NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 258/2012
ze dne 14. března 2012,
kterým se provádí článek 10 protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě střelných zbraní a jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (protokol OSN o střelných zbraních), a stanoví vývozní povolení, opatření pro dovoz a tranzit střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s rozhodnutím Rady 2001/748/ES ze dne 16. října 2001 o podpisu jménem Evropského společenství Protokolu o nedovolené výrobě a distribuci střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva, připojeného k Úmluvě Organizace spojených národů o boji proti mezinárodnímu organizovanému zločinu (2), Komise uvedený protokol (dále jen „protokol OSN o střelných zbraních“) podepsala jménem Společenství dne 16. ledna 2002.
(2)
Protokol OSN o střelných zbraních, jehož cílem je podpořit, usnadnit a posílit spolupráci mezi stranami při prevenci, potírání a vymýcení nedovolené výroby střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi, vstoupil v platnost dne 3. července 2005.
(3)
Za účelem snazšího sledování střelných zbraní a účinného potírání nedovoleného obchodování se střelnými zbraněmi, jejich součástmi a hlavními částmi a střelivem je nezbytné, aby se zlepšila výměna informací mezi členskými státy, a to zejména lepším využitím stávajících komunikačních kanálů.
(4)
Osobní údaje musí být zpracovávány v souladu s pravidly stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (3) a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (4).
(5)
Ve sdělení ze dne 18. července 2005 o opatřeních k zajištění větší bezpečnosti výbušnin, rozbušek, materiálů k výrobě bomb a střelných zbraní (5) Komise oznámila svůj záměr provést článek 10 protokolu OSN o střelných zbraních v rámci opatření, která je nutno přijmout, aby Unie mohla uvedený protokol uzavřít.
(6)
Protokol OSN o střelných zbraních vyžaduje, aby strany zavedly nebo zlepšily správní postupy nebo systémy, a mohly tak provádět účinnou kontrolu výroby, označování, dovozu a vývozu střelných zbraní.
(7)
Dodržení protokolu OSN o střelných zbraních rovněž vyžaduje, aby nedovolená výroba střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí a střeliva či obchodování s nimi byly kvalifikovány jako trestný čin a aby byla přijata opatření, která umožní konfiskaci takto vyrobeného nebo prodávaného zboží.
(8)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo výhradně určené pro vojenské účely. Opatření ke splnění požadavků článku 10 protokolu OSN o střelných zbraních by měla být přizpůsobena, aby bylo možné stanovit zjednodušené postupy pro střelné zbraně pro civilní použití. Mělo by být tedy zajištěno určité usnadnění, pokud jde o povolení k vícenásobným přepravám, tranzitní opatření a dočasný vývoz pro zákonné účely.
(9)
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování článku 346 Smlouvy o fungování Evropské unie, který odkazuje na podstatné zájmy bezpečnosti členských států, a toto nařízení ani nemá vliv na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek transferů produktů pro obranné účely uvnitř Společenství (6) ani na směrnici Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní (7). Protokol OSN o střelných zbraních, a tudíž ani toto nařízení, se kromě toho nevztahují na mezistátní transakce nebo na státní převody v případech, kdy by bylo použitím protokolu dotčeno právo smluvního státu přijmout opatření v zájmu národní bezpečnosti v souladu s Chartou Organizace spojených národů.
(10)
Směrnice 91/477/EHS upravuje převod střelných zbraní pro civilní použití na území Unie, zatímco toto nařízení se zaměřuje na opatření ohledně vývozu z celního území Unie do třetích zemí nebo přes jejich území.
(11)
Střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo podléhají při dovozu z třetích zemí právu Unie, a zejména požadavkům směrnice 91/477/EHS.
(12)
Měla by být zajištěna konzistence ohledně ustanovení o vedení záznamů platných podle práva Unie.
(13)
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení by členské státy měly přijmout opatření, kterými by příslušným orgánům poskytly příslušné pravomoci.
(14)
Za účelem vedení seznamu střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva, pro které je podle tohoto nařízení vyžadováno povolení, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o udržování souladu přílohy I tohoto nařízení s přílohou I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (8) a s přílohou I směrnice Rady 91/477/EHS. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(15)
Unie přijala soubor celních předpisů obsažených v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), a v prováděcích ustanoveních k němu stanovených v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (10). V úvahu je třeba vzít také nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (modernizovaný celní kodex) (11), jehož ustanovení jsou podle článku 188 uvedeného nařízení použitelná v různých fázích. Žádným ustanovením tohoto nařízení nejsou omezeny pravomoci přiznané podle celního kodexu Společenství a jeho prováděcích ustanovení.
(16)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(17)
Tímto nařízením není dotčen režim Unie pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití zavedený nařízením Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009 (12).
(18)
Toto nařízení je v souladu s ostatními příslušnými ustanoveními o střelných zbraních, jejich součástech, hlavních částech a střelivu pro vojenské použití, o bezpečnostních strategiích, nedovoleném obchodování s ručními palnými a lehkými zbraněmi a o vývozu vojenské technologie, včetně společného postoje Rady 2008/944/SZBP ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví společná pravidla pro kontrolu vývozu vojenských technologií a vojenského materiálu (13).
(19)
Komise a členské státy by se měly navzájem informovat o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a o jiných důležitých informacích, které jsou v souvislosti s tímto nařízením dostupné.
(20)
Toto nařízení nebrání členským státům v uplatňování jejich ústavních předpisů týkajících se přístupu veřejnosti k úředním dokumentům, a to při zohlednění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (14),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla upravující vývozní povolení a opatření pro dovoz a tranzit střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva pro účely provedení článku 10 protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (dále jen „protokol OSN o střelných zbraních“).
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„střelnou zbraní“ jakákoli ruční zbraň s hlavní, která vystřeluje nebo je konstruována či může být upravena tak, aby vystřelovala jednotnou, hromadnou nebo plynovou střelu (obecně projektil) působením okamžitého uvolnění chemické energie, jak je uvedeno v příloze I.
Má se za to, že zbraň lze uschopnit ke střelbě projektilem působením okamžitého uvolnění chemické energie, jestliže:
-
má vzhled střelné zbraně a
-
v důsledku své konstrukce nebo materiálu, z něhož je vyrobena, může být uschopněna ke střelbě;
2)
„součástmi“ jakákoli součást nebo náhradní součást, jak je uvedeno v příloze I, zvlášť zkonstruovaná pro střelnou zbraň a nezbytná pro její funkci včetně hlavně, rámu, pouzdra závěru, závěru nebo nábojového válce revolveru, závorníku, nosiče závorníku a jakéhokoli zařízení zkonstruovaného nebo upraveného k utlumení hluku výstřelu;
3)
„hlavními částmi“ mechanismus závěru, nábojová komora a hlaveň střelné zbraně, které se, jako oddělené předměty, zahrnují do kategorie těch střelných zbraní, kterých jsou nebo mají být součástí;
4)
„střelivem“ kompletní náboj nebo jeho komponenty, jako jsou nábojnice, zápalky, výmetné náplně nebo projektily, které se používají ve střelných zbraních, jak je uvedeno v příloze I, za podmínky, že tyto komponenty samotné podléhají v příslušném členském státě povolení;
5)
„znehodnocenými střelnými zbraněmi“ předměty jinak odpovídající definici střelné zbraně, které byly trvale znehodnoceny způsobem, který zajišťuje, že všechny hlavní části střelné zbraně jsou trvale nepoužitelné a není možné je jakkoli odstranit, nahradit nebo upravit za účelem uschopnění ke střelbě.
