individuální schémata a opatření, která nejsou časově omezená nebo v jejichž případě není odpovědnost státu přesně vymezena; jinými slovy jde o případy, kdy výklad státu ke dni přistoupení není stále přesně znám. Vzhledem k výše uvedeným důvodům je nutné určit, zda státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 byly „použitelné po dni přistoupení“ ve smyslu výše uvedené rozhodovací praxe. Za tím účelem je třeba prověřit, zda státní záruka byla časově omezena a zda přesný výklad státu byl znám před dnem přistoupení.
(92)
Po prozkoumání podmínek, za nichž byly předmětné státní záruky vydány, Komise zjistila, že tyto záruky představovaly jedinečná, oddělená a individuální opatření, jejichž prostřednictvím stát podpořil společnost, aby získala půjčky na stanovené částky a stanovenou dobu. Datum, do kterého byly tyto záruky platné, bylo stanoveno při jejich poskytnutí, neboť jejich platnost se předpokládala do vypršení splatnosti podřízených půjček, což je v podřízených půjčkách přesně definováno. Tato doba platnosti nebyla později změněna. Platnost záruk po přistoupení tedy byla skutečně časově omezená a byla stanovená v datu předcházejícím přistoupení, a to ve chvíli uzavření smlouvy o půjčce. Tudíž Komise musí vzít na zřetel, že u první situace, kdy je opatření ode dne přistoupení považováno jako „nová podpora“ vzhledem k jeho časovému neomezení v den přistoupení, nejsou v daném případě pro to splněny podmínky.
(93)
Za druhé, maximální odpovědnost státu byla omezena ve chvíli poskytnutí záruk vzhledem k tomu, že tyto záruky pokrývají pouze specifickou půjčku, pro kterou jsou poskytovány. Takže existuje závěr, že nebyly splněny podmínky pro druhou situaci „použitelnosti po přistoupení“, a sice neznámý výklad státu počínaje dnem přistoupení.
(94)
Navíc Komise rovněž uvádí, že k aktivaci státních záruk došlo před dnem přistoupení. Ode dne jejich aktivace byla zapojena odpovědnost státu za vrácení zbylé částky půjček získaných za pomoci záruk a stát vlastně převzal závazky společnosti za splacení předmětných půjček a stal se tak věřitelem společnosti Oltchim k částkám placeným za záruky. Jak je poukázáno ve výše uvedeném oddíle II.2, platby za aktivované záruky byly prováděny do roku 2006. Ode dne přistoupení už tyto platby nebyly prováděny, protože společnost Oltchim byla schopna zaplatit doposud nesplacenou část půjček.
(95)
Díky tomu je nasnadě závěr, že státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 nemohou být zařazeny do kategorie nových podpor ve smyslu bodu 2.1 druhého odstavce přílohy V Aktu o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii z roku 2005.
IX.3. Existence podpory: výhoda
IX.3.1 Test soukromého věřitele
(96)
Pokud jde o oznámené opatření spočívající ve výměně veřejného dluhu za akcie v hodnotě 1 049 milionů RON za účelem rychlého prodeje celého takto vzniklého balíku veřejných akcií (do konce května 2012), je Rumunsko toho názoru, že takové opatření neposkytuje podniku žádnou nepříslušející výhodu, protože kterýkoliv soukromý věřitel nacházející se v obdobné situaci jako je situace veřejného věřitele AVAS, by zvolil tuto metodu pro vymáhání dluhu a dal by jí přednost před likvidací společnosti, která je pro veřejného věřitele finančně méně výhodná.
(97)
Za účelem stanovit, zda oznámené opatření poskytuje společnosti Oltchim nepříslušející výhodu, by Komise musela posoudit, zda agentura AVAS jako veřejný věřitel vynaložila při vymáhání veřejného dluhu stejné úsilí jako soukromý věřitel snažící se získat zpět co největší část dluhu (28). Tento pohled bere v úvahu, že v důsledku převodu veřejného dluhu na agenturu AVAS je splácení dluhu sledováno institucí, která má stejné vztahy se společností, jako jsou vztahy existující mezi věřitelem a jeho dlužníkem. Při posuzování se samozřejmě bere v úvahu, že Ministerstvo hospodářství je veřejným akcionářem společnosti Oltchim, ale i to, že veřejný akcionář nehraje žádnou úlohu při splácení veřejného dluhu, který náleží věřiteli AVAS. Komise však uvádí, že účinky, které má převod dluhu s následnou privatizací pro současného akcionáře, tedy Ministerstvo hospodářství, musí být rovněž posouzeny, tak aby bylo možné stanovit, zda návrh na převod dluhu s následnou privatizací je pro stát lepším finančním řešením než úplná likvidace společnosti.
IX.3.2 Splácení veřejného dluhu - posouzení opatření č. 3
(98)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise soudí, že dodatečný prvek státní podpory by mohl mít původ v tom, že stát nepožadoval žádný úrok a/nebo žádnou smluvní pokutu za zpoždění u nesplaceného veřejného dluhu společnosti Oltchim po přistoupení Rumunska k EU. Tento dluh vznikl z aktivace státních záruk [viz výše uvedený popis bodů odůvodnění 23-27 a výše uvedené posouzení státních záruk v bodech odůvodnění 88-95]. V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že nevybírání úroku nebo nevymáhání veřejného dluhu poskytly společnosti Oltchim výhodu vzhledem k tomu, že tato společnost měla bezplatně k dispozici kapitál.
(99)
Pro stanovení, zda se Rumunsko chovalo jako soukromý věřitel v případě nesplaceného dluhu vzniklého z aktivace státních záruk, je třeba posoudit chování rumunského státu v období od roku 2007 až do současné doby na základě informací, které měly k dispozici rumunské úřady v příslušných okamžicích.
(100)
Komise především uvádí, že rozhodnutí neúčtovat úroky a poplatky od roku 2007 až do pozměněného oznámení opatření č. 1 vyplývá z nařízení OUG 51/1998 [viz bod odůvodnění (27)]. Rovněž je třeba vzít v úvahu zákon č. 30/2007, podle něhož je agentura AVAS zmocněna znovu realizovat převod dluhu. Tehdy bylo záměrem rumunských úřadů, aby činnost společnosti Oltchim pokračovala, a spíše plánovaly nové investice než likvidaci společnosti.
(101)
Takže Komise musí především určit, zda se Rumunsko chovalo jako soukromý věřitel, když v roce 2007 rozhodlo, že bude provedena výměna dluhu za akcie, místo aby sledovalo splácení dluhu a/nebo likvidaci podniku. V tomto směru Komise uvádí, že Rumunsko použilo strategii výměny dluhu za akcie s cílem pokračování činnosti společnosti Oltchim, a to od prvního (nezdařilého) pokusu v roce 2003. Chování rumunských úřadů v tomto směru tedy bylo odpovídající jejich předcházejícímu chování. Z reakcí společného trhu na předcházející pokusy o privatizaci a ze stížností podaných menšinovými akcionáři vyplývá závěr, že trh věřil v zásadní životaschopnost ekonomických aktivit společnosti Oltchim.
(102)
Komise navíc uvádí, že Rumunsko mělo pro společnost Oltchim i podnikatelský plán (29), což ukazovalo, že tento podnik je životaschopný.
(103)
Komise vzhledem k těmto prvkům soudí, že rozhodnutí Rumunska (jako věřitele) uskutečnit výměnu dluhu za akcie a přijmout v tom smyslu zákon, v němž nebudou stanoveny úroky a smluvní pokuty pro nesplacený dluh, protože tento dluh měl být za všech okolností vyměněn za akcie, nebylo odůvodněné rozhodnutí.
(104)
Tuto analýzu nezpochybňuje ani to, že se Rumunsko před provedením převodu dluhu na akcie pokusilo získat schválení státní podpory. Tímto krokem Rumunsko pouze splnilo své povinnosti podle čl. 108 odst. 3 SFEU. Vzhledem k potížím, jež předtím Rumunsko mělo s menšinovými akcionáři a které mělo i nadále při provádění zákona č. 30/2007, bylo zcela logické, že se snažilo od Komise získat potvrzení, že plánovaná operace není státní podporou.
(105)
I když došlo k posouzení státní podpory a k naplnění povinnosti zachovat status-quo, převod dluhu na akcie byl nakonec odložen o pět let. V tomto směru Komise v prvé řadě uvádí, že do poloviny roku 2011 mělo Rumunsko pevný záměr uskutečnit v případě společnosti Oltchim rozsáhlou investiční strategii, která byla analyzována v několika odborných posudcích expertů (30). Bývalo by bylo v rozporu se státní strategií spočívající v nových investicích prováděných za účelem znovudosažení rentability společnosti a zvýšení její hodnoty za předpokladu uskutečnění privatizace ve střednědobém či dlouhodobém horizontu, požadovat zároveň úroky z veřejného dluhu.
(106)
Rumunsko v důsledku pochybností vyjádřených Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení v souvislosti s rozsáhlou investiční strategií a zejména v důsledku problémů s rozpočtem a programem EU-MMF změnilo v roce 2011 strategii a rozhodlo se privatizovat společnost hned po výměně dluhu za akcie. Vzhledem k tomu opustilo původní plány na provedení dalších investic v hodnotě 424 milionů EUR ještě před privatizací.
(107)
V těchto nových souvislostech se vymáhání úroků z dluhu stalo ze strany státu správnou strategií s cílem získat zpět co nejvyšší částku z dluhu.
(108)
Jak bylo zdůrazněno u výše uvedených bodů odůvodnění 75-77, u veřejného dluhu byly na základě dohody uzavřené podle soukromého práva v prosinci 2011 mezi společností Oltchim a agenturou AVAS požadovány další složené úroky za období ode dne 1. ledna 2007. Zejména úrokové sazby použité v případě veřejného dluhu odpovídaly nejvyšším hodnotám referenční úrokové sazby Komise, relevantní pro jednotlivá období, a úrokovým sazbám používaným pro soukromé půjčky společnosti ve stejném období, jež mohou být považovány za odpovídající.
(109)
Na základě výše uvedených skutečností došla Komise k závěru, že společnost Oltchim nezískala výhodu ze způsobu, kterým se státní úřady po přistoupení snažily dosáhnout splacení veřejného dluhu, který měl být vyměněn za akcie.
IX.3.2 Převod dluhu - opatření č. 1
(110)
Komise musí rovněž posoudit, zda opatření č. 1 spočívající [po provedení změny oznámení - viz výše uvedené body odůvodnění 14-16, 69-70 a 75-77] ve výměně veřejného dluhu za akcie v celkové hodnotě 1 049 milionů RON, po které má následovat rychlý prodej celého takto vzniklého balíku akcií v držení státu (privatizace), poskytuje společnosti Oltchim nepříslušející výhodu. Celý veřejný dluh, který má být vyměněn za akcie, zahrnuje hlavní veřejnou pohledávku v držení privatizační agentury AVAS v hodnotě 538 milionů RON a úroky z pohledávky v držení agentury AVAS, akumulované za období 1. ledna 2007 - 31. prosince 2011, v hodnotě 511 milionů RON.
(111)
Pro posouzení, zda navržené opatření převodu dluhu přináší společnosti Oltchim nepříslušející výhodu, je třeba stanovit, zda je převod dluhu skutečně tím nejlepším mechanismem, jak získat zpět co nejvyšší částku z veřejného dluhu, jak tvrdí Rumunsko. V praxi to znamená, že Komise musí stanovit, zda by hypotetický soukromý věřitel nacházející se ve srovnatelné situaci se situací privatizační agentury AVAS, která je věřitelem společnosti Oltchim, skutečně z různých možných řešení zvolil tento mechanismus pro získání splacení dluhu, a to s přihlédnutím k tomu, že dlužník se potýká s velkými finančními potížemi. I když Ministerstvo hospodářství, současný akcionář společnosti Oltchim, nehraje žádnou úlohu při vymáhání veřejného dluhu, v dále uvedené analýze jsou brány v úvahu i výsledky dvou možných scénářů pro veřejného akcionáře.
(112)
Rumunsko uvádí, že vzhledem k současné situaci společnosti (závažná podkapitalizace a nadměrné zadlužení) jediná realistická řešení, která by zvolil soukromý věřitel v situaci srovnatelné se situací veřejného věřitele AVAS, by spočívala buď v i) likvidaci společnosti anebo v ii) převodu dluhu na akcie s následným prodejem celého balíku akcií společnosti nacházejícího se v držení státu. Kterýkoliv soukromý věřitel, který by si měl vybrat z těchto možností, by se rozhodl pro tu, která zajistí navrácení co nejvyšší částky z nezaplaceného dluhu. Jinými slovy, věřitel by se rozhodl pro variantu „převod dluhů s následnou privatizací“, jestliže předpokládaná částka, kterou by bylo možné získat z privatizace, by byla vyšší než částka, která by mohla být získána při likvidaci.
(113)
S cílem ukázat, že převod dluhu s následným prodejem takto vzniklých akcií přinese věřiteli vyšší příjmy než likvidace, předložilo Rumunsko zprávu vypracovanou nezávislým konzultantem (viz výše uvedené body odůvodnění 78-82), v níž jsou porovnávány částky získané věřitelem v obou scénářích, tedy z převodu dluhů s následnou privatizací a z likvidace.
(114)
Komise tuto zprávu podrobně posoudila, aby prověřila, zda předložené výsledky zůstanou nezměněny po provedení analýzy a zda analýza skutečně prokáže, že výměnou držené pohledávky za akcie se agentura AVAS chová jako soukromý věřitel. Komise po provedení analýzy zprávy zjistila následující:
(115)
Hodnota pohledávky agentury AVAS v případě likvidace: Scénář likvidace je posuzován na základě zprávy vypracované společností Raiffeisen před likvidací v únoru 2011 a zprávy o likvidaci z března 2011, kterou vypracoval nezávislý konzultant Romcontrol SA București.
(116)
Podle rumunské legislativy jsou obchodní společnosti, v nichž má stát podíl alespoň 50 % + 1 akcií, likvidovány v rámci tzv. „zvláštního řízení dobrovolné likvidace“, jak je uvedeno v nařízení vlády č. 88/1997, v rozhodnutí vlády č. 577/2002 a v zákoně č. 137/2002. V rámci zvláštního řízení dobrovolné likvidace je částka získaná likvidátorem z prodeje aktiv společnosti použita na zaplacení vymahatelných dluhů společnosti v preferenčním pořadí stanoveném v zákoně č. 85/2006 (rumunský insolvenční zákon). Příjmy získané likvidací musí být tedy použity na zaplacení dluhů v následujícím preferenčním pořadí: 1) náklady na likvidaci; 2) mzdové pohledávky; 3) přednostní pohledávky (dluhy s ručením zástavou, hypotékou a dalšími speciálními výhodami); 4) rozpočtový dluh (daně a další daňové povinnosti); 5) dluhy vůči Ministerstvu financí za aktivované státní záruky; 6) pohledávky z veřejných půjček; 7) běžné pohledávky (nezajištěné); 8) akcionáři. V tomto případě by se agentura AVAS zařadila do třetí kategorie věřitelů (přednostní věřitelé), ale až za několika přednostními (soukromými) věřiteli společnosti Oltchim, protože veřejný dluh byl garantován pouze částečně.
(117)
Konzultační firma Romcontrol odhadla likvidační hodnotu aktiv podniku Oltchim ke dni 15. prosinci 2010 na základě metody očištěných aktiv, u nichž se bere v úvahu omezená doba držení aktiv na trhu za účelem jejich prodeje (31).
