ROZHODNUTÍ RADY 2010/127/SZBP
ze dne 1. března 2010
o omezujících opatřeních vůči Eritreji
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rada Evropské unie přijala dne 16. února 2009 společný postoj 2009/138/SZBP o omezujících opatřeních vůči Somálsku (1), kterým se provádí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008), kterou se zavádí omezující opatření vůči osobám, které se snaží překazit nebo zablokovat mírový politický proces, či osobám, které hrozí prozatímním federálním orgánům Somálska nebo misi Africké unie v Somálsku (AMISOM) silou, nebo podnikají kroky, které narušují stabilitu v Somálsku nebo regionu.
(2)
Dne 14. ledna 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1862 (2009) týkající se hraničního sporu mezi Džibutskem a Eritreou a jeho možného dopadu na místní stabilitu a bezpečnost.
(3)
Dne 23. prosince 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1907 (2009), kterou se uvaluje embargo na zbraně vůči Eritreji a vyzývá všechny státy, aby prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolovaly na svém území, včetně přístavů a letišť, veškerý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, pokud má dotyčný stát k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávání, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle této rezoluce nebo podle všeobecného a úplného zbrojního embarga uvaleného na Somálsko podle bodu 5 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 733 (1992), rozpracované a pozměněné dalšími rezolucemi.
(4)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907 (2009) rovněž zavádí omezující opatření vůči jednotlivcům a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jež určil výbor, který byl zřízen podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008).
(5)
K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily prodeji nebo dodávkám zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému materiálu, do Eritreje státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod jejich vlajkou, bez ohledu na to, zda tento materiál pochází z jejich území či nikoliv.
2. Zakazuje se přímé nebo nepřímé poskytování technického poradenství, výcviku, finanční nebo jiné pomoci, které souvisí s vojenskou činností, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 státními příslušníky členských států nebo z území členských států do Eritreje.
3. Zakazuje se rovněž pořizování věcí uvedených v odstavci 1 z Eritreje, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, státními příslušníky členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států, jakož i poskytování technické pomoci, výcviku, finanční či jiné pomoci spojené s vojenskými činnostmi, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 ze strany Eritreje státním příslušníkům členských států.
Článek 2
1. Členské státy prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolují na svém území, včetně přístavů a letišť, každý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí.
2. Na letadla a plavidla přepravující náklad do Eritreje nebo z ní se vztahuje povinnost poskytnout dodatečné informace před příjezdem a před odjezdem o veškerém zboží, které je přiváženo do členského státu nebo je z něj vyváženo.
3. Pokud členské státy objeví věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, zajistí je a odstraní (zničením či znehodnocením).
Článek 3
Omezující opatření podle článku 4, čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a 2 se ukládají vůči osobám a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jakož i včetně vládních a polostátních subjektů, nebo jakýchkoli osob či subjektů jednajících jejich jménem nebo pod jejich vedením, určených výborem zřízeným na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008) (dále jen „Výbor pro sankce“) jako:
-
osoby či subjekty, které porušily zbrojní embargo a související opatření podle článku 1;
-
osoby či subjekty, které z Eritreje poskytují pomoc ozbrojeným opozičním skupinám, jejichž cílem je destabilizovat region;
-
osoby či subjekty, které brání provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1862 (2009) týkající se Džibuti;
-
osoby či subjekty, které ukrývají, financují, podporují, organizují, cvičí či podněcují jednotlivce či skupiny k páchání násilných či teroristických činů vůči jiným státům či jejich občanům v regionu, nebo činnost takových osob či skupin usnadňují;
-
osoby či subjekty, které brání vyšetřování či práci monitorovací skupiny, která byla znovustavena rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1853 (2008).
Příslušné osoby a subjekty jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily přímým nebo nepřímým dodávkám, prodeji či převozu zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro výše uvedený materiál a přímému či nepřímému poskytování vojenské pomoci či výcviku, finanční a jiné pomoci, včetně investování, brokerských či jiných finančních služeb spojených s vojenskou činností, nebo poskytování, výrobě, údržbě či užívání zbraní a vojenského vybavení státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států osobám a subjektům uvedeným v článku 3.