Členské státy přijmou opatření k ověření těchto znehodnocení příslušným orgánem. Členské státy v rámci uvedeného ověření zajistí vydání osvědčení nebo dokladu, který potvrzuje znehodnocení střelné zbraně, nebo zřetelné odpovídající označení takové zbraně;
6)
„vývozem“:
a)
režim vývozu ve smyslu článku 161 nařízení (EHS) č. 2913/92;
b)
zpětný vývoz ve smyslu článku 182 nařízení (EHS) č. 2913/92, nikoliv však včetně zboží přepravovaného v režimu vnějšího tranzitu podle článku 91 uvedeného nařízení, pokud nejsou splněny formality zpětného vývozu podle čl. 182 odst. 2 uvedeného nařízení;
7)
„osobou“ fyzická osoba, právnická osoba nebo, pokud takovou možnost stanoví platné právní předpisy, sdružení osob uznané jako způsobilé k právním úkonům, ačkoli nemá právní postavení právnické osoby;
8)
„vývozcem“ jakákoli osoba usazená v Unii, která podává nebo jejímž jménem je podáváno vývozní prohlášení, totiž osoba, která je v okamžiku přijetí prohlášení smluvní stranou smlouvy uzavřené s příjemcem ve třetí zemi a která je oprávněna rozhodnout o odeslání zboží mimo celní území Unie. Nebyla-li uzavřena smlouva o vývozu nebo nejedná-li tato osoba svým jménem, rozumí se vývozcem osoba, která je oprávněna rozhodnout o odeslání zboží mimo celní území Unie.
Náleží-li podle smlouvy, na které je vývoz založen, právo nakládat se střelnými zbraněmi, jejich součástmi a hlavními částmi nebo střelivem osobě usazené mimo Unii, považuje se za vývozce smluvní strana usazená v Unii;
9)
„celním územím Unie“ území ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 2913/92;
10)
„vývozním prohlášením“ právní úkon, kterým projevuje osoba předepsanou formou a způsobem svůj záměr propustit střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo do režimu vývozu;
11)
„dočasným vývozem“ přeprava, při níž střelné zbraně opustí celní území Unie a předpokládá se jejich zpětný dovoz ve lhůtě nepřesahující 24 měsíců;
12)
„tranzitem“ přeprava zboží, které opouští celní území Unie a je přepravováno přes území jedné nebo více třetích zemí s konečným místem určení v jiné třetí zemi;
13)
„překládkou“ tranzit zahrnující fyzickou vykládku zboží z dopravního prostředku použitého k dovozu, po níž následuje nové naložení za účelem zpětného vývozu, zpravidla na jiný dopravní prostředek;
14)
„vývozním povolením“:
a)
jednorázové povolení či licence udělená jednomu konkrétnímu vývozci pro jednotlivou přepravu jedné nebo více střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva jednomu určitému konečnému příjemci nebo deklarovanému příjemci ve třetí zemi nebo
b)
vícenásobné povolení či licence udělená jednomu konkrétnímu vývozci pro vícenásobnou přepravu jedné nebo více střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva jednomu určitému konečnému příjemci nebo deklarovanému příjemci ve třetí zemi nebo
c)
souhrnné povolení či licence udělená jednomu konkrétnímu vývozci pro vícenásobnou přepravu jedné nebo více střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva několika určitým konečným příjemcům nebo deklarovaným příjemcům v jedné či více třetích zemích;
15)
„nedovoleným obchodováním“ dovoz, vývoz, prodej, dodávání, přeprava nebo převod střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva z území jednoho členského státu nebo přes jeho území na území třetí země, pokud platí jakákoliv z následujících podmínek:
a)
dotčený členský stát to nepovoluje v souladu s tímto nařízením;
b)
střelné zbraně nejsou označeny v souladu s čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 91/477/EHS;
c)
dovážené střelné zbraně nejsou při dovozu opatřeny ani jednoduchým označením umožňujícím zjistit první zemi dovozu v rámci Evropské unie nebo pokud střelné zbraně takto označené nejsou, jedinečným označením identifikujícím dovážené střelné zbraně;
16)
„sledováním“ systematické sledování střelných zbraní a tam, kde je to možné, jejich součástí, hlavních částí a střeliva od výrobce ke kupujícímu za účelem pomoci příslušným orgánům členských států zjistit, vyšetřit a analyzovat nedovolenou výrobu a nedovolené obchodování.
Článek 3
1. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
mezistátní transakce nebo státní převody;
b)
střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo, pokud jsou určeny speciálně pro vojenské použití, a v žádném případě na střelné zbraně plně automatického typu;
c)
střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo, jsou-li určeny pro ozbrojené síly, policii nebo orgány veřejné správy členských států;
d)
sběratele a subjekty se zaměřením na kulturní a historické stránky střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva, kteří jsou jako takoví pro účely tohoto nařízení uznáni členským státem, na jehož území jsou usazeni, za předpokladu, že jsou zajištěna opatření ke sledování;
e)
znehodnocené střelné zbraně;
f)
starožitné střelné zbraně a jejich repliky, jak jsou definovány v souladu s vnitrostátními právními předpisy, za předpokladu, že ke starožitným střelným zbraním nepatří střelné zbraně vyrobené po roce 1899.
2. Tímto nařízením není dotčeno nařízení (EHS) č. 2913/92 (celní kodex Společenství), nařízení (EHS) č. 2454/93 (prováděcí ustanovení k celnímu kodexu Společenství), nařízení (ES) č. 450/2008 (modernizovaný celní kodex), ani režim pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití zavedený nařízením (ES) č. 428/2009 (nařízení o dvojím užití).
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ POVOLENÍ, POSTUPY A KONTROLY A OPATŘENÍ PRO DOVOZ A TRANZIT
Článek 4
1. Pro vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva uvedených v příloze I je vyžadováno vývozní povolení v souladu s formulářem uvedeným v příloze II. Povolení udělí příslušné orgány členského státu, ve kterém je vývozce usazen, a vydají je v písemné podobě či elektronicky.
2. V případech, kdy vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva vyžaduje vývozní povolení podle tohoto nařízení a uvedený vývoz zároveň podléhá požadavkům na povolení v souladu se společným postojem 2008/944/SZBP, mohou členské státy pro splnění povinností jim uložených tímto nařízením a uvedeným společným postojem použít jednotný postup.
3. Pokud jsou střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo umístěny v jednom či více členských státech jiných, než je stát, v němž byla podána žádost o vývozní povolení, musí být tato skutečnost v této žádosti uvedena. Příslušné orgány členského státu, jimž byla žádost o vývozní povolení podána, neprodleně konzultují příslušné orgány dotčeného členského státu nebo členských států a poskytnou jim příslušné informace. Konzultovaný členský stát nebo členské státy oznámí ve lhůtě deseti pracovních dnů případné námitky proti udělení takového povolení, jimiž je členský stát, v němž byla žádost podána, vázán.
Článek 5
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6, pokud jde o změny přílohy I na základě změn přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 a na základě změn přílohy I směrnice 91/477/EHS.
Článek 6
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu neurčitou.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
1. Před vydáním vývozního povolení pro střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo dotyčný členský stát ověří, zda:
a)
dovážející třetí země povolila příslušný dovoz a
b)
třetí země tranzitu, pokud existují, písemně a nejpozději před zahájením přepravy oznámily, že nemají proti tranzitu námitky. Toto ustanovení se nevztahuje na:
-
přepravu námořní nebo vzdušnou cestou a přes přístavy či letiště třetích zemí za předpokladu, že nedojde k překládce nebo změně dopravního prostředku,
-
dočasný vývoz k ověřitelným zákonným účelům, k nimž patří lov, sportovní střelba, znalecké posouzení, výstavy bez prodeje a opravy.
2. Jestliže nebyly doručeny žádné námitky proti tranzitu do 20 pracovních dnů ode dne písemné žádosti vývozce o oznámení, že proti tranzitu nejsou námitky, mohou členské státy rozhodnout, že se má za to, že konzultovaná třetí země tranzitu nemá námitky.
3. Vývozce poskytne příslušnému orgánu členského státu odpovědnému za vydávání vývozního povolení potřebné doklady, které prokazují, že dovážející třetí země povolila dovoz a že třetí země tranzitu neměla proti tranzitu námitky.
4. Členské státy zpracují žádosti o vývozní povolení ve lhůtě stanovené podle vnitrostátního práva nebo praxe, která nepřekročí 60 pracovních dní ode dne, k němuž byly příslušným orgánům poskytnuty všechny požadované informace. Za výjimečných okolností a v náležitě odůvodněných případech může být uvedená lhůta prodloužena na 90 pracovních dní.