(118)
Konzultační firma Raiffeisen na základě výsledků likvidační hodnoty aktiv oceněných firmou Romcontrol odhadla výsledky pro věřitele AVAS a pro stát jako akcionáře tak, že vzala v úvahu dluhy společnosti k 31. prosinci 2010 a její předběžné finanční výkazy k témuž datu („likvidační studie z února 2011, vypracovaná konzultační firmou Raiffeisen“). V této studii se odhaduje, že příjmy, které by bylo možné získat z prodeje aktiv společnosti Oltchim, by umožnily získat přibližně [20]-[30]% ze všech dluhů společnosti. Věřitel AVAS jako částečně zajištěný věřitel by získal přibližně [80]-[100] milionů RON (představujících [10]-[30] % z celé pohledávky ve výši 538 milionů RON). Vzhledem k zápornému rozdílu mezi příjmy z likvidace a dluhy společnosti by stát jako akcionář nedostal nic.
(119)
V říjnu 2011 konzultační firma Raiffeisen aktualizovala odhady obsažené v likvidační studii z února 2011, aby vzala v úvahu finanční údaje společnosti k 30. červnu 2011 a aby zahrnula úroky účtované od ledna 2007.
(120)
Podle těchto aktualizovaných odhadů by agentura AVAS jako částečně zaručený věřitel společnosti Oltchim získala [100]-[120] milionů RON z celé své pohledávky vůči společnosti (což představuje [10]-[20] % (32) z celé pohledávky, tedy hlavní pohledávka v hodnotě 538 milionů RON plus úroky). Ministerstvo hospodářství jako veřejný akcionář by ani tentokrát nezískalo nic. Částka, kterou by měla získat agentura AVAS, byla pak aktualizována (33) k 30. červnu 2011. Agentura AVAS by tedy v případě likvidace společnosti získala [10]-[40] milionů EUR.
Tabulka č. 2
Inkasování pohledávky v držení státu v případě likvidace
Pohledávka
(v mil. EUR)
Příjmy celkem
(v mil. EUR)
Příjmy ČSH při 10,7 %
(v mil. EUR)
AVAS (věřitel)
209,4
[20]-[30]
[10]-[30]
Ministerstvo hospodářství (akcionář)
podíl
[0]-[10]
[0]-[10]
Stát celkem
[20]-[30]
[10]-[30]
(121)
Tato částka se pak porovnává s příjmy, které jsou odhadovány v případě převodu pohledávky v držení agentury AVAS na akcie a následné privatizace společnosti.
(122)
Hodnota pohledávky v držení agentury AVAS v případě převodu dluhu s následnou privatizací: ve zprávě byly příjmy, které by mohl získat stát v případě převodu dluhu s následnou privatizací, odhadnuty metodou využívající hodnotu podniku, což je jeden z hlavních hodnotících systémů využívaných pro oceňování podniků.
(123)
Pokud jde o použití této metody, Komise uvádí, že v zásadě existuje více metod pro ocenění hodnoty akcií podniku.
(124)
Jednou z často používaných metod je metoda násobku EBITDA („zisk před započtením úroků, daní a odpisů“). To umožňuje ocenění hodnoty vlastního kapitálu podniku za rok X pomocí vynásobení EBITDA z roku X číslem (násobkem) považovaným za odpovídající pro příslušný sektor a pomocí odečtení čistého dluhu od výsledku.
(125)
Jiná metoda spočívá v analýze aktualizovaných toků peněžních prostředků. Disponibilní nominální toky peněžních prostředků podniku pro následující roky jsou aktualizovány na průměrnou váženou cenu kapitálu (34) a čistý dluh se odečte od získané hodnoty.
(126)
Třetí metoda je metoda vynásobení obratu. Ta umožní ocenit hodnotu vlastního kapitálu podniku pro rok X pomocí vynásobení obratu za rok X číslem (násobkem) považovaným za odpovídající pro příslušný sektor a pomocí odečtení čistého dluhu od výsledku.
(127)
Všechny tyto metody (budoucí hodnota EBITDA, tok peněžitých prostředků nebo obrat) používají odhadované hodnoty. V daném případě nemůže být žádná metoda ocenění, zakládající se na odhadovaných hodnotách v určité oblasti podnikání, použita soudným způsobem. Vzhledem k tomu, že se předpokládá okamžitá privatizace společnosti, pouze nový vlastník bude schopen stanovit budoucí podnikatelskou strategii podniku a v důsledku toho nejsou k dispozici relevantní výhledy z podnikatelského plánu, nezbytné pro tyto metody, a ani nemohou být předvídány (35). Protože nový vlastník bude muset provést významné investice, nemohou být pro vypracování výhledů použity ani historické výsledky společnosti.
(128)
Za těchto podmínek Komise soudí, že jediné dvě metody, které jsou k dispozici pro odhad hodnoty kombinovaných akcií v držení rumunského státu, přesněji řečeno v držení agentury AVAS a Ministerstva hospodářství, jsou tržní kapitalizace a hodnota podniku. Je třeba zdůraznit, že hodnota podniku zahrnuje i parametry používané pro tržní kapitalizaci.
(129)
Tržní kapitalizace je definována jako cena akcií znásobená počtem akcií v oběhu a představuje celkovou hodnotu akcií podniku, které jsou v oběhu. Tento systém výpočtu představuje veřejný konsensus, pokud jde o hodnotu vlastního kapitálu určité společnosti, a mohl by být použit jako náhražka veřejného mínění v případě čisté hodnoty určité společnosti.
(130)
Tržní kapitalizace společnosti Oltchim byla vypočítána na základě cen jejích akcií zaznamenaných na Burze cenných papírů v Bukurešti (36) po dobu 44 měsíců (2008 - srpen 2011). Tento interval je dostatečně rozsáhlý, aby byl relevantní, a tržní kapitalizace za dané období je rovněž dobrým ukazatelem toho, kolik je trh ochoten za společnost zaplatit.
(131)
V této souvislosti Komise považuje za pozitivní, že v nedávném období, mezi květnem a srpnem 2011, byla cena akcií vždy vyšší než jejich průměrná cena za 44 měsíců. Přesně řečeno, zatímco vyvážený průměr za 44 měsíců je 0,53 RON za akcii, cena jedné akcie v červenci 2011 dosáhla dokonce 2,05 RON (37). Údaje používané pro stanovení tržní hodnoty lze proto považovat za konzervativní.
(132)
Navíc pokud jde o vývoj ceny akcií počínaje zářím 2011 (poslední sada údajů použitých ve studii, kterou vypracovala konzultační firma Raiffeisen), Komise považuje za pozitivní, že v nedávné minulosti (od poloviny října 2011) ceny akcií významně vzrostly a držely se na hodnotě vyšší než na váženém průměru 0,53 RON, který se používá ve vzorci tržní kapitalizace.
Obrázek č. 1
Vývoj cen akcií společnosti Oltchim na Burze cenných papírů v Bukurešti v období 23.2.2011 - 23.2.2012
(133)
V analyzovaném období (leden 2008 - srpen 2011) před plánovaným převodem dluhu, dosahovala tržní kapitalizace společnosti Oltchim většinou vážený průměr 45 milionů EUR (38) a v posledních třech měsících analyzovaného období (červen - srpen 2011) se trvale držela nad hodnotou 100 milionů EUR. Tržní kapitalizace tak zcela zřejmě převyšuje likvidační hodnotu společnosti Oltchim ([10]-[40] milionů EUR), což je prvním ukazatelem, že prodej balíku akcií v držení státu v rámci privatizačního procesu by byl vhodnější než likvidace společnosti.
(134)
Druhá metoda, kterou lze použít je hodnota podniku. Hodnota podniku je měrná jednotka hodnoty společnosti, která se často používá jako jednoduchá alternativa k tržní kapitalizaci, protože panuje názor, že umožňuje přesnější ocenění společnosti. Hodnota podniku představuje částku mezi hodnotou tržní kapitalizace podniku a jejím čistým finančním dluhem. Tuto metodu použila Raiffeisen Capital.
(135)
Další prvek výpočetního vzorce hodnoty podniku po vypočítání hodnoty tržní kapitalizace je čistý dluh, který byl vypočítán jako součet všech finančních dluhů společnosti (všechny úročené dluhy společnosti, zejména bankovní půjčky a splatné dluhy/dluhy ve splátkovém kalendáři) (39).
(136)
Jako další etapa může následovat výpočet střední hodnoty, průměru a váženého průměru hodnoty podniku a hodnoty podniku na akcii za období 44 měsíců. Ve zprávě byly tyto hodnoty vypočítány pro dva scénáře: s úrokem stanoveným pro hlavní dluh na základě dohody a bez něj.
(137)
Ohledně tohoto bodu je Komise názoru, že úrok stanovený na základě dohody by neměl být brán v úvahu pro výpočet hodnoty podniku z následujících důvodů: všechny ostatní prvky zůstávají neměnné, jestliže dluh roste, vlastní kapitál se snižuje. Tyto dva jevy mají opačné směry a v zásadě by neměly mít žádný vliv na hodnotu podniku. Jestliže by trh věděl o úroku, ohodnotil by akcie nižší cenou. V tomto případě byl však součet úroků doplněn ex post a nebyl předem očekáván trhem. Proto jsou relevantní informace, které má trh k dispozici ve chvíli hodnocení.
(138)
S ohledem na tyto důvody byly vypočítány následující hodnoty podniku na akcii pro sledované období.
Tabulka č. 3
Výpočet hodnoty podniku na akcii společnosti Oltchim pro sledované období
Období
Počet akcií
Průměrná cena akcií
Tržní kapitalizace (cena akcií x počet akcií)
Čistý dluh v tisících
RON
Hodnota podniku (tržní kapitalizace plus čistý dluh)
v tisících RON
Hodnota podniku na akcii
leden -08
343 023 858
1,10
378
[1 200]-[1 400]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
únor -08
343 023 858
0,91
314
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
březen -08
343 023 858
0,81
279
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
duben -08
343 023 858
0,87
300
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
květen -08
343 023 858
1,04
358
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
červen -08
343 023 858
0,96
330
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
červenec -08
343 023 858
0,72
247
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
srpen -08
343 023 858
0,63
216
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
září -08
343 023 858
0,47
160
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
říjen -08
343 023 858
0,37
127
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
listopad -08
343 023 858
0,21
71
[1 200]-[1 400]
]1 400]-[1 500]
[4]-[6]
prosinec -08
343 023 858
0,16
54
[1 400]-[1 600]
[1 400]-[1 500]
[4]-[6]
leden -09
343 023 858
0,15
51
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
únor -09
343 023 858
0,13
45
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
březen -09
343 023 858
0,15
53
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
duben -09
343 023 858
0,25
84
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
květen -09
343 023 858
0,27
93
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
červen -09
343 023 858
0,30
104
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
červenec -09
343 023 858
0,33
113
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
srpen -09
343 023 858
0,32
109
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
září -09
343 023 858
0,28
96
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
říjen -09
343 023 858
0,27
91
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
listopad -09
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
prosinec -09
343 023 858
0,26
89
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
leden -10
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
únor -10
343 023 858
0,22
77
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
březen -10
343 023 858
0,27
92
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
duben -10
343 023 858
0,31
105
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
květen -10
343 023 858
0,22
76
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
červen -10
343 023 858
0,21
71
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
červenec -10
343 023 858
0,18
62
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
srpen -10
343 023 858
0,19
64
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
září -10
343 023 858
0,19
66
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
říjen -10
343 023 858
0,22
76
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
listopad -10
343 023 858
0,22
75
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[4]-[6]
prosinec -10
343 023 858
0,20
69
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
leden -11
343 023 858
0,21
74
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
únor -11
343 023 858
0,26
88
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
březen -11
343 023 858
0,30
102
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
duben -11
343 023 858
0,44
152
[2 000]-[2 200]
[2 100]-[2 200]
[5]-[7]
květen -11
343 211 383
0,77
265
[2 000]-[2 200]
[2 300]-[2 400]
[5]-[7]
červen -11
343 211 383
1,61
551
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
červenec -11
343 211 383
2,05
702
[2 000]-[2 200]
[2 800]-[2 900]
[6]-[8]
srpen -11
343 211 383
1,32
452
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
(139)
Na základě informací obsažených v této tabulce byl vypočítán střed, průměr a vážený průměr hodnoty podniku na akcii.
Tabulka č. 4
Střed, průměr a vážený průměr vztahu mezi hodnotou podniku a akcií společnosti Oltchim
Ceny akcií
Hodnota podniku na akcii
Střed
[0,10]-[0,30]
[4]-[6]
Průměr
[0,30]-[0,50]
[4]-[6]
Vyvážený průměr
[0,40]-[0,60]
[4]-[6]
(140)
Hodnota podniku (střed, průměr, vážený průměr) vypočítaná tak, jak bylo výše vysvětleno, může být později použita pro určení hodnoty balíku akcií v držení státu „po převodu dluhu“, a sice odečtením dluhů společnosti, které zůstanou vymahatelnými po převodu, a to tak, že se odečtou od této hodnoty podniku; to zůstane pro společnost dluhem ke splacení.
(141)
Výsledkem je tržní hodnota vlastního kapitálu, jak je uvedeno v tabulce č. 5.
Tabulka č. 5
Výpočet tržní hodnoty vlastního kapitálu na základě metody hodnoty podniku
Výpočet tržní hodnoty vlastního kapitálu celkem po převodu dluhu
Scénáře
Hodnota podniku vypočítaná na základě ceny středu akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě průměrné ceny akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě průměrné vážené ceny akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku na akcii (RON)
[4]-[6]
[4]-[6]
[4]-[6]
Počet akcií před převodem
343 211 383
343 211 383
343 211 383
Hodnota podniku (v mil. RON)
[1 700]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[2 000]-[2 100]
Čistý dluh po převodu dluhu (v mil. RON)
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
Tržní hodnota vlastního kapitálu (v mil. RON)
[100]-[200]
[200]-[300]
[400]-[500]
Tržní hodnota vlastního kapitálu (v mil. EUR)
[20]-[30]
[50]-[60]
[90]-[100]
(142)
Pokud jde o čisté finanční dluhy použité pro výše popsaný výpočet, obě etapy výpočtu, přesněji řečeno i) výpočet vzorce pro hodnotu podniku a ii) následný odečet za účelem získání tržní hodnoty vlastního kapitálu, by v zásadě měly být založeny na tržní hodnotě dluhu společnosti.
(143)
Komise však především konstatuje, že je velmi obtížné stanovit tržní cenu dluhu společnosti Oltchim, protože není předmětem transakcí a protože neexistuje místní trh obchodování s dluhy. Místo toho by tržní hodnota dluhu mohla být teoreticky určena pomocí stanovení ratingu společnosti před a po převodu dluhu. Tento rating by pak mohl být použit pro odhad pravděpodobnosti nedodržení platebních závazků, která by pak zase mohla být použita pro výpočet tržní hodnoty dluhu. Vzhledem k neexistenci takovýchto ratingů Komise soudí, že tento postup není možný a že použití nesprávně odhadnuté tržní hodnoty by způsobilo významné chyby.
(144)
Za druhé, jestliže bychom předpokládali, že došlo k transakci čistého dluhu při stejné aktualizaci vůči jeho účetní hodnotě před a po převodu, výsledky výpočtu se vůbec nezmění, bez ohledu na hodnotu aktualizace. Jakékoliv výkyvy hodnoty čistého finančního dluhu by v takovém případě vedly k proporcionální změně hodnoty tržní kapitalizace s opačným znaménkem. Přidání buď účetní hodnoty dluhu, nebo jeho tržní hodnoty není vůbec relevantní, protože hodnota dluhu se nejprve přičítá, aby se získala hodnota podniku, a pak se odečítá, aby se získala nová účetní hodnota akcií.
(145)
Za třetí, budeme-li předpokládat, že dluh, který zůstal po převodu, je předmětem transakcí v hodnotě lišící se od hodnoty před převodem, pak pro provedení odpovídajícího výpočtu by bylo třeba vzít v úvahu, že po převodu dluhu na akcie by tržní hodnota zůstatku dluhu byla pravděpodobně nadále nižší než jeho účetní hodnota, ale v každém případě vyšší než tržní hodnota dluhu před převodem. V případě, že neexistuje základ pro stanovení těchto hodnot, není ani možné nasimulovat účinky změny této hodnoty, neboť by se muselo měnit příliš mnoho parametrů současně.