Článek 5
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly osoby uvedené v článku 3.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud Výbor pro sankce v jednotlivých případech stanoví, že cesta je odůvodněna humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud Výbor pro sankce dojde k závěru, že by výjimka mohla jinak podpořit cíle, kterými jsou mír a stabilita v regionu.
4. Pokud členský stát povolí podle odstavce 3 osobám určeným Výborem pro sankce vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 6
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo či nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami či subjekty uvedenými v článku 3.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Členské státy mohou udělit výjimky týkající se opatření uvedených v odstavcích 1 a 2 v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů spojených s poskytováním právních služeb;
c)
určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na služby v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu Výboru pro sankce a po jeho schválení;
e)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v tomto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí bylo vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907(2009) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení Výboru pro sankce ze strany dotyčného členského státu.
4. Odstavec 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb na zmrazené účty splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, ke kterému se na tyto účty začala vztahovat omezující opatření,
pokud se na tento úrok, jiné výnosy či platby i nadále vztahuje odstavec 1.
5. Výjimky uvedené v odst. 3 písm. a), b) a c) mohou být uděleny poté, co dotyčný členský stát oznámí výboru svůj záměr případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům, a hospodářským zdrojům, a pokud do tří pracovních dnů od tohoto oznámení neobdrží od Výboru pro sankce zamítavé rozhodnutí.
Článek 7
Rada vyhotovuje seznam uvedený v příloze a provádí jeho změny na základě rozhodnutí Výboru pro sankce.
Článek 8
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno, pozměněno nebo případně zrušeno v souladu s příslušnými rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 10
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 1. března 2010.
DECIZIA 2010/127/PESC A CONSILIULUI
din 1 martie 2010
privind măsuri restrictive împotriva Eritreei
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
întrucât:
(1)
La 16 februarie 2009, Consiliul a adoptat Poziția comună 2009/138/PESC privind măsuri restrictive împotriva Somaliei (1) de punere în aplicare a Rezoluției 1844 (2008) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite (RCSONU), care a introdus măsuri restrictive împotriva persoanelor care încearcă să împiedice sau să blocheze un proces politic pașnic sau împotriva celor care amenință instituțiile federale de tranziție (IFT) ale Somaliei sau ale Misiunii Uniunii Africane în Somalia (AMISOM) prin forță sau care întreprind acțiuni care subminează stabilitatea din Somalia sau din regiune.
(2)
La 14 ianuarie 2009, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite a adoptat RCSONU 1862 (2009) cu privire la diferendul privind fronta între Djibouti și Eritreea și posibilul impact al acestuia asupra stabilității și securității subregionale.
(3)
La 23 decembrie 2009, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite a adoptat RCSONU 1907 (2009) care impune un embargo privind armele asupra Eritreei și solicită tuturor statelor ca, în acord cu autoritățile lor naționale și în conformitate cu legislația lor internă și cu dreptul internațional, să controleze pe teritoriul lor, inclusiv în porturi și aeroporturi, toate încărcăturile cu destinația Eritreea sau provenind din această țară, în cazul în care statul în cauză dispune de informații conform cărora există motive întemeiate de a presupune că încărcătura respectivă conține articole a căror livrare, vânzare, transfer sau export este interzisă în temeiul rezoluției respective sau al embargoului general și complet privind armele impus Somaliei în temeiul alineatului (5) din RCSONU 733 (1992) și dezvoltat și modificat prin rezoluții ulterioare.
(4)
RCSONU 1907 (2009) introduce, de asemenea, măsuri restrictive împotriva persoanelor și entităților desemnate de comitetul instituit în temeiul RCSONU 751 (1992) și extinse prin RCSONU 1844 (2008) inclusiv împotriva liderilor politici și militari ai Eritreei, dar fără a se limita la aceștia.
(5)
Sunt necesare acțiuni suplimentare ale Uniunii pentru a pune în aplicare anumite măsuri,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) Statele membre iau măsurile necesare pentru a împiedica vânzarea sau furnizarea de arme și materiale conexe de orice fel, inclusiv de armament și muniție, vehicule și echipamente militare, echipamente paramilitare și piese de schimb pentru acestea către Eritreea, de către resortisanți ai statelor membre sau de pe teritoriile statelor membre sau prin intermediul navelor sau aeronavelor aflate sub pavilionul acestora, indiferent dacă acestea provin sau nu de pe teritoriile statelor membre.