5. Doba platnosti vývozního povolení nesmí překročit dobu platnosti dovozního povolení. Pokud v dovozním povolení není uvedena doba jeho platnosti, je doba platnosti vývozního povolení, kromě výjimečných okolností a náležitě odůvodněných případů, nejméně devět měsíců.
6. Členské státy se mohou rozhodnout používat pro účely zpracování žádostí o vývozní povolení elektronické dokumenty.
Článek 8
1. Pro účely sledování musí vývozní povolení a dovozní licence nebo dovozní povolení vydané dovážející třetí zemí a průvodní doklady společně obsahovat mimo jiné tyto údaje:
a)
datum vydání a skončení platnosti;
b)
místo vydání;
c)
země vývozu;
d)
země dovozu;
e)
případně třetí země tranzitu;
f)
příjemce;
g)
konečný příjemce, je-li znám při zahájení přepravy;
h)
podrobnosti umožňující identifikaci střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva a jejich množství včetně označení střelných zbraní provedené nejpozději před zahájením přepravy.
2. Vývozce předem, nejpozději před zahájením přepravy, poskytne údaje podle odstavce 1, jsou-li uvedeny v dovozní licenci nebo dovozním povolení, třetím zemím tranzitu.
Článek 9
1. Zjednodušené postupy pro dočasný vývoz či zpětný vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva se použijí takto:
a)
vývozní povolení se nevyžaduje:
i)
od lovců či sportovních střelců pro dočasný vývoz zbraní, které jsou součástí jejich cestovních osobních věcí, během cesty do třetí země za předpokladu, že příslušným orgánům svou cestu řádně odůvodní, zejména předložením pozvání nebo jiného důkazu své lovecké nebo sportovní činnosti v cílové třetí zemi, a to pro dočasný vývoz:
-
jedné či více střelných zbraní,
-
jejich hlavních částí, pokud jsou označeny, a součástí,
-
střeliva souvisejícího s těmito zbraněmi do počtu nejvýše 800 nábojů pro jednoho lovce a nejvýše 1 200 nábojů pro jednoho sportovní střelce,
ii)
od lovců či sportovních střelců pro zpětný vývoz střelných zbraní, které jsou součástí jejich cestovních osobních věcí, po jejich dočasném používání pro účely lovu nebo sportovní střelby za předpokladu, že tyto střelné zbraně zůstávají ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Unie a jsou zpětně vyváženy této osobě.
b)
Při opouštění celního území Unie přes území jiného členského státu než toho členského státu, kde mají bydliště, předloží lovci a sportovní střelci příslušným orgánům evropský zbrojní pas podle článků 1 a 12 směrnice 91/477/EHS. V případě letecké přepravy se evropský zbrojní pas předloží příslušným orgánům při předání příslušného zboží letecké společnosti za účelem jejich přepravy mimo celní území Unie.
Lovci a sportovní střelci mohou při opouštění celního území Unie přes členský stát, kde mají bydliště, předložit namísto evropského zbrojního pasu jiný dokument, který příslušné orgány tohoto členského státu považují za platný pro tento účel.
c)
Příslušné orgány členského státu pozastaví na dobu nepřesahující deset dní postup vývozu nebo, pokud je to nezbytné, jiným způsobem zabrání tomu, aby střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo opustily celní území Unie přes území tohoto členského státu, mají-li důvodné podezření, že důvody, které lovci či sportovní střelci uvedli, nejsou v souladu s příslušnými hledisky a povinnostmi stanovenými v článku 10. Za výjimečných okolností a v náležitě odůvodněných případech může být lhůta uvedená v tomto písmenu prodloužena na 30 dní.
2. Členské státy zavedou v souladu se svým vnitrostátním právem zjednodušené postupy pro:
a)
zpětný vývoz střelných zbraní po jejich dočasném používání pro účely znaleckého posouzení nebo výstav bez prodeje nebo v režimu aktivního zušlechťovacího styku za účelem opravy za předpokladu, že tyto střelné zbraně zůstávají ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Unie a jsou zpětně vyváženy této osobě;
b)
zpětný vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva v případě jejich dočasného uskladnění od okamžiku jejich vstupu na celní území Unie do jeho opuštění;
c)
dočasný vývoz střelných zbraní pro účely znaleckého posouzení, oprav a výstav bez prodeje za předpokladu, že vývozce doloží oprávněné držení těchto střelných zbraní a vyváží je v režimu pasivního zušlechťovacího styku nebo dočasného vývozu.
Článek 10
1. Při rozhodování o tom, zda mají udělit vývozní povolení podle tohoto nařízení, zohlední členské státy veškerá významná hlediska, a to případně i:
a)
své závazky a povinnosti, které mají jako strany příslušných mezinárodních dohod o kontrole vývozu nebo příslušných mezinárodních smluv;
b)
hlediska národní zahraniční a bezpečnostní politiky, včetně těch, na která se vztahuje společný postoj 2008/944/SZBP;
c)
hlediska týkající se zamýšleného konečného použití, příjemce, určeného konečného příjemce a nebezpečí zneužití.
2. Při posuzování žádosti o vývozní povolení zohledňují členské státy kromě příslušných hledisek stanovených v odstavci 1 i to, zda vývozce používá přiměřené a vhodné prostředky a postupy pro zajištění souladu s ustanoveními a cíli tohoto nařízení a s podmínkami povolení.
Při rozhodování, zda mají udělit vývozní povolení podle tohoto nařízení, dodržují členské státy své závazky, pokud jde o sankce uložené na základě rozhodnutí přijatých Radou nebo na základě rozhodnutí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) nebo na základě závazné rezoluce Rady bezpečnosti OSN, zejména pokud jde o zbrojní embarga.
Článek 11
1. Členské státy:
a)
zamítnou udělení vývozního povolení, jestliže má žadatel záznam v rejstříku trestů týkající se jednání, které představovalo trestný čin uvedený v čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (15), nebo jiného jednání za předpokladu, že představovalo trestný čin, za který může být uložen trest odnětí svobody na nejméně čtyři roky nebo přísnější trest;
b)
zruší, pozastaví, změní nebo odvolají vývozní povolení, jestliže podmínky pro jeho udělení nejsou splněny nebo již nejsou splněny.
Tímto odstavcem nejsou dotčena přísnější pravidla vnitrostátních právních předpisů.
2. Pokud členské státy zamítnou, zruší, pozastaví, změní nebo odvolají vývozní povolení, oznámí to příslušným orgánům ostatních členských států a sdělí jim nezbytné informace. Pozastavily-li příslušné orgány členského státu platnost vývozního povolení, oznámí na konci doby pozastavení platnosti povolení konečné posouzení ostatním členským státům.
3. Dříve než příslušné orgány členského státu udělí vývozní povolení podle tohoto nařízení, zohlední všechna zamítavá rozhodnutí podle tohoto nařízení, jež jim byla oznámena, aby se ujistily, zda udělení povolení nebylo zamítnuto příslušnými orgány jiného členského státu nebo členských států v podstatě pro totožnou transakci (pokud jde o zboží mající v podstatě stejné parametry nebo technické vlastnosti a pro stejného dovozce nebo příjemce).
Nejdříve mohou konzultovat příslušné orgány členského státu nebo členských států, které vydaly rozhodnutí o zamítnutí, zrušení, pozastavení, změně nebo odvolání vývozního povolení podle odstavců 1 a 2. Jestliže po této konzultaci příslušné orgány členského státu rozhodnou, že povolení udělí, oznámí to příslušným orgánům ostatních členských států a poskytnou veškeré nezbytné informace vysvětlující toto rozhodnutí.
4. Veškeré informace sdílené v souladu s ustanoveními tohoto článku musí být v souladu s ustanoveními čl. 19 odst. 2, jež se týkají jejich důvěrnosti.
Článek 12
V souladu se svým platným vnitrostátním právem nebo praxí členské státy uchovávají po dobu nejméně dvaceti let všechny informace týkající se střelných zbraní a tam, kde je to vhodné a proveditelné, i jejich součástí, hlavních částí a střeliva, které jsou nezbytné pro sledování a identifikaci těchto střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva a pro prevenci a odhalování nedovoleného obchodování s nimi. Uvedené informace musí zahrnovat místo, datum vydání a datum skončení platnosti vývozního povolení, zemi vývozu, zemi dovozu, v případě potřeby třetí zemi tranzitu, příjemce, konečného příjemce, je-li znám v době zahájení vývozu, a popis a množství zboží včetně veškerých jeho označení.