(146)
Komise na druhé straně uvádí, že finanční výkazy společnosti Oltchim byly připraveny podle Mezinárodních standardů finančního výkaznictví (IFRS) a byly auditorovány nezávislým auditorem KPMG. V těchto finančních výkazech jsou finanční dluhy uvedeny v jejich reálné podobě v souladu s ustanoveními IAS 39. Podle IAS 39 je správná hodnota částka, za kterou by mohlo být obchodováno aktivum nebo za kterou by dluh mohl být vyrovnán dobrovolně, se znalostí věci a za normálních podmínek hospodářské soutěže. Na tomto základě auditor KPMG předal osvědčení, že se reálná dlouhodobá hodnota dluhu společnosti významně nelišila od jeho účetní hodnoty.
(147)
Na základě výše uvedených zjištění je Komise názoru, že v tomto případě je správné, aby se pro výpočet tržní hodnoty vlastního kapitálu použila účetní hodnota dluhu.
(148)
Komise za účelem prověření solidnosti výpočtu provedla také další analýzu citlivosti; tedy určila procentuální rozdíl mezi účetní hodnotou a tržní hodnotou čistého dluhu před převodem, kdy by se současná hodnota balíku akcií v držení státu po převodu vyrovnala likvidační ceně, a to na základě předpokladu, že po převodu dluhu na akcie se tržní hodnota dluhu bude rovnat jeho účetní hodnotě. Tato hodnota vyjádřená v procentech může být považována za jakousi „chybovou marži“ při odhadu tržní hodnoty dluhu.
(149)
Komise soudí, že ze všech scénářů (hodnota podniku podle střední hodnoty, průměru, váženého průměru) je nejvěrnějším scénářem vážený průměr, protože v tomto případě hodnoty byly vyváženy objemem hodnoty obchodovaných akcií. U tohoto scénáře činí marže 15 %. Komise došla k závěru, že taková marže je dostatečná k tomu, aby se výpočet mohl považovat za spolehlivý.
(150)
Po vypočítání tržní hodnoty vlastního kapitálu se může vypočítat hodnota vzniklého balíku akcií v držení státu tak, že se vyjde z tržní hodnoty celého vlastního kapitálu na základě účasti státu, který po převodu dluhu bude následující: (40)
Tabulka č. 6
Účast rumunského státu ve společnosti Oltchim před plánovaným převodem a po něm
Účast před převodem dluhu
Účast po převodu dluhu
Dluh vůči agentuře AVAS plus k němu se vážící úroky představují převedené dluhy
AVAS
0 %
[80]-[100] %
Ministerstvo hospodářství
54,81 %
[0]-[5] %
Stát celkem
54,81 %
[80]-[100]
(151)
Tržní hodnota vlastního kapitálu společnosti Oltchim se bude ve výsledku, tedy po převodu hlavního dluhu vůči agentuře AVAS, k čemuž se připočítají úroky stanovené podle dohody, pohybovat v rozmezí [20]-[30] až [90]-[100] milionů EUR, což určí aktualizovanou hodnotu (41) balíku kombinovaných akcií v držení státu ([80]-[100]%) pohybující se v rozmezí [15]-[30] až [75]-[90] milionů EUR. V níže uvedené tabulce č. 7 jsou hodnoty podniku posouzeného pro všechny scénáře uvedeny v syntetizované podobě a jsou porovnány s hodnotami platnými pro případ likvidace.
Tabulka č. 7
Porovnání převodu dluhu s následnou privatizací a likvidace s použitím metody hodnoty podniku
Předpokládaný příjem státu
(v mil. EUR)
Převod dluhu s okamžitou následnou privatizací
Aktualizovaná čistá hodnota příjmů získaných z likvidace
Porovnání
Hodnota podniku vypočítaná na základě ceny středu akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě ceny průměrné ceny akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě průměrné vážené ceny akcií za období 44 měsíců
Tržní hodnota vlastního kapitálu
[20]-[30]
[45]-[60]
[90]-[100]
Tržní hodnota balíku kombinovaných akcií v držení státu
[15]-[40]
[45]-[60]
[80]-[100]
Aktualizovaná čistá hodnota balíku kombinovaných akcií v držení státu (98,44 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[75]-[90]
[10]-[40]
Likvidace převod dluhu a privatizace
Aktualizovaná čistá hodnota balíku akcií v držení agentury AVAS (96,54 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[70]-[80]
[10]-[40]
Likvidace převod dluhu a privatizace
Aktualizovaná čistá hodnota balíku akcií v držení Ministerstvem hospodářství (1,9 %)
[0]-[1]
[0]-[1]
[1]-[2]
[0]-[1]
Likvidace převod dluhu a privatizace
(152)
Jak AVAS jako veřejný věřitel, tak i Ministerstvo hospodářství jako veřejný akcionář ve všech scénářích založených na metodě hodnoty podniku získají lepší výsledky v případě převodu dluhu s následnou privatizací než v případě likvidace společnosti. Současný balík akcií Ministerstva hospodářství, veřejného akcionáře, se převodem dluhu sníží, což bude znamenat výsledný balík představující [80]-[100]% pro věřitele AVAS. Navzdory tomu Ministerstvo hospodářství nemá důvody bránit převodu dluhu, protože v případě likvidace by za balík, který má ve společnosti, nedostalo nic. Pokud jde o veřejného věřitele AVAS, dokonce i ve scénáři s nejnižším oceněním hodnoty podniku by získal víc než v případě, že by bylo rozhodnuto provést likvidaci společnosti ([10]-[30] milionů EUR oproti [10]-[30] milionům EUR).
(153)
Na základě výše uvedených zjištění a za situace, kdy společnost bude po převodu dluhu rychle privatizována, lze učinit závěr, že oznámené opatření (převod dluhu s následnou úplnou privatizací) neznamená žádnou výhodu pro společnost Oltchim a že toto opatření umožní veřejnému věřiteli, agentuře AVAS, získat zpět více než v případě, kdy by přijal rozhodnutí i likvidaci společnosti. V tomto ohledu Komise bere na vědomí závazek rumunských úřadů (viz výše uvedené body odůvodnění 17 a 73) provést úplnou privatizaci do konce května 2012.
(154)
Komise soudí, že kvantitativní posouzení provedené metodou tržní kapitalizace a metodou hodnoty podniku je rovněž podpořeno dalšími dvěma argumenty, které nezávislý expert nekvantifikoval.
(155)
V prvé řadě se posouzení zakládá na ceně akcií na burze. Jestliže se balík akcií společnosti Oltchim v držení státu prodá jako celek, bude kupující schopen kontrolovat společnost. Kupující podílu bude ochoten zaplatit příplatek za získání kontroly, což je v případě porovnatelných transakcí běžná praxe.
(156)
Za druhé, Komise uvádí, že podnik PCC byl v roce 2007 ochoten zaplatit částku 7,5 milionu EUR za 12 % podíl ve společnosti Oltchim a v roce 2011 částku 2,6 milionu EUR za dodatečný balík akcií představující 3,6 %. To ukazuje, že soukromý investor usoudil, že hodnota společnosti Oltchim v roce 2011 vzrostla oproti roku 2007 (vzhledem k tomu, že byl ochoten zaplatit za akcii vyšší cenu) a že na základě transakce z roku 2011 by akcie byly oceněny jako celek na 73 milionů EUR, což je značně vyšší částka než likvidační hodnota.
IX.4. Závěry ke kritériu výhody
(157)
Na základě výše uvedených zjištění a zejména pak proto, že: i) společnost nezískala žádnou nepříslušející výhodu ze způsobu, jakým se úřady veřejné správy snažily vymáhat veřejný dluh, který je předmětem oznámeného opatření a ii) převod dluhu jako takový neposkytuje společnosti žádnou nepříslušející výhodu, došla Komise k závěru, že pokud jde o opatření oznámená v současné době (vyplývající z kombinace dřívějšího opatření č. 1 a č. 3), nebylo splněno kritérium výhody. S ohledem na toto zjištění, za účelem posouzení opatření oznámeného v současné době nemusejí být analyzována ostatní kumulativní kritéria z definice pojmu státní podpora vyplývající z čl. 107 odst. 1 SFEU.
X. ZÁVĚR
(158)
Formální vyšetřovací řízení, které bylo zahájeno podle čl. 108 odst. 2 SFEU a jehož předmětem je opatření č. 2 (státní záruka), musí být ukončeno, protože po stažení oznámení tohoto opatření je toto vyšetřování bezpředmětné.
(159)
Opatření oznámené v současné době (kombinace dřívějšího opatření č. 1 a č. 3) neobsahuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(160)
Tento závěr se zakládá na pevném záměru Rumunska prodat celý balík akcií společnosti Oltchim, který má Rumunsko ve svém držení, tak jak to uvedl předseda vlády Boc ve svém dopise ze dne 21. října 2011 a opět potvrdil předseda vlády Ungureanu ve svém dopise ze dne 16. února 2012,
PŘIJÍMÁ TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise rozhodla ukončit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie týkající se oznámené státní záruky (opatření č. 2) ve prospěch společnosti Oltchim vzhledem k tomu, že Rumunsko své oznámení vzalo zpět a v dotčeném opatření nebude pokračovat.
Článek 2
Opatření č. 1, oznámené Rumunskem dne 17. července 2009 a pozměněné dne 22. června 2011, 9. září 2011, 21. října 2011 a 16. února 2012, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 3
Opatření č. 3, které Rumunsko provedlo v roce 2007, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.
V Bruselu dne 7. března 2012.
DECIZIA COMISIEI
din 7 martie 2012
privind ajutorul de stat nr. SA.29041 (C 28/2009) (ex N 433/2009) Măsuri de sprijin în favoarea Oltchim SA Râmnicu Vâlcea
[notificat cu numărul C(2012) 1369]
(Numai versiunea în limba română este autentică)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2013/246/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”) și în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf (1),
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
având în vedere decizia prin care Comisia a hotărât să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la ajutorul C 28/2009 (ex N 433/2009) (2),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate mai sus și având în vedere aceste observații,
întrucât:
I. PROCEDURA
(1)
La 17 iulie 2009, România a notificat două măsuri de sprijin (demers denumit în continuare „notificarea”) în favoarea Oltchim SA Râmnicu Vâlcea (denumită în continuare „Oltchim” sau „societatea”): (i) conversia datoriei față de autoritățile publice, care se ridică la 538 de milioane RON (aproximativ 128 de milioane EUR (3)), în acțiuni și (ii) o garanție de stat care acoperă 80 % dintr-un împrumut comercial în valoare de 424 de milioane EUR. România a notificat aceste măsuri de sprijin din partea statului din rațiuni de securitate juridică, susținând că ele nu au implicat ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(2)
Anterior acestei notificări, la 10 aprilie 2008, PCC SE (denumită în continuare „PCC”), o societate cu sediul la Duisburg, Germania, care deține în prezent un pachet minoritar de acțiuni de 18,31 % la Oltchim, a depus o plângere oficială potrivit căreia conversia planificată a datoriei în acțiuni implică un ajutor de stat incompatibil.
(3)
În urma înregistrării plângerii, Comisia a efectuat un schimb de scrisori și informații cu autoritățile române, cu Oltchim și cu reclamanta și a organizat mai multe întâlniri cu autoritățile române și cu reprezentanții Oltchim, pe de o parte, și cu reprezentanții reclamantei, de cealaltă parte.
(4)
La 15 septembrie 2009, Comisia a inițiat o procedură oficială de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la măsurile notificate (denumită în continuare „decizia de inițiere a procedurii”). România a transmis observații cu privire la decizia de inițiere a procedurii în data de 3 noiembrie 2009.
(5)
Decizia de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 29 decembrie 2009 (4). Prin scrisorile din 21 decembrie 2009, Comisia a invitat opt societăți potențial interesate de procedură, în calitate de concurenți ai Oltchim, să formuleze observații cu privire la decizia de inițiere a procedurii.
(6)
Comisia a primit observații de la cinci părți terțe: prin scrisoarea din 26 ianuarie 2010, de la Vestolit GmbH & Co. KG (denumită în continuare „Vestolit”), prin scrisoarea din 26 ianuarie 2010, de la Ineos ChlorVinyls (denumită în continuare „Ineos”), prin scrisorile din 27 ianuarie și 28 ianuarie 2010, de la două societăți care au solicitat să nu le fie divulgată identitatea (denumite în continuare „părțile anonime I și II”) și prin scrisoarea din 29 ianuarie 2010, de la domnul Virgil Bestea, persoană privată.
(7)
Aceste observații au fost comunicate României prin scrisoarea din 2 martie 2010. România a răspuns la observațiile părților terțe menționate mai sus prin scrisoarea din 8 aprilie 2010.
(8)
O a șasea parte terță, Firebird Management LLC (denumită în continuare „Firebird) - un fond de investiții care deținea la data respectivă 1,328 % din acțiunile Oltchim - a transmis informații și observații prin scrisorile din 27 mai 2010 și 8 iulie 2010. Observațiile Firebird au fost comunicate României prin scrisorile din 25 iunie 2010 și, respectiv, 27 iulie 2010.
(9)
PCC, reclamanta, a prezentat informații cu privire la acest caz prin scrisorile din 6 mai 2010, 18 mai 2010, 19 mai 2010, 28 mai 2010, 13 iunie 2010, 18 iunie 2010, 22 iulie 2010, 6 august 2010, 2 septembrie 2010, 18 octombrie 2010, 9 aprilie 2011 și 14 aprilie 2011. În afara acestor scrisori, PCC a trimis numeroase materiale conținând informații legate de caz, care cuprindeau în principal diverse articole în presă și alte informații, în majoritate publice.
(10)
În plus, părțile anonime I și II (care au transmis de asemenea observații privind decizia de inițiere a procedurii și care au solicitat păstrarea confidențialității în ceea ce privește identitatea lor), au transmis informații suplimentare la 21 septembrie 2010, 22 februarie 2011, 28 februarie 2011, 26 iulie 2011 și 28 octombrie 2011.
(11)
Comisia a transmis observațiile menționate anterior la considerentele (9) și (10) autorităților române atunci când acestea au conținut informații și argumente noi și când au fost relevante pentru procedura în cauză, prin scrisorile din 25 iunie 2010, 2 august 2010, 9 septembrie 2010, 22 septembrie 2010, 20 octombrie 2010 și 23 noiembrie 2011.
(12)
România a răspuns la observațiile suplimentare primite prin scrisorile din 30 iulie 2010, 2 septembrie 2010, 12 octombrie 2010, 26 octombrie 2010, 23 noiembrie 2010 și 7 decembrie 2011. Aceasta a transmis, de asemenea, informații suplimentare referitoare la caz prin scrisorile din 29 martie 2011, 14 aprilie 2011, 27 iulie 2011, 9 septembrie 2011 și 21 septembrie 2011.
(13)
În urma deciziei de inițiere a procedurii, au avut loc, la Bruxelles, mai multe reuniuni între serviciile Comisiei și autoritățile române: la 30 iunie 2010, 15 iulie 2010, 19 mai 2011 și 12 septembrie 2011. De asemenea, serviciile Comisiei s-au întâlnit de mai multe ori cu reprezentanții reclamantei PCC.
(14)
Prin scrisoarea din 22 iunie 2011, autoritățile române și-au retras notificarea din 17 iulie 2009 cu privire la garanția de stat pentru împrumutul de 424 de milioane EUR. De asemenea, autoritățile române au informat Comisia că își mențin notificarea privind conversia datoriei în acțiuni.
(15)
La 10 august 2011, guvernul român a aprobat un memorandum prin care reprezentanții Ministerului Economiei, Comerțului și Mediului de Afaceri, ai AVAS (5) și ai Oltchim erau mandatați să încheie o convenție de drept privat între AVAS și Oltchim prin care societatea să recunoască dobânzile aferente datoriei publice acumulate începând cu 1 ianuarie 2007.