(2) Se interzice furnizarea către Eritreea, de către resortisanți ai statelor membre sau de pe teritoriul statelor membre, de asistență tehnică, asistență pentru formare și asistență financiară și alte tipuri de asistență în legătură cu activități militare sau cu livrarea, fabricarea, întreținerea sau utilizarea articolelor menționate la alineatul (1).
(3) Achiziționarea din Eritreea, de către resortisanți ai statelor membre sau prin intermediul navelor sau aeronavelor de pavilion ale acestora, de articole menționate la alineatul (1), precum și furnizarea către resortisanți ai statelor membre, de către Eritreea, de asistență tehnică, asistență pentru formare, precum și de asistență financiară și alte tipuri de asistență în legătură cu activități militare, sau livrarea, fabricarea, întreținerea sau utilizarea articolelor menționate la alineatul (1) sunt de asemenea interzise, fie că acestea provin sau nu de pe teritoriul Eritreei.
Articolul 2
(1) Statele membre, în acord cu autoritățile lor naționale și în conformitate cu legislația lor internă și cu dreptul internațional, controlează toate încărcăturile cu destinația Eritreea sau provenind din această țară, inclusiv pe aeroporturile sau în porturile lor, în cazul în care dispun de informații conform cărora există motive întemeiate de a presupune că încărcătura respectivă conține articole a căror livrare, vânzare, transfer sau export este interzisă în temeiul prezentei decizii.
(2) Aeronavele și navele care transportă încărcături către și dinspre Eritreea sunt supuse obligației de informare suplimentară înainte de sosire sau înainte de plecare, cu privire la toate bunurile introduse pe teritoriul unui stat membru sau scoase în afara acestuia.
(3) La descoperirea articolelor a căror livrare, vânzare, transfer sau export este interzis în temeiul prezentei decizii, statele membre le confiscă și le înlătură (fie distrugându-le, fie făcându-le inoperabile).
Articolul 3
Măsurile restrictive prevăzute la articolul 4, articolul 5 alineatul (1) și articolul 6 alineatele (1) și (2) se impun asupra persoanelor și entităților, inclusiv împotriva liderilor politici și militari ai Eritreei dar nelimitându-se la aceștia, precum și asupra entităților guvernamentale și parastatale sau asupra oricărei persoane ori entități care acționează în numele sau la ordinele acestora, desemnate de către comitetul instituit în temeiul RCSONU 751 (1992) și extinse prin RCSONU 1844 (2008) („comitetul pentru sancțiuni”), că ar fi:
-
încălcat embargoul privind armele și măsurile aferente menționate la articolul 1;
-
furnizat sprijin, din Eritreea, grupurilor de opoziție armate care vizează să destabilizeze regiunea;
-
împiedicat punerea în aplicare a RCSONU 1862 (2009) privind Djibouti;
-
adăpostit, finanțat, favorizat, sprijinit, organizat, format sau instigat persoane sau grupuri în vederea înfăptuirii de acte de violență sau terorism împotriva altor state sau a cetățenilor acestora din regiune;
-
obstrucționat investigațiile sau activitatea Grupului de supraveghere reinstituit prin RCSONU 1853 (2008).
Lista persoanelor și a entităților relevante este inclusă în anexă.
Articolul 4
Statele membre iau măsurile necesare pentru a împiedica furnizarea directă sau indirectă, vânzarea sau transferul de arme și materiale conexe de orice fel, inclusiv de armament și muniție, vehicule și echipamente militare, echipamente paramilitare și piese de schimb pentru acestea, precum și furnizarea directă sau indirectă de asistență tehnică, asistență pentru formare sprijin financiar și alte tipuri de asistență, inclusiv servicii legate de investiții, brokeraj sau alte servicii financiare în legătură cu activități militare sau cu furnizarea, fabricarea, întreținerea sau utilizarea de armament și de echipamente militare de către resortisanți ai statelor membre sau de pe teritoriul statelor membre sau prin intermediul navelor sau aeronavelor aflate sub pavilionul statelor membre către persoanele sau entitățile menționate la articolul 3.