Tento článek se nevztahuje na vývoz uvedený v článku 9.
Článek 13
1. Členské státy požádají v případě podezření dovážející třetí zemi o potvrzení přijetí odeslané zásilky střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva.
2. Členské státy na žádost vyvážející třetí země, která je v době vývozu stranou protokolu OSN o střelných zbraních, potvrdí přijetí odeslané zásilky střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva na celním území Unie, což v zásadě zajistí předložením příslušných celních dovozních dokladů.
3. Členské státy musí splňovat podmínky odstavců 1 a 2 v souladu se svým platným vnitrostátním právem nebo praxí. Zejména pokud jde o vývoz, může se příslušný orgán členského státu rozhodnout, zda se obrátí na vývozce nebo se přímo spojí s dovážející třetí zemí.
Článek 14
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jejich postupy povolování byly bezpečné a aby bylo možné ověřit nebo potvrdit pravost povolení.
Ověřování a potvrzování lze případně zajistit rovněž diplomatickou cestou.
Článek 15
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení přijmou členské státy nezbytná a přiměřená opatření umožňující jejich příslušným orgánům:
a)
shromažďovat informace o jakékoli objednávce nebo transakci týkající se střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva a
b)
zajistit správné uplatňování opatření pro kontrolu vývozu, což může zahrnovat zejména právo vstupu do prostor osob, které se na vývozní transakci podílejí.
Článek 16
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
KAPITOLA III
CELNÍ FORMALITY
Článek 17
1. Při plnění celních formalit pro vývoz střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva na celním úřadě vývozu vývozce prokáže, že obdržel nezbytné vývozní povolení.
2. Od vývozce může být požadován překlad všech dokumentů, které byly poskytnuty jako průkazní doklady, do úředního jazyka členského státu, ve kterém je vývozní prohlášení předkládáno.
3. Aniž je dotčena jakákoli pravomoc členských států, která jim byla svěřena podle nařízení (EHS) č. 2913/92, pozastaví členské státy na dobu, která nepřesahuje deset dní, postup vývozu ze svého území nebo, pokud je to nezbytné, jiným způsobem zabrání tomu, aby střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo, na které se vztahuje platné vývozní povolení, opustily celní území Unie přes jejich území, mají-li důvodné podezření, že:
a)
při udělení povolení nebyly vzaty v úvahu příslušné informace nebo
b)
od doby, kdy bylo povolení uděleno, se změnily skutkové okolnosti.
Za výjimečných okolností a v náležitě odůvodněných případech může být uvedená lhůta prodloužena na 30 dní.
4. Členské státy ve lhůtě nebo v prodloužené lhůtě uvedené v odstavci 3 buď uvolní střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo, nebo učiní opatření podle čl. 11 odst. 1 písm. b).
Článek 18
1. Členské státy mohou stanovit, že celní formality pro vývoz střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva mohou být splněny pouze u celních úřadů k tomu zmocněných.
2. Využijí-li členské státy možnost stanovenou v odstavci 1, informují Komisi o náležitě zmocněných celních úřadech nebo o jejich následných změnách. Komise každý rok zveřejní a aktualizuje tyto informace v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
KAPITOLA IV
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 19
1. Členské státy ve spolupráci s Komisí a v souladu s čl. 21 odst. 2 přijmou veškerá vhodná opatření, aby zavedly přímou spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány s cílem zvýšit účinnost opatření stanovených tímto nařízením. Takové informace mohou zahrnovat:
a)
podrobné údaje o vývozcích, jejichž žádost o povolení je zamítnuta, nebo o vývozcích, na něž se vztahují rozhodnutí přijatá členskými státy na základě článku 11;
b)
údaje o příjemcích nebo jiných osobách zapojených do podezřelých činností a údaje o použitých trasách, jsou-li dostupné.
2. Nařízení Rady (ES) č. 515/97 (16) o vzájemné pomoci, a zejména jeho ustanovení o důvěrnosti informací, se použijí obdobně na opatření podle tohoto článku, aniž je dotčen článek 20 tohoto nařízení.
KAPITOLA V
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
1. Zřizuje se koordinační skupina pro vývoz střelných zbraní (dále jen „koordinační skupina“), které předsedá zástupce Komise. Každý členský stát jmenuje do této skupiny jednoho zástupce.
Koordinační skupina posoudí jakoukoli otázku týkající se uplatňování tohoto nařízení, kterou může vznést předseda nebo zástupce některého členského státu. Je vázána pravidly důvěrnosti nařízení (ES) č. 515/97.
2. Předseda koordinační skupiny nebo koordinační skupina konzultuje v případě potřeby příslušné zúčastněné subjekty, jichž se toto nařízení týká.
Článek 21
1. Každý členský stát uvědomí Komisi o právních a správních předpisech přijatých k provedení tohoto nařízení, včetně opatření uvedených v článku 16.
2. Do 19. dubna 2012 informuje každý členský stát ostatní členské státy a Komisi o vnitrostátních orgánech příslušných k provádění článků 7, 9, 11 a 17. Na základě těchto informací Komise každý rok zveřejní a aktualizuje seznam těchto orgánů v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Do 19. dubna 2017 a po tomto dni na žádost koordinační skupiny a v každém případě jednou za deset let Komise přezkoumá provádění tohoto nařízení a předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho uplatňování, která může zahrnovat návrhy na jeho změnu. Členské státy poskytnou Komisi veškeré příslušné informace pro přípravu této zprávy, včetně informací o používání jednotného postupu stanoveného v čl. 4 odst. 2.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 30. září 2013.
Čl. 13 odst. 1 a 2 se však použijí od třicátého dne po dni, kdy protokol OSN o střelných zbraních vstoupí v Evropské unii v platnost, poté, co bude uzavřen podle článku 218 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 14. března 2012.
REGULAMENTUL (UE) NR. 258/2012 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 14 martie 2012
privind punerea în aplicare a articolului 10 din Protocolul Organizației Națiunilor Unite împotriva fabricării și traficului ilegale de arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și de muniții, adițional la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate (Protocolul ONU privind armele de foc) și de stabilire a măsurilor privind autorizațiile de export, importul și tranzitul pentru arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și muniții
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
întrucât:
(1)
În conformitate cu Decizia 2001/748/CE a Consiliului din 16 octombrie 2001 privind semnarea în numele Comunității Europene a Protocolului împotriva fabricării și traficului ilicit cu arme de foc, cu piese, elemente și muniție pentru acestea, anexat la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității organizate transnaționale (2), Comisia a semnat respectivul protocol (denumit în continuare „Protocolul ONU privind armele de foc”) în numele Comunității la 16 ianuarie 2002.
(2)
Protocolul ONU privind armele de foc, al cărui scop îl constituie promovarea, facilitarea și consolidarea cooperării între părți în vederea prevenirii, combaterii și eradicării fabricării și traficului ilegale de arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și de muniții, a intrat în vigoare la data de 3 iulie 2005.
(3)
Pentru a facilita trasabilitatea armelor de foc și a combate eficient traficul ilegal de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și de muniții, se impune ameliorarea schimbului de informații între statele membre, îndeosebi printr-o mai bună utilizare a canalelor de comunicare existente.
(4)
Datele cu caracter personal trebuie prelucrate în conformitate cu normele prevăzute în Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (3) și în Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (4).
(5)
În comunicarea sa din 18 iulie 2005 privind măsurile pentru a asigura o securitate sporită în domeniul explozivilor, detonatoarelor, echipamentelor pentru fabricarea de bombe și armelor de foc (5), Comisia și-a anunțat intenția de a pune în aplicare articolul 10 din Protocolul ONU privind armele de foc, în cadrul măsurilor care trebuie luate pentru ca Uniunea Europeană să fie în măsură să încheie acest protocol.
(6)
Protocolul ONU privind armele de foc impune tuturor părților să instituie sau să consolideze procedurile administrative sau sistemele de exercitare a unui control eficient asupra fabricării, marcării, importului și exportului de arme de foc.