(16)
Prin scrisoarea din 9 septembrie 2011, autoritățile române au comunicat că Oltchim și AVAS intenționau să încheie convenția de drept privat menționată anterior și că AVAS urma să convertească, de asemenea, dobânzile acumulate astfel în acțiuni, împreună cu principalul datoriei.
(17)
Prin scrisoarea din 21 octombrie 2011, primul-ministru al României, Emil Boc, a transmis angajamentul ferm al guvernului român de a privatiza integral Oltchim, inclusiv întregul pachet de acțiuni revenind autorităților publice după conversia datoriei. Anunțul privatizării urmează a fi făcut la sfârșitul lunii martie 2012, iar privatizarea va fi încheiată până la sfârșitul lunii mai 2012. Prin scrisoarea din 16 februarie 2012, Mihai-Răzvan Ungureanu, noul prim-ministru al României, a reafirmat aceste angajamente.
(18)
România a prezentat observații și informații suplimentare prin scrisorile din 12 octombrie 2011 și 23 decembrie 2011.
(19)
Din scrisorile menționate în considerentele (17) și (18) rezultă că România a modificat notificarea măsurii 1. Potrivit acestei modificări, conversia datoriei față de autoritățile publice, care se ridică la 538 de milioane RON, va fi urmată de privatizarea acțiunilor la Oltchim care rezultă, iar conversia trebuie să fie evaluată avându-se în vedere privatizarea ulterioară.
II. CONTEXTUL CAZULUI
II.1. Societatea
(20)
Oltchim este un producător român important de produse petrochimice cum ar fi PVC, sodă caustică, clor, DOF și polioli polieteri. Principalul produs al societății este PVC-ul (în prezent aproximativ 37,5 % din producția totală), cu o cotă de piață la nivelul Uniunii de 2,1 % în 2008 (6). Oltchim este una dintre cele mai mari societăți petrochimice din România și din sud-estul Europei, producând 78 de sortimente pentru 40 de produse chimice de bază. Societatea exportă aproximativ 80 % din producția sa atât în Europa, cât și în afara acesteia.
(21)
Oltchim este principalul angajator industrial în Vâlcea, o regiune din România care beneficiază de asistență în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE. La 15 octombrie 2011, numărul angajaților se ridica la 3 470 de persoane (7). Din cauza situației financiare dificile cu care se confruntă în prezent, societatea a trimis în șomaj tehnic 1 000 de angajați în luna decembrie 2011 și încă 993 de angajați în luna ianuarie 2012 (8).
(22)
Societatea și-a început activitatea în anul 1966, a fost reorganizată în anul 1990 și cotată la Bursa de Valori București în anul 1997. Statul român (în prezent prin Ministerul Economiei) deține un pachet majoritar de 54,8 % din societate. Principalul acționar minoritar este PCC, care are și calitatea de reclamantă în prezenta procedură și deține, de asemenea, societatea Rokita SA, un concurent polonez al Oltchim, cu un pachet de 18,31 %. Celelalte acțiuni ale societății sunt deținute de Nachbar Services Ltd. (14,02 %), de diverse persoane fizice (11,04 %) și de alte persoane juridice (1,81 %).
II.2. Evenimentele anterioare aderării României la UE
II.2.1 Originea datoriei publice
(23)
În perioada 1992-2008, Oltchim a investit în total aproximativ 371 de milioane EUR în modernizarea liniei sale de producție (din care 118,8 milioane EUR în perioada 2007-2008). În ceea ce privește unele dintre aceste investiții, Oltchim a contractat în perioada 1995-2000 o serie de 12 împrumuturi comerciale, care se ridică în total la aproximativ 171 de milioane DEM, plus 60 de milioane USD. Împrumuturile au fost garantate prin garanții de stat emise de Ministerul Finanțelor.
(24)
Întrucât Oltchim nu și-a putut rambursa împrumuturile, băncile au executat scrisorile de garanție emise de stat, începând cu luna noiembrie 1999.
(25)
Între 1999 și 2002, Ministerul Finanțelor a efectuat plăți în contul garanțiilor executate. Ministerul Finanțelor a perceput dobânzi și penalități substanțiale pentru sumele plătite astfel în contul garanțiilor de stat activate între 1999 și 2002, care au fluctuat între 0,15 % și 0,3 % pe zi, mai exact între 54 % și 110 % pe an (9).
(26)
Până în luna iunie 2002, datoria acumulată de Oltchim față de Ministerul Finanțelor provenind din garanțiile de stat plus dobânda și penalitățile aferente, se ridica la 303 milioane RON (aproximativ 72 de milioane EUR). La acea dată, suma menționată a fost transferată de la Ministerul Finanțelor la agenția română însărcinată cu recuperarea datoriei publice, AVAS (10), și a fost consolidată în USD, cu scopul de a se păstra valoarea datoriei în contextul hiperinflaționist. Valoarea rezultată a fost de 91 de milioane USD.
(27)
În conformitate cu legislația românească (OUG 51/1998) AVAS nu avea un mandat specific pentru a percepe dobândă și penalități asupra datoriei publice pe care era însărcinată să o recupereze de la societățile debitoare.
II.2.2 Conversia din 2003 a datoriei
(28)
Prima încercare de a privatiza societatea a avut loc în anul 2001, când AVAS a negociat și a semnat cu Exall Resources un contract de vânzare-cumpărare a pachetului de acțiuni deținut de stat. Contractul de vânzare-cumpărare a fost reziliat din cauza incapacității cumpărătorului de a-și îndeplini obligațiile de plată și din cauză că acesta nu a putut garanta investițiile tehnologice/de mediu în societate.
(29)
A doua tentativă de privatizare a Oltchim a avut loc în luna octombrie 2003, când agenția română de privatizare APAPS a publicat un anunț privind vânzarea participațiilor statului. Investitorii potențiali au fost informați că datoria publică va fi convertită în acțiuni, în vederea creșterii atractivității societății pentru investitorii potențiali.
(30)
Cu toate acestea, deoarece un potențial investitor (Rompetrol) și acționarii minoritari au contestat în fața instanțelor române conversia datoriei din anul 2003, oferta de privatizare a fost anulată la începutul lunii noiembrie 2003. În pofida acestei situații, în luna noiembrie 2003, datoria de 95 de milioane USD față de AVAS (și anume cele 91 de milioane USD transferate, plus plățile suplimentare efectuate de Ministerul Finanțelor în contul garanțiilor și transferate către AVAS din luna iunie 2002), egală cu 322 de milioane RON, a fost convertită în acțiuni prin decizia Adunării generale a acționarilor Oltchim (în care reprezentanții statului dețineau majoritatea voturilor). Pachetul de acțiuni deținute de stat la Oltchim s-a majorat astfel de la 53,26 % la 95,73 %.
(31)
În luna noiembrie 2005, o instanță de drept comercial din Vâlcea a anulat hotărârea Adunării generale a Oltchim cu privire la conversia datoriei, motivând că aceasta a fost adoptată fără să li se fi permis și acționarilor minoritari să participe la majorarea capitalului.
(32)
În luna iunie 2006, Guvernul României a emis o ordonanță de urgență (11) prin care mandata reprezentanții statului participanți la Adunarea generală a acționarilor Oltchim să voteze aprobarea renunțării la calea de atac exercitată împotriva hotărârii judecătorești care anula prima conversie a datoriei și să ia măsurile necesare pentru revocarea tuturor actelor subsecvente. Hotărârea judecătorească de anulare a conversiei datoriei a devenit definitivă în luna august 2006. Diminuarea efectivă a capitalului social a avut loc în noiembrie 2007. Datoria care a rezultat din anularea conversiei datoriei a fost reintrodusă în conturi la valoarea sa istorică de 95 de milioane USD, reprezentând ulterior 317 milioane RON.
II.2.3 Datoria acumulată în continuare
(33)
După primul transfer al datoriei către AVAS, în luna iunie 2002, în perioada iunie 2002-decembrie 2006, Ministerul Finanțelor a continuat să efectueze plăți în contul garanțiilor de stat care fuseseră activate în luna noiembrie 1999. În perioada 2003-2006, în timp ce conversia din 2003 a datoriei era încă valabilă, suma totală a plăților suplimentare efectuate de Ministerul Finanțelor în contul garanțiilor activate s-a ridicat la 191 de milioane RON. În aplicarea convenției încheiate în luna iunie 2002 între Ministerul Finanțelor și AVAS pentru transferul datoriei publice, Ministerul Finanțelor a transferat de asemenea către AVAS, în tranșe succesive posterioare plăților efective în temeiul garanțiilor, toate aceste creanțe. AVAS a consolidat, de asemenea, aceste creanțe în USD, care, în anul 2006, se ridicau în total la 60 de milioane USD.
(34)
Astfel, la 1 ianuarie 2007, data aderării României la Uniunea Europeană, datoria totală a Oltchim către AVAS se ridica la 60 de milioane USD (12).
II.3. Evenimente ulterioare aderării României la UE
II.3.1 Evoluția datoriei
(35)
Începând cu 1 ianuarie 2007, toate plățile aferente creditelor externe au fost efectuate de Oltchim. Ministerul Finanțelor nu a mai efectuat nici o plată suplimentară în temeiul garanțiilor de stat.
(36)
În luna noiembrie 2007, suma corespunzătoare revocării conversiei datoriei de 95 de milioane USD a fost introdusă în situațiile contabile ale Oltchim și s-a adăugat celor 60 de milioane USD legate de plățile suplimentare, rezultând astfel o datorie publică totală de 155 de milioane USD (508 milioane RON). Această datorie publică de 155 de milioane USD este evidențiată în situațiile contabile ale Oltchim în RON (și anume 508 milioane RON). Această datorie exprimată în USD este raportată de atunci în conturile Oltchim în RON, iar suma a rămas neschimbată în moneda românească deoarece, la fiecare interval nou de raportare, societatea a raportat în bilanțul contabil valoarea istorică în RON (13), care a fost întotdeauna mai mare decât valoarea aplicabilă la acel moment, întrucât RON s-a reevaluat față de USD în timp.
(37)
Ca o excepție la regula generală prevăzută în OUG 51/1998 [a se vedea considerentul (27) de mai sus], pe baza articolului 2 alineatul (2) din Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 45/2006 (denumită în continuare „OUG 45/2006”), în 2007, AVAS a perceput dobânzi de 29,9 milioane RON, la nivelul ratei LIBOR (14) pe un an pentru depozite în USD, pentru creanțele Oltchim transferate acesteia de Ministerul Finanțelor, care au făcut obiectul conversiei datoriei din 2003, pentru perioada 2003-2006.
(38)
Prin urmare, din luna noiembrie 2007, suma totală datorată de Oltchim Agenției pentru Valorificarea Activelor Statului s-a ridicat la 155 de milioane USD (508 milioane RON) plus 29 de milioane RON, pentru un total 538 de milioane RON. În continuare, prezenta decizie va menționa datoria în RON, întrucât conversia datoriei notificată este și ea exprimată în RON.
II.3.2 A doua conversie a datoriei
(39)
În luna ianuarie 2007, Parlamentul României a aprobat OUG 45/2006 prin Legea nr. 30/2007, care autoriza AVAS să revoce prima conversie a datoriei și mandata această agenție să pună în aplicare o a doua conversie, de data aceasta cu respectarea dreptului de preferință al acționarilor minoritari.
(40)
Cu toate acestea, a doua tentativă de conversie a datoriei în acțiuni a fost contestată de noul principal acționar minoritar, PCC, care a refuzat să participe la operațiune.
(41)
PCC a achiziționat un pachet de acțiuni de 1,2 % ale Oltchim plătind 7,5 milioane EUR în luna mai 2007, mai exact după data la care decizia instanței naționale care a anulat prima conversie a datoriei a devenit definitivă prin neexercitarea căii de atac de Oltchim și de autoritățile române. Atunci când conversia datoriei a fost revocată în conturile societății, cota de 1,2 % a PCC a devenit o cotă de 12 % (15).
(42)
În luna aprilie 2008, PCC a depus o plângere la Comisie, susținând că respectiva conversie ar implica ajutor de stat incompatibil [a se vedea considerentul (2) de mai sus].
(43)
Pentru a asigura respectarea dispozițiilor articolului 108 alineatul (3) din TFUE, autoritățile române au hotărât să obțină autorizarea de către Comisie din perspectiva regulilor privind ajutorul de stat înainte de efectuarea celei de a doua conversii a datoriei și au notificat măsura.
II.4. Situația actuală a societății Oltchim
(44)
Autoritățile române susțin că, după revocarea, în anul 2006, a conversiei din 2003 a datoriei, au încercat din nou să privatizeze societatea împreună cu datoria, în anul 2006 și, respectiv, în anul 2008. Potrivit autorităților române, niciun investitor nu a fost interesat să cumpere în astfel de condiții.
(45)
Mai mult, potrivit autorităților române, dificultățile cu care se confruntă societatea din anul 2008 sunt: (i) oprirea furnizării principalelor materii prime de la principalul furnizor - Arpechim, (ii) impactul negativ asupra valorii nete a activelor societății, determinat de reintroducerea unei datorii semnificative în urma revocării, în luna noiembrie 2007, a conversiei din 2003 a datoriei în acțiuni, (iii) subcapitalizarea societății datorată, de asemenea, revocării conversiei datoriei, și, în sfârșit, (iv) efectele crizei financiare și economice mondiale.
(46)
În exercițiul financiar 2008, Oltchim înregistrase o pierdere din exploatare de 71 de milioane RON (17 milioane EUR), o pierdere netă de 226 de milioane RON (54 de milioane EUR), iar pierderile acumulate ajunseseră la 1,367 de miliarde RON (325 de milioane EUR). După închiderea principalului furnizor de etilen, Arpechim, în luna noiembrie 2008, societatea a funcționat la 45 % din capacitate și aproximativ o treime din personal a fost trimis în șomaj tehnic.
(47)
La sfârșitul anului 2008, acțiunile la Oltchim deținute la acel moment de AVAS au fost transferate în portofoliul Ministerului Economiei.
(48)
În luna decembrie 2009, Oltchim a achiziționat active (instalația de etilen) ale fostului său furnizor Arpechim la prețul de [0]-[10] EUR (16) și a plătit pentru stocurile sale/obiectele sale de inventar [10]-[20] milioane EUR. Potrivit autorităților române, achiziționarea fost finanțată din plățile în avans ale clienților. Arpechim și-a reluat operațiunile în mai 2011.
(49)
La 31 decembrie 2009, situația financiară a Oltchim pe 2009 indica pierderi din exploatare în valoare de 26 de milioane EUR (109 milioane RON), o pierdere netă de 52,4 milioane EUR (220 de milioane RON), pierderi acumulate de 377 de milioane EUR (1,584 miliarde RON) și fonduri proprii negative în valoare de 112 milioane EUR (469 de milioane RON).
(50)
La 31 decembrie 2010, situația financiară a Oltchim indica un profit din exploatare de 56 de milioane EUR, un profit net de 32 de milioane EUR (220 de milioane RON) și pierderi acumulate de 383 de milioane EUR. Rezultatul pozitiv din exploatare și rezultatul net s-au datorat faptului că activele Arpechim cumpărate la prețul de [0]-[10] EUR au fost reevaluate la [80]-[100] de milioane EUR, iar diferența a fost introdusă în evidențele contabile drept „câștig dintr-o cumpărare în condiții avantajoase”.
(51)
La 30 iunie 2011, situațiile financiare pe șase luni ale Oltchim (17) indicau o pierdere din exploatare de 7,4 milioane EUR și o pierdere netă de 17,4 milioane EUR, pierderi acumulate de 401 milioane EUR și fonduri proprii negative în valoare de 358 de milioane EUR (fără a se lua în considerare datoria față de AVAS).
III. DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII
(52)
La 15 septembrie 2009, Comisia a deschis procedura oficială de investigare pentru cele două măsuri de sprijin în favoarea Oltchim notificate de România în luna iulie 2009:
-
măsura 1: o conversie a datoriei pentru o valoare totală de 538 de milioane RON (aproximativ 128 de milioane EUR) și
-
măsura 2: o „garanție a acționarului” care acoperă 80 % dintr-un împrumut comercial de 424 de milioane EUR pentru continuarea investițiilor de modernizare (România și-a retras notificarea cu privire la măsura 2 printr-o scrisoare din 22 iunie 2011).
(53)
Comisia a ridicat problema dacă, contrar argumentelor României, pachetul de sprijin notificat conferă societății un avantaj necuvenit și constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(54)
În plus, în decizia de inițiere a procedurii a fost identificat drept posibil ajutor de stat suplimentar faptul că, începând cu 1 ianuarie 2007, statul nu a perceput dobândă și/sau penalități la datoria publică restantă (identificată drept „măsura 3”).
(55)
În cele din urmă, Comisia a exprimat îndoieli cu privire la posibilitatea ca măsurile să fie considerate compatibile cu TFUE din perspectiva normelor relevante privind ajutorul de stat dacă se stabilește că implică ajutor de stat.
IV. OBSERVAȚIILE ROMÂNIEI LA DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII
(56)
În răspunsul lor la decizia de inițiere a procedurii, autoritățile române au susținut că niciuna din cele trei măsuri nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, întrucât statul român a adoptat o conduită coerentă cu principiile pieței.
(57)
În special, România a insistat că măsurile notificate (conversia datoriei și garanția acționarului) ar fi asigurat rentabilizarea Oltchim, prin rezolvarea problemei subcapitalizării și prin asigurarea fondurilor necesare pentru realizarea strategiei sale de creștere. În plus, România a subliniat faptul că trebuie să se aibă în vedere de către Comisie rolul dublu al statului, de acționar și de creditor al Oltchim.
(58)
În final, România a susținut că măsura 3 nu constituie ajutor de stat întrucât comportamentul statului cu privire la neexecutarea datoriei anterioare este strict legat de conversia planificată a datoriei, și că, în ceea ce privește această datorie, autoritățile române au acționat în mod consecvent în conformitate cu modul în care ar fi ales să procedeze un operator de pe piață aflat într-o situație similară.
V. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE
(59)
În observațiile sale privind decizia de inițiere a procedurii, din 26 ianuarie 2010, Vestolit și-a exprimat îngrijorarea cu privire la pachetul de ajutor de stat notificat de România în iulie 2009. Vestolit se consideră un concurent al Oltchim, întrucât ambele părți desfășoară activități în domeniul producției de PVC. Potrivit societății Vestolit, niciun investitor privat nu ar fi sprijinit un program de investiții care vizează exclusiv achiziționarea și modernizarea instalației vechi de etilenă a Arpechim.
(60)
În scrisoarea sa din 21 ianuarie 2010, Ineos a susținut că, pe baza informațiilor din decizia de inițiere a procedurii, Oltchim părea să fie o întreprindere aflată în dificultate și, prin urmare, era improbabil ca un investitor privat să fi întreprins măsurile de sprijin care urmau a fi adoptate de statul român în favoarea sa. Ineos a atras, de asemenea, atenția asupra faptului că piața europeană a PVC-ului se caracterizează printr-o capacitate excedentară semnificativă și că, prin urmare, orice ajutor potențial acordat unuia dintre actorii pieței ar putea avea drept rezultat o denaturare puternică.
(61)
Observațiile prezentate de Firebird la 28 mai 2010 au un conținut similar cu cel al observațiilor prezentate de părțile interesate menționate anterior.
(62)
Prin scrisoarea din 28 ianuarie 2010, un alt concurent al Oltchim, partea anonimă I, a prezentat, de asemenea, observații în același sens cu cele formulate de Vestolit și Ineos. Acesta subliniază, de asemenea, că ajutorul de exploatare nu poate fi considerat compatibil cu TFUE și că se pare că nu există alte motive de compatibilitate în cazul Oltchim.
(63)
Prin scrisoarea din 27 ianuarie 2010, partea anonimă II a susținut că toate măsurile de sprijin identificate în decizia de inițiere a procedurii constituie ajutor incompatibil. Partea anonimă II a susținut, de asemenea, că:
(a)
garanțiile de stat acordate Oltchim în perioada 1995-2000 au fost în continuare în vigoare după aderarea României la UE, și anume până la data de 31 octombrie 2009, și, prin urmare, ar trebui să fie tratate ca ajutor nou după data aderării;
(b)
dificultățile întâmpinate de Oltchim după activarea garanțiilor de stat în luna noiembrie 1999 sunt cauzate de probleme structurale ale societății (gestionarea ineficientă, adoptarea unei strategii de afaceri necorespunzătoare, lipsa unei restructurări reale și eficace);
(c)
achiziționarea societății Arpechim contravine interesului comercial al Oltchim; aceasta nu va genera profit în viitor;
(d)
plățile ulterioare efectuate de Ministerul Finanțelor în perioada iunie 2002 - decembrie 2006 pe baza garanțiilor de stat activate indică faptul că Oltchim s-a aflat în dificultate de-a lungul acestei perioade;
(e)
România a încercat cu adevărat să privatizeze societatea o singură dată, în anul 2001, iar încercările succesive „eșuate” de privatizare din anii 2003 și 2006 au fost doar o strategie în scopul neexecutării datoriei publice;
(f)
planul de afaceri care stă la baza pachetului de sprijin astfel cum a fost notificat în luna iulie 2009 nu a fost fiabil, în special în ceea ce privește analiza sensibilității și a ratei estimate de recuperare a investiției;
(g)
statul ar fi înregistrat o pierdere importantă prin sprijinirea unui program de investiții de o asemenea anvergură, întrucât veniturile scontate din privatizarea Oltchim nu ar fi acoperit costurile măsurilor de sprijin;
(h)
având în vedere faptul că măsurile notificate implică ajutor de stat, România ar fi trebuit să propună un plan de restructurare pentru Oltchim, care să permită o evaluare a compatibilității ajutorului în temeiul Liniilor directoare privind salvarea și restructurarea întreprinderilor (18).
(64)
Ulterior în cursul procedurii, PCC a atras atenția Comisiei asupra faptului că în luna iunie 2010, Agenția pentru Protecția Mediului din România a aplicat societății Oltchim o amendă de 14,34 milioane EUR pentru restituirea cu întârziere a certificatelor corespunzătoare emisiilor de CO2 pentru anul 2009 (19). În opinia PCC, posibila neexecutare a amenzii implică un ajutor de stat suplimentar acordat societății. În scrisoarea sa din 8 iulie 2010 societatea Firebird ridică, de asemenea, problema amenzii de mediu.
(65)
În lunile octombrie 2010 și octombrie 2011, PCC a adus, de asemenea, la cunoștința Comisiei că întreprinderea de stat de furnizare de energie electrică SC Electrica SA (denumită în continuare „Electrica”) și alți creditori de stat (Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea, un furnizor de soluție de sare și de calcar, precum și SC CET Govora SA, un furnizor de abur industrial) dețin creanțe reeșalonate importante față de Oltchim.
VI. OBSERVAȚIILE ROMÂNIEI LA OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE
(66)
În răspunsul său din 8 aprilie 2010 la observațiile părților interesate, România face trimitere în mare măsură la notificare și la observațiile sale anterioare cu privire la decizia de inițiere a procedurii.
(67)
În special, România a susținut că, în pofida celor afirmate de una dintre părțile terțe, achiziționarea și modernizarea activelor petrochimice ale Arpechim includ toate restructurările necesare și că acestea sunt esențiale pentru viabilitatea pe termen lung a societății, precum și că exploatarea platformei petrochimice integrate Oltchim-Arpechim ar putea să genereze profit.
(68)
De asemenea, România își reiterează argumentele potrivit cărora măsurile luate împotriva Oltchim pentru executarea creanței nu au oferit niciun avantaj societății Oltchim. În cele din urmă, România a insistat, de asemenea, asupra intenției sale de a privatiza Oltchim.
VII. RETRAGEREA NOTIFICĂRII CU PRIVIRE LA GARANȚIA DE STAT (MĂSURA 2)
(69)
În conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din tratat (20), un stat membru poate să retragă notificarea după inițierea procedurii oficiale de investigare în timp util, înainte de adoptarea de către Comisie a unei decizii cu privire la caracterul de ajutor al măsurii notificate. Într-un astfel de caz, Comisia va încheia procedura respectivă cu o decizie fără obiect.
(70)
Autoritățile române au retras notificarea cu privire la garanția de stat (care acoperă 80 % dintr-un împrumut de până la 424 de milioane EUR). Prin urmare, în ceea ce privește măsura 2, procedura de investigare derulată de Comisie a devenit lipsită de obiect.
VIII. POZIȚIA ROMÂNIEI DUPĂ RETRAGEREA MĂSURII 2
VIII.1. Modificarea măsurii 1 - intenția României de a privatiza
(71)
În luna februarie 2011, a fost solicitată crearea unui program comun preventiv de asistență financiară UE/Fondul Monetar Internațional (denumit în continuare „FMI”) pentru a sprijini relansarea creșterii economice în România, cu accent pe reformele structurale, odată cu îmbunătățirea sustenabilității fiscale și consolidarea stabilității financiare. În luna mai 2011, Consiliul a adoptat o decizie (21) pentru a pune la dispoziția României o asistență financiară preventivă pe termen mediu de până la 1,4 miliarde EUR. În luna martie 2011, FMI a aprobat un nou acord stand-by preventiv (22) pentru România. În temeiul acestui acord, FMI pune la dispoziția României asistență financiară în valoare de 3 090,6 miliarde DST (3,5 miliarde EUR) pentru următorii doi ani. Finanțarea este condiționată de îndeplinirea de către România a unei serii de obiective pentru reducerea deficitului bugetar, menționate într-o scrisoare de intenție prezentată de autoritățile române și reflectată într-un memorandum tehnic de înțelegere (denumit în continuare „MTÎ”). Obiectivele MTÎ includ, inter alia, reducerea arieratelor de plată și a pierderilor întreprinderilor de stat. În scrisoarea de intenție și în MTÎ din 2 decembrie 2011 (23), România s-a angajat să anunțe oferta de privatizare a Oltchim până la sfârșitul lunii aprilie 2012.
(72)
Aceasta survine în urma mai multor declarații publice ale autorităților române făcute în cursul anului 2011 referitoare la intențiile guvernului român de a privatiza Oltchim.
(73)
România a făcut cunoscut, de asemenea, Comisiei angajamentul său de a privatiza Oltchim. Mai exact, prin scrisoarea din data de 21 octombrie 2011 adresată vicepreședintelui Joaquin Almunia, primul-ministru român Emil Boc a declarat că România se angajează să privatizeze integral Oltchim (inclusiv pachetul de acțiuni care face obiectul conversiei datoriei) până în luna mai 2012. În urma numirii noului guvern în România la 9 februarie 2012, noul prim-ministru, Mihai-Răzvan Ungureanu, a reconfirmat acest angajament printr-o scrisoare din data de 16 februarie 2012.
(74)
Având în vedere constrângerile bugetare cu care se confruntă, România nu mai intenționează să rămână proprietarul societății Oltchim și să finanțeze investițiile necesare printr-o garanție de stat; aceasta dorește să vândă acțiunile pe care le deține la Oltchim.
VIII.2. Evoluții în ceea ce privește măsura 3 - convenția privind dobânzile
(75)
Prin scrisoarea din 9 septembrie 2011, autoritățile române au informat Comisia că intenționează să perceapă dobânzi asupra datoriei față de AVAS care se ridică la 538 de milioane RON, începând cu 1 ianuarie 2007. De asemenea, România a explicat că aceasta se va concretiza în cadrul unui acord-convenție privind datoria încheiat între AVAS și Oltchim, prin care societatea va accepta dobânda datorată. În aceeași scrisoare, autoritățile române au precizat că dobânzile acumulate astfel vor fi, de asemenea, convertite în acțiuni, împreună cu principalul datoriei publice, așa cum s-a notificat în cadrul măsurii 1.
(76)
Prin scrisoarea din 23 decembrie 2011, autoritățile române au furnizat o copie a convenției de drept privat încheiate la 22 decembrie 2011 între AVAS și Oltchim, prin care societatea a recunoscut dobânzile la datoria publică acumulate de la 1 ianuarie 2007 până la 31 decembrie 2011, care se ridică la 511 milioane RON în total. Autoritățile române au explicat că dobânda a fost calculată pe o bază compusă, utilizând ca dobândă implicită pentru perioadele relevante valoarea cea mai mare dintre ratele dobânzii aplicate de băncile comerciale pentru împrumuturile acordate efectiv societății începând cu 1 ianuarie 2007 și ratele de referință și de scont aplicabile ale Comisiei. Această abordare a avut drept rezultat următoarele rate aplicabile ale dobânzii și următoarele dobânzi acumulate la datoria față de AVAS:
Tabelul 1
Defalcarea dobânzilor percepute de AVAS pentru perioada 2007-2011
2007
2008
2009
2010
2011
Rata dobânzii aplicabilă
01.01-30.06 - 11,17 %
01.07-31.12 - 10,24 %
14,86 %
18,85 %
14,00 %
13,22 %
Valoarea dobânzii (rotunjită în milioane RON)
58
87
129
114
123
Totalul dobânzilor la datoria față de AVAS începând cu 2007 511 milioane RON
(77)
În aceeași corespondență, autoritățile române au informat, de asemenea, că vor fi lansate pregătirile pentru executarea conversiei datoriei față de AVAS care se ridică la 538 de milioane RON, plus dobânzile acumulate aferente, în vederea respectării calendarului propus pentru privatizare.
VIII.3. Argumentele prezentate de România, având în vedere intenția de privatizare
(78)
Astfel cum s-a explicat mai sus, autoritățile române au retras măsura 2 (a se vedea secțiunea VII de mai sus). În urma retragerii notificării referitoare la garanția de stat, autoritățile române au susținut că actuala măsură 1, respectiv conversia în acțiuni a datoriei față de AVAS care se ridică la 538 de milioane RON, împreună cu dobânda acumulată la datoria față de AVAS începând cu 1 ianuarie 2007 până în 31 decembrie 2011, care se ridică la o valoare suplimentară de 511 milioane RON, nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. România susține că această măsură ar fi conformă cu piața și ca atare nu conferă un avantaj societății Oltchim. Mai precis, autoritățile române susțin că AVAS, în calitate de creditor, este mai avantajată prin conversia întregii datorii în acțiuni și prin vânzarea la scurt timp a întregului său pachet de acțiuni la societate, decât prin executarea datoriei, întrucât valoarea de piață a pachetului de acțiuni deținut de AVAS la societate, care rezultă în urma conversiei datoriei, este mai mare decât suma pe care AVAS ar obține-o în urma lichidării societății.
(79)
România a prezentat un raport de consultanță întocmit de Raiffeisen Capital & Investment SA (denumit în continuare „raportul de consultanță”) pentru a demonstra că cea mai bună strategie a statului pentru a-și maximiza profitul este de a realiza conversia datoriei în acțiuni, urmată de vânzarea, la scurt timp, a unor pachete combinate de acțiuni.
(80)
Raportul de consultanță analizează, pe de o parte, valoarea creanței AVAS în cazul unei lichidări și, pe de altă parte, valoarea acesteia în cazul unei conversii a datoriei urmată de privatizare.
(81)
Scenariul de lichidare este evaluat pe baza a două rapoarte de lichidare (un raport anterior de lichidare din luna februarie 2011 întocmit de Raiffeisen și un raport de lichidare din luna martie 2011 întocmit de consultantul independent Romcontrol SA București). Încasările statului în cazul unei conversii a datoriei urmată de privatizare au fost estimate pe baza metodei valorii întreprinderii, care este unul dintre principalele sisteme de măsurare utilizate în evaluarea întreprinderilor. (În secțiunea IX.3.3 de mai jos este prezentată o descriere în detaliu a metodologiilor utilizate și a rezultatelor evaluării, precum și analiza acestora efectuată de Comisie.)