Articolul 5
(1) Statele membre iau măsurile necesare pentru a împiedica intrarea sau tranzitul pe teritoriul lor al persoanelor menționate la articolul 3.
(2) Alineatul (1) nu obligă un stat membru să refuze intrarea pe teritoriul său a propriilor resortisanți.
(3) Alineatul (1) nu se aplică în cazul în care comitetul pentru sancțiuni stabilește, de la caz la caz, că o astfel de călătorie este justificată din motive umanitare, inclusiv pentru a îndeplini o datorie religioasă, sau în cazul în care comitetul pentru sancțiuni consideră că o derogare ar favoriza în alt mod realizarea obiectivelor de pace și stabilitate în regiune.
(4) În cazul în care, în temeiul alineatului (3), un stat membru autorizează persoanele desemnate de comitetul pentru sancțiuni să intre sau să tranziteze teritoriul său, această autorizație se limitează la scopul pentru care a fost acordată și la persoanele la care se referă.
Articolul 6
(1) Toate fondurile și resursele economice aflate, în mod direct sau indirect, în proprietatea sau sub controlul persoanelor sau al entităților menționate la articolul 3 se îngheață.
(2) Niciun fel de fonduri sau resurse economice nu se pun la dispoziția persoanelor sau entităților menționate la alineatul (1) și nici nu se utilizează în beneficiul acestora, în mod direct sau indirect.
(3) Statele membre pot permite derogări de la măsurile menționate la alineatele (1) și (2) în ceea ce privește fondurile și resursele economice care:
(a)
sunt necesare pentru cheltuieli de bază, inclusiv plăți pentru produse alimentare, chirie sau ipotecă, medicamente și tratament medical, impozite, prime de asigurare și cheltuieli pentru utilități publice;
(b)
sunt destinate exclusiv plății onorariilor cu o valoare rezonabilă și rambursării cheltuielilor aferente furnizării de servicii juridice;
(c)
sunt destinate exclusiv plății de taxe sau comisioane de gestionare, în conformitate cu legislația națională, pentru păstrarea sau administrarea curentă a fondurilor și resurselor economice înghețate;
(d)
sunt necesare pentru cheltuieli extraordinare, după notificarea de către statul membru în cauză și cu acordul comitetului pentru sancțiuni;
(e)
fac obiectul unei hotărâri pronunțate de o instanță judecătorească, administrativă sau arbitrală, caz în care fondurile și resursele economice pot fi utilizate în scopul stabilit de privilegiu sau hotărâre, cu condiția ca privilegiul sau hotărârea să fie anterioare adoptării RCSONU 1907 (2009) și să nu fie în beneficiul unei persoane sau al unei entități menționate la alineatul (1) din prezentul articol, după notificarea comitetului pentru sancțiuni de către statul membru în cauză.
(4) Alineatul (2) nu se aplică acumulării în conturile înghețate de:
(a)
dobânzi sau alte câștiguri generate de respectivele conturi; sau
(b)
plăți către conturi înghețate care sunt datorate în baza unor contracte, acorduri sau obligații care au fost încheiate sau au luat naștere anterior datei la care respectivele conturi au devenit supuse măsurilor restrictive,
cu condiția ca aceste dobânzi, alte sume cuvenite și plăți să facă în continuare obiectul alineatului (1).
(5) Derogările menționate la alineatul (3) literele (a), (b) și (c) pot să fie acordate după notificarea comitetului pentru sancțiuni de către statul membru în cauză cu privire la intenția sa de a autoriza, după caz, accesul la astfel de fonduri și resurse economice, precum și în lipsa unei decizii nefavorabile din partea comitetului pentru sancțiuni în termen de trei zile lucrătoare de la notificarea respectivă.
Articolul 7
Consiliul întocmește lista din anexă și o modifică în conformitate cu constatările comitetului pentru sancțiuni.
Articolul 8
Prezenta decizie se revizuiește, se modifică sau se abrogă, după caz, în conformitate cu deciziile relevante ale Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite.
Articolul 9
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Articolul 10
Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 1 martie 2010.