(7)
Respectarea Protocolului ONU privind armele de foc prevede de asemenea incriminarea fabricării sau a traficului ilegale de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și de muniții, și luarea unor măsuri care să permită confiscarea produselor astfel fabricate sau traficate.
(8)
Prezentul regulament nu ar trebui să se aplice armelor de foc în mod specific, pieselor și componentelor esențiale ale acestora sau munițiilor care sunt destinate utilizării în scop militar. Măsurile pentru a respecta cerințele de la articolul 10 din Protocolul ONU privind armele de foc ar trebui să fie adaptate pentru a prevedea proceduri simplificate privind armele de foc pentru uz civil. Prin urmare, ar trebui să se asigure facilități cu privire la autorizarea transferurilor multiple, măsurile de tranzit și exporturile temporare in scopuri legale.
(9)
Prezentul regulament nu aduce atingere punerii în aplicare a articolului 346 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care se referă la interesele esențiale de securitate ale statelor membre, iar prezentul regulament nu are niciun impact asupra Directivei 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității (6) sau asupra Directivei 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și al deținerii de arme (7). De asemenea, Protocolul ONU privind armele de foc și, prin urmare, prezentul regulament nu se aplică tranzacțiilor între state sau transferurilor din interiorul unui stat în cazurile în care aplicarea protocolului ar aduce atingere dreptului unei părți să ia măsuri în interesul securității naționale, în conformitate cu Carta Organizației Națiunilor Unite.
(10)
Directiva 91/477/CEE reglementează transferurile de arme de foc pentru uz civil pe teritoriul Uniunii în timp ce prezentul regulament se concentrează asupra măsurilor cu privire la exporturile de pe teritoriul vamal al Uniunii către sau prin țări terțe.
(11)
Armele de foc, piesele și componentele esențiale ale acestora, precum și munițiile, care sunt importate din țări terțe intră sub incidența dreptului Uniunii și, în special, a cerințelor Directivei 91/477/CEE.
(12)
Ar trebui asigurată coerența în ceea ce privește dispozițiile referitoare la păstrarea evidenței în vigoare în conformitate cu dreptului Uniunii.
(13)
Pentru a asigura aplicarea corectă a prezentului regulament, statele membre ar trebui să ia măsuri prin care să confere competențele corespunzătoare autorităților competente.
(14)
În vederea menținerii listei armelor de foc, a pieselor și componentelor esențiale ale acestora, precum și a munițiilor, pentru care este necesară o autorizație în conformitate cu prezentul regulament, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește alinierea anexei I la prezentul regulament cu anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (8) și cu anexa I la Directiva 91/477/CEE. Este deosebit de important ca, în cadrul activității sale pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Comisia, atunci când pregătește și elaborează acte delegate, ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(15)
Uniunea a adoptat o serie de reglementări vamale, incluse în Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (9) și în dispozițiile de punere în aplicare a acestuia prevăzute de Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei (10). Ar trebui, de asemenea, să se acorde atenție Regulamentului (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului vamal comunitar (Codul vamal modernizat) (11), ale cărui prevederi se aplică în etape diferite, în conformitate cu articolul 188 al acestuia. Nicio dispoziție din prezentul regulament nu limitează competențele conferite prin Codul vamal comunitar și dispozițiile de punere în aplicare care decurg din acesta.
(16)
Statele membre ar trebui să stabilească regimul sancțiunilor aplicabile în cazul încălcării prezentului regulament și să asigure punerea lor în aplicare. Sancțiunile respective ar trebui să fie eficiente, proporționale și cu efect de descurajare.
(17)
Prezentul regulament nu aduce atingere regimului Uniunii pentru controlul exporturilor, transferului, intermedierii și tranzitului de produse cu dublă utilizare instituit prin Regulamentul (CE) nr. 428/2009 al Consiliului (12).
(18)
Prezentul regulament este în concordanță cu alte dispoziții relevante privind armele de foc, piesele și componentele esențiale ale acestora, precum și munițiile, utilizate în scopuri militare, pentru strategii de securitate, trafic ilegal cu arme mici și arme ușoare și exportul de tehnologie militară, inclusiv cu Poziția comună 2008/944/PESC a Consiliului din 8 decembrie 2008 de definire a normelor comune care reglementează controlul exporturilor de tehnologie și echipament militar (13).
(19)
Comisia și statele membre ar trebui să se informeze reciproc cu privire la măsurile luate în temeiul prezentului regulament și cu privire la alte informații relevante de care dispun în legătură cu prezentul regulament.
(20)
Prezentul regulament nu împiedică statele membre să aplice propriile norme constituționale privind accesul public la documentele oficiale, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (14),
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
OBIECT, DEFINIȚII ȘI DOMENIU DE APLICARE
Articolul 1
Prezentul regulament stabilește normele care reglementează acordarea autorizațiilor de export, măsurile privind importul și tranzitul pentru arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, în scopul punerii în aplicare a articolului 10 din Protocolul Organizației Națiunilor Unite privind fabricarea și traficul ilegale de arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și de muniții, anexat la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate („Protocolul ONU privind armele de foc”).
Articolul 2
În sensul prezentului regulament:
1.
„armă de foc” înseamnă orice armă portabilă cu țeavă care expulzează, este proiectată să expulzeze sau poate fi transformată să expulzeze o alice, un glonț sau un proiectil prin acțiunea unui combustibil de propulsie astfel cum se menționează în anexa I.
Un obiect este considerat ca fiind capabil să se transforme pentru a expulza o alice, glonț sau un proiectil prin acțiunea unui combustibil de propulsie dacă:
-
are aspectul unei arme de foc; și
-
ca urmare a construcției sale sau a materialului din care este făcută, poate fi transformat în acest fel;
2.
„piese” înseamnă orice element sau piesă de schimb astfel cum se menționează în anexa I, special concepute pentru o armă de foc și indispensabile pentru funcționarea acesteia, inclusiv țeava, un cadru sau un recuperator, manșonul mobil sau cilindrul, cuiul percutor sau închizătorul, și orice dispozitiv conceput sau adaptat pentru a reduce zgomotul provocat de tragerea unui foc de armă;
3.
„componente esențiale” înseamnă mecanismul de închidere, camera cartușului și țeava armelor de foc care, în calitate de obiecte separate, sunt incluse în categoria armelor de foc pe care sunt montate sau sunt concepute să se monteze;
4.
„muniții” înseamnă muniția completă sau componentele acesteia, inclusiv tubul cartușului, capsele de inițiere, pulberea, gloanțele sau proiectilele, care sunt folosite într-o armă de foc, astfel cum se menționează în anexa I, cu condiția ca aceste componente să facă ele însele obiectul unei autorizații în statul membru respectiv;
5.
„arme de foc dezactivate” înseamnă obiectele care corespund definiției unei arme de foc care au fost considerate definitiv improprii folosirii, prin dezactivare, asigurându-se că toate componentele esențiale ale armei de foc au devenit definitiv nefuncționale și imposibil de demontat, înlocuit sau modificat, astfel încât să nu permită în niciun fel reactivarea armei de foc.
Statele membre se asigură că aceste măsuri de dezactivare sunt verificate de o autoritate competentă. În contextul respectivei verificări, statele membre dispun eliberarea unui certificat sau a unui înscris care să ateste dezactivarea armei de foc sau aplicarea pe suprafața armei de foc a unui marcaj clar vizibil în acest sens;
6.
„export” înseamnă:
(a)
o procedură de export în sensul articolului 161 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92;
(b)
un reexport în sensul articolului 182 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, cu excepția bunurilor care circulă în regimul de tranzit extern, astfel cum se menționează la articolul 91 din regulamentul respectiv, în cazurile în care nu au fost aplicate formalități de reexport astfel cum se prevede la articolul 182 alineatul (2) din regulamentul respectiv;
7.
„persoană” înseamnă o persoană fizică, o persoană juridică și, atunci când se prevede această posibilitate prin reglementările în vigoare, o asociere de persoane recunoscută ca având capacitatea de a încheia acte juridice, dar căreia îi lipsește statutul legal al unei persoane juridice;
8.