(82)
Raportul concluzionează că, prin conversia întregii datorii în acțiuni, procesul de privatizare a societății ar fi mai ușor și mai rapid și că rezultatul financiar al acestei opțiuni pentru AVAS este superior opțiunii lichidării.
IX. EVALUARE
IX.1. Aspecte generale
(83)
Pentru a stabili dacă măsurile analizate constituie ajutor de stat, Comisia trebuie să evalueze dacă acestea îndeplinesc condițiile cumulative prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE. În temeiul acestei dispoziții, „cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”.
(84)
Comisia remarcă faptul că, având în vedere retragerea notificării cu privire la măsura 2 (a se vedea secțiunea VII de mai sus), evaluarea de mai jos se referă numai la măsurile 1 și 3. Întrucât România a pus conversia în acțiuni a datoriei în legătură cu privatizarea Oltchim, măsura 1 a fost modificată. Măsura este evaluată, prin urmare, pornind de la ipoteza că pachetul de acțiuni pe care AVAS îl va deține după efectuarea conversiei va fi vândut imediat unui investitor privat, în cadrul unui proces de vânzare-cumpărare echitabil, deschis și transparent, prin care se vizează maximizarea veniturilor pentru AVAS.
(85)
În plus, Comisia consideră că întrebarea dacă creditorul AVAS a conferit societății Oltchim un avantaj necuvenit prin felul în care a tratat datoria după 1 ianuarie 2007 trebuie să fie analizată în contextul OUG 51/1998 [a se vedea considerentul (27) de mai sus] și al Legii nr. 30/2007 prin care AVAS este mandată să reefectueze conversia datoriei, precum și avându-se în vedere notificarea către Comisie a conversiei datoriei, identificată sub ca măsura 1 în decizia de inițiere, și modificarea măsurii 1 ca urmare a îndoielilor exprimate de Comisie și a constrângerilor rezultate din programul UE-FMI.
(86)
Mai mult, Comisia observă că intenția de a privatiza societatea în întregime până la sfârșitul lunii mai a anului 2012, conform celor comunicate de autoritățile române în scrisoarea lor din 21 octombrie 2011 și reconfirmate de primul-ministru Ungureanu în scrisoarea sa din 16 februarie 2012, este considerată parte integrantă a măsurii 1.
(87)
În ceea ce privește amenda de mediu, pe de o parte, și datoriile exigibile ale societății față de Electrica SA, Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea și SC CET Govora SA, pe de altă parte, Comisia observă că aceste presupuse măsuri nu au făcut parte din decizia de inițiere. Prin urmare, ele nu pot face parte din prezenta decizie. Comisia va informa reclamanta în timp util despre viitoarele acțiuni desfășurate în ceea ce privește afirmațiile respective în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
IX.2. Competența Comisiei înainte de aderare
(88)
Astfel cum a fost indicat la secțiunea V de mai sus, partea anonimă 2 a susținut că unele dintre garanțiile de stat acordate societății Oltchim în perioada 1995-2000 erau încă în vigoare după aderarea României la UE, și anume până la data de 31 octombrie 2009, și că, prin urmare, acestea ar trebui să fie tratate ca ajutor nou după data aderării. Comisia trebuie, așadar, să evalueze valabilitatea acestui argument și implicațiile pe care le poate avea pentru evaluarea măsurii notificate.
(89)
Ca regulă generală, articolul 107 alineatul (1) din TFUE se aplică numai cu începere de la data aderării. O excepție de la această regulă este reprezentată de măsurile care au fost implementate înainte de aderare și care continuă să fie aplicabile ulterior. În temeiul Tratatului de aderare a României la Uniunea Europeană din 2005 (24), măsurile implementate în România înainte de data aderării și aplicabile și după această dată (1 ianuarie 2007), care ar putea constitui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și care nu intră în categoria ajutorului existent în sensul Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (25), se consideră drept ajutor nou potențial începând de la data aderării, în scopul aplicării articolului 108 alineatul (3) din TFUE.
(90)
La punctul 2.1 al doilea paragraf din anexa V la Actul de aderare a Republicii Bulgaria și a României din 2005 (26), în temeiul articolului 22 din același act de aderare, se prevede că „toate măsurile aplicabile și după data aderării care constituie ajutor de stat și care nu îndeplinesc condițiile stabilite mai sus sunt considerate drept un ajutor nou după aderare în scopul aplicării articolului 88 alineatul (3) din Tratatul CE.”
(91)
Dispoziția menționată mai sus acoperă, prin urmare, măsurile implementate înainte de data aderării (1 ianuarie 2007), care sunt încă aplicabile după această dată. Conform definiției date într-o serie de decizii ale Comisiei (27), în noțiunea de „aplicabile după data aderării” sunt cuprinse schemele și măsurile individuale care nu sunt limitate în timp sau în cazul cărora răspunderea statului nu este delimitată cu exactitate; cu alte cuvinte, este vorba de cazurile în care expunerea statului la data aderării continuă să nu fie cunoscută cu exactitate. Date fiind considerațiile de mai sus, este necesar să se determine dacă garanțiile de stat emise în favoarea Oltchim în perioada 1995-2000 au fost „aplicabile după aderare” în sensul definit în practica decizională susmenționată. În acest scop, trebuie să se verifice fie dacă garanția de stat nu era limitată în timp, fie dacă expunerea exactă a statului înainte de data aderării nu era cunoscută.
(92)
După examinarea termenilor și condițiilor în care garanțiile de stat în chestiune au fost emise, Comisia observă că acestea au reprezentat măsuri unice, separate și individuale, prin care statul a sprijinit societatea să obțină anumite împrumuturi pentru sume determinate și cu o durată determinată. Data până la care aceste garanții erau valabile a fost stabilită în momentul emiterii lor, dat fiind că se prevedea o perioadă de valabilitate până la expirarea împrumuturilor subiacente, aspect definit cu exactitate în împrumuturile subiacente. Această perioadă de valabilitate nu a fost modificată ulterior. Prin urmare, valabilitatea garanțiilor după aderare a fost, într-adevăr, limitată în timp și a fost stabilită la o dată anterioară aderării, și anume în momentul încheierii acordului de împrumut. Comisia trebuie, așadar, să ia notă de faptul că prima dintre situațiile în care o măsură este considerată drept „ajutor nou” începând de la data aderării, și anume nelimitarea acesteia în timp la data aderării, nu este îndeplinită în cazul de față.
(93)
În al doilea rând, răspunderea maximă a statului a fost delimitată la momentul acordării garanțiilor, dat fiind că acestea acoperă numai împrumutul specific pentru care sunt acordate. Prin urmare, se impune concluzia că nu se îndeplinesc condițiile pentru a doua situație de „aplicabilitate după aderare”, și anume expunerea necunoscută a statului începând de la data aderării.
(94)
În plus, Comisia observă de asemenea că activarea garanțiilor de stat a avut loc înainte de data aderării. De la data activării acestora, a fost angajată răspunderea statului pentru rambursarea sumei restante a împrumuturilor obținute cu ajutorul garanțiilor și statul a preluat, în fapt, obligațiile societății în ceea ce privește rambursarea împrumuturilor în chestiune, devenind astfel un creditor al societății Oltchim pentru sumele plătite în contul garanțiilor. Astfel cum se indică la secțiunea II.2 de mai sus, plățile efectuate în contul garanțiilor activate au durat până în anul 2006. Începând de la data aderării, nu au mai fost efectuate plăți în acest cont, deoarece societatea Oltchim a fost în măsură să achite partea încă restantă a împrumuturilor.
(95)
Se desprinde astfel concluzia că garanțiile de stat acordate societății Oltchim în perioada 1995-2000 nu pot fi încadrate în categoria ajutoarelor noi în sensul punctului 2.1 al doilea paragraf din anexa V la Actul de aderare a Republicii Bulgaria și a României din 2005.
IX.3. Existența ajutorului: avantajul
IX.3.1 Testul creditorului privat
(96)
În ceea ce privește măsura notificată, care constă în conversia datoriei publice în valoare de 1 049 de milioane RON în acțiuni, în vederea vânzării, la scurt timp după aceea (la sfârșitul lunii mai 2012), a întregului pachet de acțiuni publice rezultat, România susține că aceasta nu conferă niciun avantaj necuvenit întreprinderii, deoarece orice creditor privat aflat într-o situație similară celei a creditorului public AVAS ar fi ales această metodă de recuperare a datoriei, preferând-o lichidării societății, care este mai puțin avantajoasă din punct de vedere financiar pentru creditorul public.
(97)
Pentru a stabili dacă măsura notificată conferă un avantaj necuvenit societății Oltchim, Comisia ar trebui să evalueze dacă AVAS, în calitate de creditor public, a depus pentru recuperarea datoriei publice aceleași eforturi precum un creditor privat care încearcă să recupereze cât mai mult din datorie (28). Această perspectivă ține seama de faptul că, prin transferul datoriei publice către AVAS, recuperarea datoriei este urmărită de o instituție aflată în aceleași raporturi cu societatea ca și cele existente între un creditor și debitorul său. În evaluare se ține seama, desigur, de faptul că Ministerul Economiei este acționarul public al societății Oltchim, dar și de faptul că acționarul public nu joacă niciun rol în recuperarea datoriei publice, aceasta revenind creditorului AVAS. Comisia observă însă că efectele pe care conversia datoriei, urmată de privatizare, le prezintă pentru acționarul actual, și anume Ministerul Economiei, trebuie să fie evaluate, la rândul lor, pentru a se putea stabili dacă propunerea de conversie a datoriei, urmată de privatizare, constituie o soluție financiară mai bună pentru stat decât lichidarea integrală a întreprinderii.
IX.3.2 Recuperarea datoriei publice - evaluarea măsurii 3
(98)
În decizia de inițiere, Comisia a considerat că un element suplimentar de ajutor de stat ar putea proveni din faptul că statul nu a perceput nici o dobândă și/sau niciun fel de penalități de întârziere pentru datoria publică restantă a Oltchim după aderarea României la UE. Această datorie rezultată din activarea garanțiilor de stat [a se vedea descrierea de mai sus de la considerentele (23)-(27) și evaluarea de mai sus a garanțiilor de stat de la considerentele (88)-(95)]. În decizia de inițiere, Comisia a considerat că neacumularea dobânzii sau neexecutarea datoriei publice au conferit un avantaj societății Oltchim, având în vedere că societatea a beneficiat de capital în mod gratuit.
(99)
Pentru a stabili dacă România s-a comportat ca un creditor privat în ceea ce privește datoria restantă rezultată din activarea garanțiilor de stat, este necesar să se evalueze comportamentul statului român în perioada din 2007 până în prezent, pe baza informațiilor de care au dispus autoritățile române la diferite momente relevante în timp.
(100)
Comisia observă, înainte de toate, că decizia de a nu percepe dobânzi și penalități din 2007 până la modificarea notificării privind măsura 1 derivă din OUG 51/1998 [a se vedea considerentul (27)]. Trebuie avută în vedere și Legea nr. 30/2007, prin care AVAS este mandatată să re-efectueze conversia datoriei. La acel moment, autoritățile române intenționau o continuare a activității Oltchim și planificau noi investiții mai degrabă decât lichidarea întreprinderii.
(101)
Prin urmare, Comisia trebuie, înainte de toate, să determine dacă România s-a comportat precum un creditor privat atunci când a hotărât, în anul 2007, să efectueze conversia datoriei în acțiuni în loc să urmărească executarea datoriei și/sau lichidarea întreprinderii. În această privință, Comisia observă că România aplicase strategia de conversie a datoriei în acțiuni în vederea continuării activităților Oltchim, de la prima tentativă (eșuată) de în acest sens în anul 2003. Comportamentul autorităților române în această privință a fost, așadar, coerent cu comportamentul lor anterior. Din reacțiile pieței la tentativele anterioare de privatizare și din acțiunile în instanță introduse de acționarii minoritari se desprinde concluzia că piața a crezut în viabilitatea fundamentală a activităților economice desfășurate de Oltchim.
(102)
În plus, Comisia observă că România a dispus și de un plan de afaceri (29) pentru Oltchim, ceea ce a indicat faptul că această întreprindere era viabilă.
(103)
Date fiind aceste elemente, Comisia consideră că decizia României, în calitatea sa de creditor, de a efectua conversia datoriei în acțiuni și de a adopta o lege în acest sens, în care nu se prevedea perceperea de dobânzi și penalități pentru datoria restantă, întrucât această datorie avea să fie convertită, în orice circumstanță, în acțiuni, nu a fost o decizie nerezonabilă.
(104)
Această analiză nu este pusă la îndoială de faptul că, înainte de a efectua conversia datoriei în acțiuni, România a încercat să obțină autorizarea ajutorului de stat. Este adevărat că, făcând aceasta, România și-a îndeplinit numai obligațiile care îi revin în temeiul articolului 108 alineatul (3) din TFUE. Având în vedere dificultățile pe care România le-a întâmpinat înainte cu acționarii minoritari și pe care a continuat să le întâmpine în aplicarea Legii nr. 30/2007, era pe deplin logic să obțină din partea Comisiei confirmarea faptului că operațiunea planificată nu era echivalentă cu un ajutor de stat.
(105)
Date fiind evaluarea ajutorului de stat și aplicarea obligației de statu-quo, conversia datoriei în acțiuni a fost, în cele din urmă, amânată cu cinci ani. În această privință, Comisia observă, în primul rând, că, până la jumătatea anului 2011, România a avut intenția fermă de a aplica o amplă strategie de investiții în ceea ce privește Oltchim, care fusese analizată în mai multe studii ale unor experți (30). Ar fi fost contrar strategiei statului, care consta în realizarea de noi investiții menite să readucă societatea la rentabilitate și să sporească valoarea acesteia în vederea privatizării pe termen mediu sau lung, să se perceapă, în același timp, dobânzi asupra datoriei publice.
(106)
Ca urmare a îndoielilor exprimate de Comisie în decizia sa de inițiere cu privire la ampla strategie de investiții și, mai ales, ca urmare a problemelor bugetare și a programului UE-FMI, România și-a schimbat strategia în anul 2011 și a hotărât să privatizeze societatea imediat după conversia datoriei în acțiuni. În consecință, a abandonat planurile inițiale de a realiza investiții suplimentare în valoare de 424 de milioane EUR înainte de privatizare.
(107)
În acest nou context, perceperea de dobânzi asupra datoriei a devenit o strategie pertinentă din partea statului în vederea recuperării unei sume cât mai mari din datorie.
(108)
După cum s-a subliniat la considerentele (75)-(77) de mai sus, pentru datoria publică au fost percepute alte dobânzi compuse, aferente perioadei începând de la 1 ianuarie 2007, prin intermediul unei convenții private încheiate în luna decembrie 2011 între Oltchim și AVAS. În special, ratele dobânzii aplicate în cazul datoriei publice au corespuns celei mai mari valori dintre rata de referință a Comisiei relevantă pentru fiecare perioadă și ratele dobânzii aplicate pentru împrumuturile private ale societății pentru aceeași perioadă, care pot fi considerate ca fiind corespunzătoare.
(109)
Pe baza celor de mai sus, Comisia concluzionează că Oltchim nu a obținut un avantaj din modul în care autoritățile publice au urmărit, după aderare, recuperarea datoriei publice care urmează acum să fie convertită în acțiuni.
IX.3.3 Conversia datoriei - măsura 1
(110)
Comisia trebuie să evalueze, de asemenea, dacă măsura 1, care constă [ca urmare a modificării notificării - a se vedea considerentele (14)-(16), (69)-(70) și (75)-(77) de mai sus] în conversia unei datorii publice în valoare totală de 1 049 de milioane RON în acțiuni, conversie care trebuie să fie urmată la scurt timp de vânzarea integrală a pachetului rezultat de acțiuni deținut de stat (privatizare), conferă vreun avantaj necuvenit societății Oltchim. Datoria publică totală care urmează să fie convertită în acțiuni cuprinde creanța publică principală deținută de agenția de privatizare AVAS, în valoare de 538 de milioane RON, și dobânzile acumulate la creanța deținută de AVAS în perioada 1 ianuarie 2007 - 31 decembrie 2011, în valoare de 511 milioane RON.
(111)
Pentru a evalua dacă măsura propusă de conversie a datoriei implică vreun avantaj necuvenit pentru Oltchim, trebuie să se determine dacă, într-adevăr, conversia datoriei este cel mai bun mecanism pentru recuperarea unei sume cât mai mari din datoria publică, după cum susține România. În practică, Comisia trebuie să determine dacă un creditor privat ipotetic aflat într-o situație comparabilă cu cea a agenției de privatizare AVAS, care este creditorul societății Oltchim, ar fi ales într-adevăr acest mecanism de recuperare a datoriei din mai multe soluții de recuperare avute la dispoziție, având în vedere faptul că debitorul se confruntă cu dificultăți financiare semnificative. Chiar dacă Ministerul Economiei, actualul acționar al societății Oltchim, nu are niciun rol în ceea ce privește recuperarea datoriei publice, în analiza de mai jos sunt luate în considerare și rezultatele a două scenarii posibile pentru acționarul public.
(112)
România susține că, având în vedere situația actuală a societății (subcapitalizare majoră și îndatorare excesivă), singurele opțiuni realiste de care ar dispune un creditor privat într-o situație comparabilă cu cea a creditorului public AVAS constau fie (i) în lichidarea societății, fie (ii) în conversia datoriei în acțiuni, urmată de vânzarea întregului pachet de acțiuni deținut de stat în societate. Orice creditor privat care ar trebuie să aleagă între aceste modalități ar opta pentru aceea care asigură recuperarea unei sume cât mai mari din datoria restantă. Cu alte cuvinte, creditorul ar opta pentru varianta „conversia datoriilor urmată de privatizare”, dacă suma preconizată a fi recuperată prin privatizare depășește suma care ar putea fi recuperată prin lichidare.
(113)
Pentru a demonstra că o conversie a datoriei, urmată de vânzarea pachetului de acțiuni rezultat, aduce creditorului mai multe venituri decât lichidarea, România a prezentat un raport elaborat de către un organism de consultanță independent (a se vedea considerentele (78)-(82) de mai sus), în care sunt comparate sumele obținute de creditor în cele două scenarii, adică din conversia datoriilor urmată de privatizare și, respectiv, din lichidare.
(114)
Comisia a evaluat raportul în detaliu, pentru a verifica dacă rezultatele prezentate rămân intacte în urma unui analize și dacă acestea demonstrează într-adevăr că, prin conversia în acțiuni a creanței deținute, AVAS se comportă ca un creditor privat. În urma analizării raportului, Comisia constată următoarele:
(115)
Valoarea creanței deținute de AVAS în cazul unei lichidări: Scenariul de lichidare este evaluat pe baza unui raport anterior de lichidare din luna februarie 2011, elaborat de Raiffeisen, și a unui raport de lichidare din luna martie 2011, elaborat de consultantul independent Romcontrol SA București.
(116)
Conform legislației românești, societățile comerciale în care statul deține cel puțin 50 % + 1 din acțiuni sunt lichidate în cadrul așa-numitei „proceduri speciale de lichidare voluntară”, astfel cum este prevăzut în Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 88/1997, în Hotărârea Guvernului nr. 577/2002 și în Legea nr. 137/2002. În cadrul procedurii speciale de lichidare voluntară, suma obținută de lichidator din vânzarea activelor societății este utilizată pentru stingerea datoriilor exigibile ale societății în ordinea de preferință prevăzută în Legea nr. 85/2006 (legea română privind insolvența). În consecință, veniturile obținute din lichidare trebuie să fie folosite pentru stingerea datoriilor în următoarea ordine de preferință: 1) cheltuieli de lichidare; 2) creanțe salariale; 3) creanțe privilegiate (datorii garantate cu gajuri, ipoteci și alte avantaje speciale); 4) creanțe bugetare (impozite și alte obligații fiscale); 5) datorii către Ministerul Finanțelor în contul garanțiilor de stat activate; 6) creanțe din împrumuturile publice; 7) creanțe ordinare (negarantate); 8) acționari. În cazul de față, AVAS s-ar încadra în a treia categorie de creditori (creditori privilegiați), însă în urma câtorva creditori privilegiați (privați) ai Oltchim, dat fiind că datoria publică a fost numai parțial garantată.
(117)
Firma de consultanță Romcontrol a estimat valoarea de lichidare a activelor întreprinderii Oltchim la 15 decembrie 2010, pe baza metodei activelor nete ajustate, în care este luată în considerare perioada limitată de expunere pe piață a activelor puse în vânzare (31).
(118)
Pe baza rezultatelor valorii de lichidare a activelor, estimate de Romcontrol, Raiffeisen a estimat rezultatele pentru creditorul AVAS și pentru stat, în calitate de acționar, luând în considerare datoriile societății la 31 decembrie 2010 și situațiile financiare preliminare ale acesteia la aceeași dată („studiul de lichidare din februarie 2011, efectuat de Raiffeisen”). În acest studiu, se estimează că încasările care ar putea să fie obținute din vânzarea activelor societății Oltchim ar permite recuperarea a aproximativ [20]-[30]% din datoriile totale ale societății. Creditorul AVAS, în calitate de creditor parțial garantat, și-ar recupera aproximativ [80]-[100] de milioane RON (reprezentând [10]-[30] % din creanța totală de 538 de milioane RON). Dată fiind diferența negativă dintre încasările din lichidare și datoriile societății, statul, în calitatea sa de acționar, nu ar încasa nimic.
(119)
În luna octombrie 2011, Raiffeisen a actualizat estimările cuprinse în studiul de lichidare din luna februarie 2011 pentru a ține seama de datele financiare ale societății la 30 iunie 2011 și pentru a include dobânzile percepute pentru datoria publică începând cu luna ianuarie 2007.
(120)
Conform acestor estimări actualizate, AVAS, în calitate de creditor parțial garantat al Oltchim, ar încasa [100]-[120] milioane RON din creanța sa totală față de societate (care reprezintă [10]-[20]% (32) din creanța totală, adică principalul datoriei în valoare de 538 de milioane RON plus dobânzile). Ministerul Economiei, în calitatea sa de acționar public, nu ar încasa nimic nici de această dată. Suma care urmează să fie obținută de AVAS a fost, prin urmare, actualizată (33) la 30 iunie 2011. Drept urmare, AVAS ar încasa [10]-[40] milioane EUR în cazul lichidării societății.
Tabelul 2
Încasarea creanței deținute de stat în cazul unei lichidări
Creanță
(milioane EUR)
Total încasări
(milioane EUR)
Încasări VAN la 10,7 %
(milioane EUR)
AVAS (creditor)
209,4
[20]-[30]
[10]-[30]
Ministerul Economiei (acționar)
participație
[0]-[10]
[0]-[10]
Total stat
[20]-[30]
[10]-[30]
(121)
Această sumă se compară apoi cu veniturile estimate a fi obținute din conversia creanței deținute de AVAS în acțiuni, urmată de privatizarea societății.
(122)
Valoarea creanței deținute de AVAS în cazul unei conversii a datoriei, urmate de privatizare: în raport, încasările care pot fi obținute de stat în cazul unei conversii a datoriei, urmate de privatizare, au fost estimate pe baza metodei valorii întreprinderii, unul dintre principalele sisteme de măsurare utilizate în evaluarea întreprinderilor.
(123)
În ceea ce privește utilizarea acestei metode, Comisia observă că, în principiu, există mai multe metode de estimare a valorii acțiunilor unei întreprinderi.
(124)
Una dintre metodele folosite deseori este cea a multiplului EBITDA („rezultat înainte de dobânzi, taxe, depreciere și amortizare”). Aceasta permite evaluarea valorii capitalurilor proprii ale unei întreprinderi pentru anul X prin înmulțirea EBITDA din anul X cu un factor (multiplul) considerat adecvat pentru sectorul respectiv și prin scăderea din rezultat a datoriei nete.
(125)
O altă metodă constă în analiza fluxurilor de numerar actualizate. Fluxurile de numerar nominale disponibile ale întreprinderii pentru următorii ani sunt actualizate la costul mediu ponderat al capitalului (34), iar datoria netă se scade din valoarea obținută.
(126)
O a treia metodă este cea a multiplului cifrei de afaceri. Aceasta permite evaluarea valorii capitalurilor proprii ale unei întreprinderi pentru anul X prin înmulțirea cifrei de afaceri din anul X cu un factor (multiplul) considerat adecvat pentru sectorul respectiv și prin scăderea din rezultat a datoriei nete.
(127)
Toate aceste metode (valoarea EBITDA viitoare, flux de numerar sau cifră de afaceri) utilizează valori estimate. În cazul de față, nu toate metodele de estimare care se bazează pe valorile estimate într-un plan de afaceri pot fi aplicate în mod judicios. Dat fiind că se preconizează privatizarea imediată a societății, doar noul proprietar va fi în măsură să stabilească viitoarea strategie de afaceri a întreprinderii și, în consecință, previziunile relevante din planul de afaceri, necesare pentru utilizarea acestor metode nu sunt disponibile și nici nu pot fi anticipate (35). Întrucât noul proprietar va trebuie să realizeze investiții semnificative, nici rezultatele istorice ale societății nu pot fi utilizate pentru realizarea previziunilor.
(128)
În aceste condiții, Comisia consideră că singurele două metode disponibile pentru estimarea valorii acțiunilor combinate deținute de statul român, mai precis de AVAS și de Ministerul Economiei, sunt capitalizarea bursieră și valoarea întreprinderii. Trebuie subliniat faptul că valoarea întreprinderii cuprinde și parametrii utilizați pentru capitalizarea bursieră.
(129)
Capitalizarea bursieră este definită ca fiind prețul acțiunilor înmulțit cu numărul de acțiuni în circulație și reflectă o valoare totală a acțiunilor aflate în circulație ale întreprinderii. Acest sistem de măsură reprezintă consensul public în ceea ce privește valoarea capitalurilor proprii ale unei societăți și ar putea fi utilizat ca înlocuitor pentru opinia publică cu privire la valoarea netă a unei societăți.
(130)
Capitalizarea bursieră a societății Oltchim a fost calculată pe baza prețurilor acțiunilor sale afișate de Bursa de Valori București (36) pe o perioadă de 44 de luni (2008 - august 2011). Acest interval este suficient de larg pentru a fi relevant, iar capitalizarea bursieră pentru perioada respectivă este, de asemenea, un bun indiciu cu privire la cât este dispusă piața să plătească pentru societate.
(131)
În acest context, Comisia observă, ca aspect pozitiv, că în perioada recentă cuprinsă între mai și august 2011, prețul acțiunilor a fost întotdeauna mai mare decât media sa pe 44 de luni. Mai precis, în timp ce media ponderată pe 44 de luni este de 0,53 RON pe acțiune, prețul unei acțiuni a ajuns chiar la 2,05 RON în luna iulie 2011 (37). Prin urmare, datele utilizate pentru determinarea valorii pe piață pot fi considerate prudente.
(132)
În plus, în ceea ce privește evoluția prețului acțiunilor începând din luna septembrie 2011 (ultimul set de date utilizat în studiul elaborat de Raiffeisen), Comisia observă ca aspect pozitiv că în trecutul recent (începând de la jumătatea lunii octombrie a anului 2011), prețul acțiunilor a crescut în mod semnificativ și s-a menținut la o valoare mai mare decât media ponderată de 0,53 RON, utilizată în formula capitalizării bursiere.
Figura 1
Evoluția prețului acțiunilor Oltchim la Bursa de Valori București în perioada 23.2.2011 - 23.2.2012
(133)
Înainte de conversia planificată a datoriei, capitalizarea bursieră a societății Oltchim în perioada analizată (ianuarie 2008 - august 2011) a fost, în medie ponderată (38), de 45 de milioane EUR, iar în ultimele trei luni din perioada analizată (iunie - august 2011) s-a situat în mod constant deasupra valorii de 100 de milioane EUR. Capitalizarea bursieră depășește, așadar, în mod clar valoarea de lichidare a societății Oltchim ([10]-[40] milioane EUR), ceea ce reprezintă un prim indiciu că vânzarea pachetului de acțiuni deținut de stat în cadrul unui proces de privatizare ar fi de preferat lichidării societății.
(134)
A doua metodă care poate fi utilizată este valoarea întreprinderii. Valoarea întreprinderii este o unitate de măsură a valorii unei companii, adesea utilizată ca alternativă la simpla capitalizare bursieră, deoarece se consideră că oferă o reprezentare mai exactă a valorii societății. Valoarea întreprinderii reprezintă suma dintre valoarea de capitalizare bursieră a unei întreprinderi și datoria sa financiară netă. Această metodă a fost utilizată de Raiffeisen Capital.
(135)
După calcularea valorii de capitalizare bursieră, celălalt element prezent în formula de calcul al valorii întreprinderii, și anume datoria netă, a fost calculat ca suma tuturor datoriilor financiare ale societății (toate datoriile purtătoare de dobândă ale societății, și anume împrumuturile bancare și datoriile scadente/reeșalonate) (39).
(136)
Ca etapă următoare, este posibil să se calculeze mediana, media și media ponderată a valorii întreprinderii și a valorii întreprinderii pe acțiune pentru perioada de 44 de luni. În raport, aceste valori au fost calculate pentru două scenarii: cu dobânda percepută pentru datorie pe baza convenției și, respectiv, fără aceasta.
(137)
Referitor la acest punct, Comisia consideră că dobânda percepută pe baza convenției nu ar trebui luată în considerare pentru calcularea valorii întreprinderii din următoarele motive: toate celelalte elemente rămânând constante, dacă datoria crește, capitalurile proprii scad. Aceste două efecte au direcții opuse și, în principiu, nu ar trebuie să aibă nicio influență asupra valorii întreprinderii. Dacă ar avea cunoștință de dobândă, piața ar evalua acțiunile la un preț mai mic în consecință. Cu toate acestea, în cazul de față, suma dobânzilor a fost adăugată ex post și nu a fost anticipată de piață. Prin urmare, sunt relevante informațiile existente deținute de piață la momentul evaluării.
(138)
Având în vedere aceste considerații, au fost calculate următoarele valori ale întreprinderii pe acțiune pentru perioada observată.