„exportator” înseamnă orice persoană stabilită în Uniune care face sau în numele căreia se face o declarație de export, adică persoana care, în momentul în care declarația este acceptată, este titularul contractului încheiat cu destinatarul din țara terță și are competența de a decide trimiterea produsului în afara teritoriului vamal al Uniunii. În cazul în care niciun contract de export nu a fost încheiat sau în cazul în care titularul contractului nu acționează în nume propriu, prin exportator se înțelege persoana care are competența de a decide cu privire la trimiterea produsului în afara teritoriului vamal al Uniunii.
În cazul în care dreptul de a dispune de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, sau muniții, aparține unei persoane stabilite în afara Uniunii, în conformitate cu contractul pe care se bazează exportul, exportatorul este considerat a fi partea contractantă stabilită în Uniune;
9.
„teritoriul vamal al Uniunii” înseamnă teritoriul în sensul articolului 3 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92;
10.
„declarație de export” înseamnă actul prin care o persoană își declară, în forma și modalitatea prevăzută, intenția de a supune arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, pentru acestea unei proceduri de export;
11.
„export temporar” înseamnă circulația armelor de foc care părăsesc teritoriul vamal al Uniunii și care sunt destinate reimportului într-o perioadă ce nu depășește 24 de luni;
12.
„tranzit” înseamnă operațiunea de transport de mărfuri care părăsesc teritoriul vamal al Uniunii și care tranzitează teritoriul uneia sau mai multor țări terțe, cu destinația finală într-o altă țară terță;
13.
„transbordare” înseamnă operațiunea de tranzit care implică operațiunea fizică de descărcare a mărfurilor din mijloacele de transport importatoare, urmată de reîncărcare în scopul reexportării, în general, pe un alt mijloc de transport;
14.
„autorizație de export” înseamnă:
(a)
o autorizație unică sau o licență acordată unui exportator specific pentru un transport de una sau mai multe arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, către un destinatar final precis sau alt destinatar dintr-o țară terță; sau
(b)
o autorizație multiplă sau o licență acordată unui exportator specific pentru transporturi multiple de una sau mai multe arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, către un destinatar final precis sau alt destinatar dintr-o țară terță; sau
(c)
o autorizație globală sau o licență acordată unui exportator specific pentru transporturi multiple de una sau mai multe arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, către mai mulți destinatari finali preciși sau alți destinatari dintr-una sau mai multe țări terțe;
15.
„trafic ilegal” înseamnă importul, exportul, vânzarea, livrarea, circulația sau transferul armelor de foc, pieselor și componentelor esențiale ale acestora sau muniții, din sau prin teritoriul unui stat membru către cel al unei țări terțe, dacă este îndeplinită oricare dintre următoarele condiții:
(a)
statul membru în cauză nu le autorizează în conformitate cu termenii prezentului regulament;
(b)
armele de foc nu sunt marcate în conformitate cu articolul 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 91/477/CEE;
(c)
armele de foc importate nu sunt marcate la momentul importului cel puțin cu un marcaj simplu care să permită identificarea primei țări de import în Uniunea Europeană, sau, în cazul în care armele de foc nu suportă un astfel de marcaj, un marcaj unic de identificare a armelor de foc importate;
16.
„trasabilitate” înseamnă trasabilitatea sistematică a armelor de foc și, dacă este posibil, a pieselor și componentelor esențiale ale acestora, precum și a muniției, de la producător până la cumpărător, în scopul de a ajuta autoritățile competente din statele membre la detectarea, investigarea și analizarea fabricării și a traficului ilegale.
Articolul 3
(1) Prezentul regulament nu se aplică:
(a)
tranzacțiilor dintre state sau transferurilor în interiorul unui stat;
(b)
armelor de foc, pieselor și componentelor esențiale ale acestora, precum și muniției în cazul în care sunt destinate uzului militar și, în orice caz, armelor de foc de tip complet automat;
(c)
armelor de foc, pieselor și componentelor esențiale ale acestora, precum și muniției atunci când acestea sunt destinate forțelor armate, poliției sau autorităților publice din statele membre;
(d)
colecționarilor și organismelor care se ocupă de aspectele culturale și istorice ale armelor de foc, pieselor și componentelor esențiale ale acestora, precum și muniției, recunoscute ca atare în sensul prezentului regulament de către statul membru pe teritoriul căruia sunt stabiliți, cu condiția să se asigure măsuri de urmărire;
(e)
armelor de foc dezactivate;
(f)
armelor de foc vechi și copiilor acestora, astfel cum sunt definite în conformitate cu legislația națională, cu condiția ca armele de foc vechi să nu includă armele de foc fabricate după 1899.
(2) Prezentul regulament nu aduce atingere Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 (Codul vamal comunitar), Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 (de punere în aplicare a dispozițiilor din Codul vamal comunitar), Regulamentului (CE) nr. 450/2008 (Codul vamal modernizat) și regimului de control al exporturilor, transferului, intermedierii și tranzitului de produse cu dublă utilizare instituit prin Regulamentul (CE) nr. 428/2009 (Regulamentul dublei utilizări).
CAPITOLUL II
AUTORIZAȚIA, PROCEDURILE ȘI CONTROALELE PENTRU EXPORT ȘI MĂSURI PRIVIND IMPORTUL ȘI TRANZITUL
Articolul 4
(1) O autorizație de export întocmită în conformitate cu formularul prevăzut în anexa II este necesară pentru exportul de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, incluse în anexa I. O astfel de autorizație se acordă de către autoritățile competente din statul membru în care exportatorul este stabilit și este emisă în scris sau prin mijloace electronice.
(2) În cazul în care pentru exportul de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, este necesară o autorizație de export în temeiul prezentului regulament, iar respectivul export face și obiectul cerințelor de autorizare prevăzute în Poziția comună 2008/944/PESC, statele membre pot recurge la o procedură unică pentru a-și îndeplini obligațiile ce le revin prin prezentul regulament și poziția comună menționată.
(3) Dacă armele de foc, piesele și componentele esențiale ale acestora, precum și munițiile, sunt amplasate într-un alt sau alte state membre decât cel în care a fost depusă cererea pentru autorizația de export, acest lucru va fi menționat în respectiva cerere. Autoritățile competente din statul membru în care a fost depusă cererea pentru autorizație de export consultă de îndată autoritățile competente din statul sau statele membre în cauză și furnizează informațiile relevante. Statul sau statele membre consultate fac cunoscute, în termen de 10 zile lucrătoare, eventualele obiecții cu privire la acordarea unei astfel de autorizații și care obligă statul membru în care a fost depusă cererea.
Articolul 5
Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 6 în ceea ce privește modificarea anexei I pe baza modificărilor aduse anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 și pe baza modificărilor aduse anexei I la Directiva 91/477/CEE.
Articolul 6
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
(2) Delegarea de competențe menționată la articolul 5 se conferă Comisiei pe o perioadă nedeterminată.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 5 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 5 intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 7
(1) Înainte de a elibera o autorizație de export pentru arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, statul membru în cauză verifică dacă:
(a)
țara terță importatoare a autorizat importul în cauză; și
(b)
eventualele țări terțe de tranzit au notificat în scris - și cel târziu înainte de expediere - că nu au nicio obiecție față de tranzit. Această dispoziție nu se aplică:
-
transporturilor maritime sau aeriene care tranzitează porturile sau aeroporturile din țările terțe, cu condiția să nu aibă loc nicio transbordare sau schimbare a mijlocului de transport;
-
exportului temporar în scopuri legale verificabile, care includ vânătoarea, tirul sportiv, evaluarea, expunerea fără vânzare și reparațiile.
(2) Statele membre pot decide, în cazul în care nu se primește nicio obiecție la tranzit în termen de 20 de zile lucrătoare de la data cererii scrise de notificare privind lipsa obiecțiilor prezentate de către exportator, să considere că țara terță de tranzit consultată nu are nicio obiecție la tranzit.
(3) Exportatorul furnizează autorității competente din statul membru responsabil pentru eliberarea autorizației de export documentele necesare care dovedesc faptul că țara terță importatoare a autorizat importul și că țara terță de tranzit nu a avut obiecții cu privire la tranzit.