Tabelul 3
Calcularea valorii întreprinderii pe acțiune pentru societatea Oltchim în perioada observată
Perioada
Numărul de acțiuni
Prețul mediu al acțiunilor
Capitalizarea bursieră (prețul acțiunilor × numărul de acțiuni)
Datoria netă
în mii RON
Valoarea de întreprindere (capitalizarea bursieră plus datoria netă)
în mii RON
Valoarea de întreprindere pe acțiune
ian. -08
343 023 858
1,10
378
[1 200]-[1 400]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
feb. -08
343 023 858
0,91
314
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
mar. -08
343 023 858
0,81
279
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
apr. -08
343 023 858
0,87
300
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
mai -08
343 023 858
1,04
358
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
iun. -08
343 023 858
0,96
330
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
iul. -08
343 023 858
0,72
247
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
aug. -08
343 023 858
0,63
216
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
sep. -08
343 023 858
0,47
160
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
oct. -08
343 023 858
0,37
127
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
nov. -08
343 023 858
0,21
71
[1 200]-[1 400]
]1 400]-[1 500]
[4]-[6]
dec. 08
343 023 858
0,16
54
[1 400]-[1 600]
[1 400]-[1 500]
[4]-[6]
ian. -09
343 023 858
0,15
51
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
feb. -09
343 023 858
0,13
45
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
mar. -09
343 023 858
0,15
53
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
apr. -09
343 023 858
0,25
84
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
mai -09
343 023 858
0,27
93
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
iun. -09
343 023 858
0,30
104
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
iul -09
343 023 858
0,33
113
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
aug. -09
343 023 858
0,32
109
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
sep. -09
343 023 858
0,28
96
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
oct. -09
343 023 858
0,27
91
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
nov. -09
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
dec. -09
343 023 858
0,26
89
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
ian. -10
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
feb. -10
343 023 858
0,22
77
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
mar. -10
343 023 858
0,27
92
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
apr. -10
343 023 858
0,31
105
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
mai -10
343 023 858
0,22
76
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
iun. -10
343 023 858
0,21
71
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
iul. -10
343 023 858
0,18
62
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
aug. -10
343 023 858
0,19
64
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
sep. -10
343 023 858
0,19
66
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
oct. -10
343 023 858
0,22
76
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
nov. -10
343 023 858
0,22
75
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[4]-[6]
dec. -10
343 023 858
0,20
69
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
ian. -11
343 023 858
0,21
74
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
feb. -11
343 023 858
0,26
88
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
mar. -11
343 023 858
0,30
102
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
apr. -11
343 023 858
0,44
152
[2 000]-[2 200]
[2 100]-[2 200]
[5]-[7]
mai -11
343 211 383
0,77
265
[2 000]-[2 200]
[2 300]-[2 400]
[5]-[7]
iun. -11
343 211 383
1,61
551
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
iul. -11
343 211 383
2,05
702
[2 000]-[2 200]
[2 800]-[2 900]
[6]-[8]
aug. -11
343 211 383
1,32
452
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
(139)
Pe baza informațiilor cuprinse în acest tabel au fost calculate mediana, media și media ponderată a valorii întreprinderii pe acțiune.
Tabelul 4
Mediana, media și media ponderată a raportului dintre valoarea întreprinderii și acțiune pentru societatea Oltchim
Prețul pe acțiuni
Valoarea întreprinderii pe acțiune
Mediana
[0,10]-[0,30]
[4]-[6]
Media
[0,30]-[0,50]
[4]-[6]
Media ponderată
[0,40]-[0,60]
[4]-[6]
(140)
Valoarea întreprinderii (mediană, medie, medie ponderată), calculată astfel cum s-a explicat mai sus, poate fi folosită, ulterior, pentru determinarea valorii pachetului de acțiuni deținut de stat „după conversia datoriei”, prin deducerea datoriilor societății care rămân exigibile după conversie din această valoare de întreprindere; aceasta va rămâne pentru societate o datorie de achitat.
(141)
Rezultatul este valoarea de piață a capitalurilor proprii totale, așa cum se arată în Tabelul 5.
Tabelul 5
Calcularea valorii de piață a capitalurilor proprii pe baza metodei valorii întreprinderii
Calcularea valorii de piață a capitalurilor proprii totale după conversia datoriei
Scenarii
Valoarea întreprinderii calculată pe baza prețului median al acțiunilor pe o perioadă de 44 de luni
Valoarea întreprinderii calculată pe baza prețului mediu al acțiunilor pe o perioadă de 44 de luni
Valoarea întreprinderii calculată pe baza prețului mediu ponderat al acțiunilor pe o perioadă de 44 de luni
Valoarea întreprinderii pe acțiune (RON)
[4]-[6]
[4]-[6]
[4]-[6]
Numărul de acțiuni înainte de conversie
343 211 383
343 211 383
343 211 383
Valoarea întreprinderii (milioane RON)
[1 700]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[2 000]-[2 100]
Datoria netă după conversia datoriei (milioane RON)
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
Valoarea de piață a capitalurilor proprii (milioane RON)
[100]-[200]
[200]-[300]
[400]-[500]
Valoarea de piață a capitalurilor proprii (milioane EUR)
[20]-[30]
[50]-[60]
[90]-[100]
(142)
În ceea ce privește datoriile financiare nete utilizate în calculul descris mai sus, ambele etape de calcul, mai exact (i) calcularea formulei privind valoarea întreprinderii și (ii) scăderea ulterioară, în vederea obținerii valorii de piață a capitalurilor proprii, ar trebui, în principiu, să fie bazate pe valoarea de piață a datoriei societății.
(143)
Cu toate acestea, Comisia constată, în primul rând, că este foarte dificil să se stabilească un preț de piață pentru datoria Oltchim, dat fiind că aceasta nu este tranzacționată și că nu există o piață locală de tranzacționare a datoriilor. În schimb, valoarea de piață a datoriei s-ar putea determina, în mod teoretic, prin stabilirea ratingului societății înainte și după conversia datoriei. Acest rating ar putea fi folosit apoi pentru estimarea probabilității de nerespectare a obligațiilor de plată, care, la rândul său, poate fi folosită pentru estimarea valorii de piață a datoriei. În absența unor ratinguri de acest gen, Comisia a considerat că un astfel de exercițiu nu este posibil și că utilizarea unei valori de piață estimate în mod necorespunzător ar genera erori semnificative.
(144)
În al doilea rând, dacă s-ar presupune că datoria netă a fost tranzacționată la aceeași actualizare față de valoarea sa contabilă înainte și după conversie, rezultatele calculului nu se modifică deloc, indiferent de valoarea actualizării. Orice variație a valorii datoriei financiare nete ar genera, într-un asemenea caz, o modificare proporțională, de semn opus, a valorii de capitalizare bursieră. A adăuga fie valoarea contabilă a datoriei, fie valoarea sa de piață este lipsit de relevanță, deoarece valoarea datoriei se adună mai întâi pentru a obține valoarea întreprinderii și apoi se scade pentru a obține noua valoare contabilă a acțiunilor.
(145)
În al treilea rând, presupunând că datoria rămasă după conversie este tranzacționată la o valoare diferită de cea dinaintea conversiei, pentru efectuarea unui calcul corespunzător ar trebui să se țină seama de faptul că, după conversia datoriei în acțiuni, valoarea de piață a datoriei rămase ar continua, probabil, să fie mai scăzută decât valoarea sa contabilă, dar mai mare, în orice caz, decât valoarea de piață a datoriei înainte de conversie. În cazul în care nu există o bază pentru stabilirea acestor valori, nu este totuși posibil să se simuleze efectele unei modificări în aceste valori, deoarece parametrii care ar trebui să difere în același timp sunt prea numeroși.
(146)
Pe de altă parte, Comisia remarcă faptul că situațiile financiare ale Oltchim au fost pregătite în conformitate cu Standardele Internaționale de Raportare Financiară (IFRS) și au fost auditate de către un auditor independent, KPMG. În aceste situații financiare, datoriile financiare sunt prezentate la valoarea lor justă, în conformitate cu prevederile IAS 39. Conform IAS 39, valoarea justă este suma pentru care un activ ar putea fi tranzacționat sau pentru care o datorie ar putea fi achitată între părți în mod voluntar, în cunoștință de cauză și în condiții normale de concurență. Pe această bază, KPMG a certificat faptul că valoarea justă a datoriei pe termen lung a societății nu era semnificativ diferită de valoarea sa contabilă.
(147)
Pe baza considerațiilor de mai sus, Comisia consideră că, în acest caz, este în fapt corect să se utilizeze valoarea contabilă a datoriei pentru a calcula valoarea de piață a capitalurilor proprii.
(148)
Cu toate acestea, pentru a verifica soliditatea calculului, Comisia a efectuat, în plus, o analiză a sensibilității, adică a determinat diferența procentuală dintre valoarea contabilă și valoarea de piață a datoriei nete înainte de conversie la care valoarea actuală a pachetului de acțiuni deținut de stat după conversie ar deveni egală cu valoarea de lichidare, pornind de la ipoteza că valoarea de piață a datoriei va corespunde valorii sale contabile în urma conversiei datoriei în acțiuni. Această valoare procentuală poate fi considerată o anumită „marjă de eroare” pentru estimarea valorii de piață a datoriei.
(149)
Comisia consideră că, din toate scenariile (valoare întreprinderii pe baza medianei, mediei, mediei ponderate), media ponderată reprezintă scenariul cel mai fidel, deoarece, în acest caz, valorile au fost ponderate cu volumele de acțiuni tranzacționate. Pentru acest scenariu, marja menționată mai sus este de 15 %. Comisia concluzionează că o astfel de marjă este suficient de largă pentru a considera că valoarea întreprinderii este calculată pe baza unor date solide.
(150)
După calcularea valorii de piață a capitalurilor proprii, se poate calcula valoarea pachetului de acțiuni rezultat deținut de stat pornind de la valoarea de piață a acestor capitaluri proprii totale pe baza participării statului, care, după conversia datoriei, va fi după cum urmează: (40)
Tabelul 6
Participarea statului român în societatea Oltchim înainte și după conversia planificată a datoriei
Participare înainte de conversia datoriei
Participare după conversia datoriei
Datoria către AVAS plus dobânzile aferente acesteia reprezintă datorii convertite
AVAS
0 %
[80]-[100]%
Ministerul Economiei
54,81 %
[0]-[5]%
Total stat
54,81 %
[80]-[100]
(151)
Drept rezultat, după conversia principalului datoriei către AVAS, la care se adaugă dobânzile aplicate pe baza convenției, Oltchim va avea o valoare de piață a capitalurilor proprii cuprinsă între [20]-[30] și [90]-[100] de milioane EUR, ceea ce va determina o valoare actualizată (41) a pachetului de acțiuni combinate deținut de stat ([80]-[100]%) cuprinsă între [15]-[30] și [75]-[90] milioane EUR. În Tabelul 7 de mai jos, valorile întreprinderii evaluate pentru toate scenariile sunt sintetizate și comparate cu valorile valabile în cazul unei lichidări.
Tabelul 7
Compararea conversiei datoriei urmate de privatizare cu lichidarea, pe baza metodei valorii întreprinderii
Venitul preconizat al statului
milioane EUR
Conversia datoriei urmată imediat de privatizare
Valoarea actualizată netă a veniturilor obținute din lichidare
Comparație
Valoarea întreprinderii calculată pe baza prețului median al acțiunilor pe o perioadă de 44 de luni
Valoarea întreprinderii calculată pe baza prețului mediu al acțiunilor pe o perioadă de 44 de luni
Valoarea întreprinderii calculată pe baza prețului mediu ponderat al acțiunilor pe o perioadă de 44 de luni
Valoarea de piață a capitalurilor proprii
[20]-[30]
[45]-[60]
[90]-[100]
Valoarea de piață a pachetului de acțiuni combinate deținut de stat
[15]-[40]
[45]-[60]
[80]-[100]
Valoarea actualizată netă a pachetului de acțiuni combinate deținut de stat (98,44 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[75]-[90]
[10]-[40]
Lichidare conversia datoriei și privatizare
Valoarea actualizată netă a pachetului de acțiuni deținut de AVAS (96,54 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[70]-[80]
[10]-[40]
Lichidare conversia datoriei și privatizare
Valoarea actualizată netă a pachetului de acțiuni deținut de Ministerul Economiei (1,9 %)
[0]-[1]
[0]-[1]
[1]-[2]
[0]-[1]
Lichidare conversia datoriei și privatizare
(152)
În toate scenariile evaluate pe baza metodei valorii întreprinderii, atât AVAS, în calitate de creditor public, cât și Ministerul Economiei, în calitate de acționar public, obțin rezultate mai bune în cazul conversiei datoriei urmate de privatizare decât în cazul lichidării societății. Pachetul acționarului public actual, Ministerul Economiei, se va diminua prin conversia datoriei, ceea ce va avea drept rezultat un pachet de [80]-[100]% pentru creditorul AVAS. Cu toate acestea, Ministerul nu are motive să se opună conversiei datoriei, deoarece, în cazul lichidării, nu ar obține nimic pentru acțiunile deținute în societate. Cât privește creditorul public AVAS, chiar în scenariul cu cele mai scăzute estimări privind valoarea întreprinderii, acesta tot ar obține mai mult decât în cazul în care s-ar decide lichidarea societății ([10]-[30] milioane EUR față de [10]-[30] milioane EUR).
(153)
Pe baza constatărilor de mai sus și dacă societatea este privatizată la scurt timp după conversia datoriei, se poate concluziona că măsura notificată (conversia datoriei, urmată de privatizarea integrală) nu implică niciun avantaj pentru societatea Oltchim, această măsură permițând creditorului public AVAS să recupereze mai mult decât în cazul în care acesta ar hotărî să lichideze societatea. În această privință, Comisia ia act de angajamentul asumat de autoritățile române (a se vedea considerentele (17) și (73) de mai sus) de a privatiza societatea în întregime până la sfârșitul lunii mai a anului 2012.
(154)
Comisia consideră că evaluarea cantitativă, efectuată prin metoda capitalizării bursiere și prin cea a valorii întreprinderii, este susținută, de asemenea, de următoarele două argumente pe care expertul independent nu le-a cuantificat.
(155)
În primul rând, evaluarea se bazează pe prețul la bursă. Cu toate acestea, întrucât pachetul de acțiuni deținut de stat în societatea Oltchim va fi vândut ca un tot, cumpărătorul va fi în măsură să controleze societatea. Prin urmare, cumpărătorul va fi dispus să plătească o primă de control pentru pachetul de acțiuni, urmând practica obișnuită în tranzacții similare.
(156)
În al doilea rând, Comisia observă că întreprinderea PCC a fost dispusă să plătească în anul 2007 suma de 7,5 milioane EUR pentru un pachet de facto de 12 % din acțiunile Oltchim, iar în anul 2011 suma de 2,6 milioane EUR pentru un pachet suplimentar de 3,6 % din acțiunile Oltchim. Aceasta indică, pe de o parte, că un investitor privat a considerat că valoarea Oltchim a crescut în 2011 față de 2007 (dat fiind că era dispus să plătească un preț mai mare pe acțiune) și că, pe baza tranzacției din anul 2011, totalitatea acțiunilor ar fi evaluată la suma de 73 de milioane EUR, o sumă considerabil mai mare decât valoarea de lichidare.
IX.4. Concluzie privind criteriul avantajului
(157)
Pe baza constatărilor de mai sus, și anume că: (i) societatea nu a obținut niciun avantaj necuvenit din modul în care autoritățile publice au urmărit recuperarea datoriei publice care face obiectul măsurii notificate și (ii) conversia datoriei ca atare nu conferă niciun avantaj necuvenit societății, Comisia concluzionează că în privința măsurii notificate în prezent (care rezultă din combinarea fostelor măsuri 1 și 3) nu se îndeplinește criteriul referitor la avantaj. Având în vedere această constatare, celelalte criterii cumulative din definiția noțiunii de ajutor de stat, care se deduc din articolul 107 alineatul (1) din TFUE, nu trebuie să fie analizate pentru evaluarea măsurii notificate în prezent.
X. CONCLUZIE
(158)
Procedura oficială de investigare, care a fost inițiată în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE și care are ca obiect măsura 2 (garanția de stat), trebuie să fie închisă deoarece, în urma retragerii notificării privind această măsură, a rămas fără obiect.
(159)
Măsura notificată în prezent (fostele măsuri 1 și 3 combinate) nu implică ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(160)
Această concluzie se bazează pe intenția fermă a României de a vinde în întregime pachetul de acțiuni deținute în societatea Oltchim, astfel cum a fost exprimată de primul-ministru Boc în scrisoarea sa din 21 octombrie 2011 și reconfirmată de primul-ministru Ungureanu în scrisoarea sa din 16 februarie 2012,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Comisia a hotărât să închidă procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în ceea ce privește garanția de stat notificată (măsura 2) în favoarea Oltchim, constatând că România și-a retras notificarea și nu va continua această măsură.
Articolul 2
Măsura 1, notificată de România la 17 iulie 2009 și modificată la 22 iunie 2011, 9 septembrie 2011, 21 octombrie 2011 și 16 februarie 2012 nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul 3
Măsura 3, implementată de România în anul 2007, nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul 4
Prezenta decizie se adresează României.
Adoptată la Bruxelles, 7 martie 2012.