(4) Statele membre prelucrează cererile de autorizații de export într-o perioadă care urmează să fie stabilită de legislația sau practica națională și care nu depășește 60 de zile lucrătoare de la data la care s-au furnizat autorităților competente toate informațiile necesare. În cazuri excepționale și pentru motive temeinic justificate, perioada respectivă poate fi extinsă la 90 de zile lucrătoare.
(5) Perioada de valabilitate a unei autorizații de export nu depășește perioada de valabilitate a autorizației de import. În cazul în care autorizația de import nu specifică o perioadă de valabilitate, în afara cazurilor excepționale și din motive temeinic justificate, perioada de valabilitate a unei autorizații de export este de cel puțin nouă luni.
(6) Statele membre pot hotărî să facă uz de documente electronice în scopul procesării cererilor pentru autorizații de export.
Articolul 8
(1) În scopul trasabilității, autorizația de export, precum și autorizația de import sau licența de import emise de statul terț importator și documentele de însoțire trebuie să conțină împreună informațiile următoare:
(a)
datele emiterii și a expirării;
(b)
locul de eliberare;
(c)
țara exportatoare;
(d)
țara importatoare;
(e)
ori de câte ori este cazul, țara terță sau țările terțe de tranzit;
(f)
destinatarul;
(g)
destinatarul final, dacă este cunoscut în momentul transferului;
(h)
detalii ce permit identificarea armelor de foc, pieselor și componentelor esențiale ale acestora, precum și muniției, precum și a cantității acestora, inclusiv marcajul aplicat pe armele de foc, cel târziu înainte de expediere.
(2) Informațiile menționate la alineatul (1), dacă sunt cuprinse în licența de import sau autorizația de import, trebuie să fie furnizate de către exportator în prealabil țărilor terțe de tranzit, cel târziu înainte de expediere.
Articolul 9
(1) Proceduri simplificate pentru exportul temporar sau pentru reexportul de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, se aplică după cum urmează:
(a)
nu este necesară autorizația de export pentru:
(i)
exportul temporar efectuat de vânători sau practicanții tirului sportiv ca parte a efectelor personale, pe durata unei vizite într-o țară terță, cu condiția ca aceștia să justifice în fața autorităților competente motivul călătoriei, în special prin prezentarea unei invitații sau a oricărei alte dovezi în ceea ce privește activitățile lor de vânătoare sau tir sportiv în țara terță de destinație, pentru:
-
una sau mai multe arme de foc;
-
componentele esențiale ale acestora, dacă sunt marcate, precum și piesele;
-
muniții pentru acestea, limitată la maximum 800 de cartușe pentru vânători și maximum 1 200 de cartușe pentru practicanții de tir sportiv;
(ii)
reexportul efectuat de vânători sau practicanții tirului sportiv ca parte a efectelor personale pentru activități de vânătoare sau de tir sportiv, pentru care au fost admiși temporar, cu condiția ca armele de foc să rămână proprietatea unei persoane stabilite în afara teritoriului vamal al Uniunii și ca armele de foc să fie reexportate respectivei persoane;
(b)
atunci când părăsesc teritoriul vamal al Uniunii printr-un alt stat membru decât statul lor de reședință, vânătorii și practicanții de tir sportiv prezintă autorităților competente un permis european pentru arme de foc astfel cum se prevede la articolele 1 și 12 din Directiva 91/477/CEE. În cazul transportului aerian, permisul european pentru arme de foc este prezentat autorităților competente în punctul în care produsele relevante sunt livrate companiei aeriene spre transportare în afara teritoriului vamal al Uniunii.
Atunci când părăsesc teritoriul vamal al Uniunii prin statul membru de reședință, vânătorii și practicanții tirului sportiv pot prezenta, în locul permisului european pentru arme de foc, un alt document acceptat în acest sens de autoritățile competente din respectivul stat membru;
(c)
autoritățile competente dintr-un stat membru suspendă, pentru o perioadă care nu depășește 10 zile, procedura de export de pe teritoriul său sau, dacă este necesar, împiedică în alt mod ca armele de foc, piesele și componentele esențiale ale acestora, sau munițiile să părăsească teritoriul vamal al Uniunii prin respectivul stat membru, în cazul în care au motive să suspecteze că motivele prezentate de vânători sau de practicanții de tir sportiv nu sunt conforme cu prevederile și obligațiile stabilite la articolul 10. În cazuri excepționale și pentru motive temeinic justificate, perioada menționată la prezenta literă poate fi extinsă la 30 de zile.
(2) Statele membre stabilesc, în conformitate cu legislația națională, proceduri simplificate pentru:
(a)
reexportul de arme de foc, după admiterea temporară în scopuri de evaluare sau expoziție fără vânzare, sau perfecționare activă pentru reparații, cu condiția ca armele de foc să rămână proprietatea unei persoane stabilite în afara teritoriului vamal al Uniunii și ca armele de foc să fie reexportate respectivei persoane;
(b)
reexportul de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții, în cazurile de depozitare temporară din momentul în care acestea intră pe teritoriul vamal al Uniunii și până la părăsirea acestuia;
(c)
exportul temporar de arme de foc cu scopul evaluării, al reparării și al expoziției fără vânzare, cu condiția ca exportatorul să justifice posesia legală a acestor arme de foc și să le exporte prin procedurile de perfecționare pasivă sau procedurile vamale de export temporar.
Articolul 10
(1) Pentru a decide dacă să acorde sau nu o autorizație de export în temeiul prezentului regulament, statele membre iau în considerare toate aspectele relevante, inclusiv, dacă este cazul:
(a)
obligațiile și angajamentele lor în calitate de părți la convențiile internaționale relevante privind controlul exporturilor sau la tratatele internaționale relevante;
(b)
considerente de politică națională externă și de securitate, inclusiv cele reglementate prin Poziția comună 2008/944/PESC;
(c)
considerente privind utilizarea finală prevăzută, destinatarul, destinatarul final precis și riscul de deturnare.
(2) În plus față de considerentele relevante prevăzute la alineatul (1), atunci când evaluează o cerere de autorizație de export, statele membre trebuie să aibă în vedere aplicarea de către exportator de mijloace proporționale și adecvate și de proceduri care să asigure conformitatea cu dispozițiile și obiectivele prezentului regulament și cu termenii și condițiile de autorizare.
La luarea deciziei de acordare a unei autorizații de export în temeiul prezentului regulament, statele membre își respectă obligațiile lor în ceea ce privește sancțiunile impuse prin decizii adoptate de Consiliu sau printr-o decizie a Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE) sau printr-o rezoluție obligatorie a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite, în special în ceea ce privește embargourile asupra armelor.
Articolul 11
(1) Statele membre:
(a)
refuză să acorde o autorizație de export dacă solicitantul are cazier judiciar pentru faptele prevăzute la articolul 2 alineatul (2) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (15) sau pentru orice alte fapte, cu condiția ca acestea să fie pedepsibile prin privare maximă de libertate de cel puțin patru ani sau pedepse și mai importante;
(b)
anulează, suspendă, modifică sau revocă o autorizație de export în cazul în care condițiile pentru acordarea acesteia nu sunt îndeplinite sau nu mai sunt îndeplinite.
Prezentul alineat nu aduce atingere unor dispoziții mai stricte în legislația națională.
(2) În cazul în care statele membre refuză, anulează, suspendă, modifică sau revocă o autorizație de export, acestea informează autoritățile competente din celelalte state membre cu privire la aceasta și partajează informațiile relevante cu acestea. În cazul în care autoritățile competente ale unui stat membru au suspendat o autorizație de export, evaluarea finală se comunică celorlalte state membre la sfârșitul perioadei de suspendare.
(3) Înainte ca autoritățile competente ale unui stat membru să acorde o autorizație de export în temeiul prezentului regulament, acestea iau în considerare toate refuzurile formulate în temeiul prezentului regulament cu privire la care au primit notificări pentru a stabili dacă o autorizație a fost refuzată de către autoritățile competente ale unui alt stat membru sau ale altor state membre pentru o operațiune identică în esență (cu privire la un element cu parametri sau caracteristici tehnice identice în esență și în ceea ce îl privește pe același importator sau destinatar).
Acestea se pot consulta mai întâi cu autoritățile competente din statul membru sau statele membre care au emis refuzuri, anulări, suspendări, modificări sau revocări în temeiul alineatelor (1) și (2). Dacă, în urma unei astfel de consultări, autoritățile competente ale celorlalte state membre decid să acorde o autorizație, acestea notifică autoritățile competente ale celorlalte state membre, furnizând toate informațiile relevante pentru a justifica decizia.
(4) Toate informațiile partajate în conformitate cu dispozițiile prezentului articol trebuie să fie în conformitate cu dispozițiile articolului 19 alineatul (2) privind confidențialitatea acestora.
Articolul 12
În conformitate cu legislația națională sau cu practica curentă, statele membre trebuie să păstreze, timp de cel puțin 20 de ani, toate informațiile referitoare la armele de foc și, dacă este necesar și posibil, la părțile și componentele esențiale ale acestora, precum și la muniții, care sunt necesare pentru trasabilitatea și identificarea respectivelor arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora și muniții, precum și pentru a împiedica și descoperi traficul ilegal de astfel de produse. Respectivele informații trebuie să includă locul, data eliberării și cea a expirării autorizației de export, țara exportatoare, țara importatoare, după caz: țara terță de tranzit, destinatarul, destinatarul final dacă este cunoscut în momentul exportului și descrierea și cantitatea produselor, inclusiv orice marcaje aplicate acestora.
Prezentul articol nu se aplică exporturilor menționate la articolul 9.
Articolul 13
(1) Statele membre solicită țării terțe importatoare, în caz de suspiciune, să confirme primirea transportului expediat de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, sau muniții.
(2) La solicitarea unei țări terțe exportatoare care este parte contractantă a Protocolului ONU privind armele de foc la data exportului, statele membre confirmă primirea pe teritoriul vamal al Uniunii a transportului expediat de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, sau muniții care va fi asigurat, în principiu, prin prezentarea documentelor vamale de import relevante.
(3) Statele membre trebuie să respecte alineatele (1) și (2) în conformitate cu dreptul intern sau practica curentă. În special, în ceea ce privește exporturile, autoritatea competentă din statul membru poate decide, fie să se adreseze exportatorului, fie să contacteze direct țara terță importatoare.
Articolul 14
Statele membre iau măsurile care ar putea fi necesare pentru a se asigura că procedurile lor de autorizare sunt sigure și că autenticitatea documentelor de autorizare poate fi verificată sau validată.
Verificarea și validarea poate fi asigurată de asemenea, după caz, prin canale diplomatice.
Articolul 15
Pentru a se asigura că prezentul regulament este aplicat corect, statele membre trebuie să ia măsurile necesare și proporționale pentru a permite autorităților lor competente:
(a)
să adune informații despre orice comandă sau tranzacție care implică arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, precum și muniții; și
(b)
să stabilească dacă măsurile de control al exporturilor au fost corect aplicate, ceea ce poate presupune, în special, dreptul de a pătrunde în sediul persoanelor interesate în operațiuni de export.
Articolul 16
Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor care se aplică în cazul încălcării prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea lor în aplicare. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și disuasive.
CAPITOLUL III
FORMALITĂȚI VAMALE
Articolul 17
(1) Atunci când îndeplinesc formalitățile vamale pentru exportul de arme de foc, piese și componente esențiale ale acestora, sau muniții la biroul vamal de export, exportatorul face dovada că toate autorizațiile de export necesare au fost obținute.
(2) Exportatorului poate să i se ceară să furnizeze o traducere a oricăror documente furnizate ca dovadă, într-o limbă oficială a statului membru în care declarația de export este prezentată.
(3) Fără a aduce atingere competențelor care le sunt conferite în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 2913/92, statele membre suspendă, pentru o perioadă care nu depășește 10 zile lucrătoare, procedura de export de pe teritoriul lor sau, dacă este necesar, împiedică în alt mod ca armele de foc, piesele și componentele esențiale ale acestora, sau muniția, care fac obiectul unei autorizații de export valabile să părăsească teritoriul vamal al Uniunii prin teritoriul lor, în cazul în care au motive să suspecteze că:
(a)
la acordarea autorizației nu au fost luate în considerare informații importante; sau
(b)
circumstanțele s-au schimbat considerabil de la acordarea autorizației.
În cazuri excepționale și pentru motive temeinic justificate, perioada respectivă poate fi extinsă la 30 de zile.
(4) În termenul menționat la alineatul (3) sau în perioada de prelungire a acestuia, statele membre fie eliberează armele de foc, piesele și componentele esențiale ale acestora, sau muniția, fie ia măsuri în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) litera (b).
Articolul 18
(1) Statele membre pot să prevadă ca formalitățile vamale pentru exportul de arme de foc, piese și componentele esențiale ale acestora, sau muniții să fie îndeplinite numai la birourile vamale împuternicite în acest scop.
(2) Statele membre care se prevalează de opțiunea prevăzută la alineatul (1) informează Comisia în legătură cu birourile vamale abilitate sau modificările ulterioare. Comisia publică și actualizează anual aceste informații în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
CAPITOLUL IV
COOPERARE ADMINISTRATIVĂ
Articolul 19
(1) Statele membre, în cooperare cu Comisia și în conformitate cu articolul 21 alineatul (2), iau toate măsurile corespunzătoare pentru a stabili o cooperare și un schimb de informații directe între autoritățile competente în vederea creșterii eficienței măsurilor stabilite de prezentul regulament. Aceste informații pot cuprinde:
(a)
detalii privind exportatorii a căror cerere de autorizație este respinsă sau exportatorii care fac obiectul unor decizii luate de statele membre în conformitate cu articolul 11;
(b)
datele referitoare la destinatari sau alți actori implicați în activități suspecte, și, după caz, la itinerariile parcurse.
(2) Regulamentul (CE) nr. 515/97 al Consiliului privind asistența reciprocă (16), în special dispozițiile din acesta privind confidențialitatea informațiilor, se aplică, mutatis mutandis, măsurilor luate în temeiul prezentului articol, fără a aduce atingere articolului 20 din prezentul regulament.
CAPITOLUL V
DISPOZIȚII GENERALE ȘI FINALE
Articolul 20
(1) Se instituie un grup de coordonare a exporturilor de arme de foc („Grupul de coordonare”), prezidat de un reprezentant al Comisiei. Fiecare stat membru numește un reprezentant în cadrul acestuia.
Grupul de coordonare examinează orice chestiune privind punerea în aplicare a prezentului regulament, care poate fi ridicată fie de către președinte sau de către un reprezentant al unui stat membru. Acesta se supune regulilor de confidențialitate din Regulamentul (CE) nr. 515/97.
(2) Președintele Grupului de coordonare sau grupul de coordonare consultă toate părțile interesate de prezentul regulament, ori de câte ori este necesar.
Articolul 21
(1) Fiecare stat membru informează Comisia cu privire la actele cu putere de lege și actele administrative adoptate în aplicarea prezentului regulament, inclusiv măsurile menționate la articolul 16.
(2) Până la 19 aprilie 2012, fiecare stat membru informează celelalte state membre și Comisia cu privire la autoritățile naționale competente pentru punerea în aplicare a articolelor 7, 9, 11 și 17. În baza informațiilor respective, Comisia publică și actualizează anual o listă a respectivelor autorități în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
(3) Până la 19 aprilie 2017 și, ulterior, la solicitarea Grupului de coordonare și în orice caz la fiecare zece ani, Comisia reexaminează punerea în aplicare a prezentului regulament și prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea acestuia, care poate include propuneri de modificare. Statele membre furnizează Comisiei toate informațiile necesare pentru întocmirea raportului, inclusiv informații cu privire la utilizarea procedurii unice prevăzute la articolul 4 alineatul (2).
Articolul 22
Prezentul regulament intră în vigoare în cea de a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică de la 30 septembrie 2012.
Cu toate acestea, articolul 13 alineatele (1) și (2) se aplică din cea de-a treizecea zi de la data intrării în vigoare în Uniunea Europeană a Protocolului ONU privind armele de foc, în urma încheierii acestuia, în conformitate cu articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 14 martie 2012.