PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. května 2011,
kterým se stanoví, že čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb není použitelný na těžbu černého uhlí v České republice
(oznámeno pod číslem K(2011) 3406)
(Pouze české znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/306/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), a zejména na čl. 30 odst. 4 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dne 22. listopadu 2010 obdržela Komise elektronickou poštou žádost České republiky podle čl. 30 odst. 4 směrnice 2004/17/ES o vynětí dobývání černého uhlí v České republice z použitelnosti ustanovení směrnice 2004/17/ES. Komise si dne 21. ledna 2011 vyžádala elektronickou poštou doplňující informace. Odpověď na žádost o informace byla českými orgány zaslána elektronickou poštou dne 9. února 2011.
(2)
Žádost byla doplněna dopisem nezávislého vnitrostátního orgánu (Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže) v podobě předběžného stanoviska ze dne 7. listopadu 2008. Český Úřad pro ochranu hospodářské soutěže analyzoval podmínky přístupu na relevantní trh a shledal, že přístup je neomezený. Ve stanovisku se však neuvádí, že byly splněny ostatní podmínky týkající se přímého vystavení hospodářské soutěži, pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice.
(3)
Jediným subjektem, který v České republice těží černé uhlí, je společnost OKD a.s., což je soukromá společnost, již 100 % vlastní nizozemská soukromá holdingová společností New World Resources (NWR).
II. PRÁVNÍ RÁMEC
(4)
Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se touto směrnicí neřídí, pokud je daná činnost v členském státě, ve kterém je vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup. Přímé vystavení hospodářské soutěži se posuzuje na základě objektivních kritérií s přihlédnutím ke zvláštnostem dotyčného odvětví. Přístup na trh se považuje za neomezený, pokud členský stát provedl a uplatňuje příslušné právní předpisy EU k otevření daného odvětví nebo jeho části. Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES. Pro průzkum ložisek uhlí a jiných pevných paliv a jejich těžbu však příloha XI neuvádí žádné příslušné právní předpisy, které by tento sektor liberalizovaly. Z toho vyplývá, že volný přístup na dotyčný trh nelze předpokládat, a je tedy nutno jej prokázat fakticky i právně.
(5)
Přezkum právních ustanovení upravujících vydávání povolení k těžbě v České republice ukazuje, že tato povolení jsou v současné době vydávána bez diskriminace, na základě posouzení odborné kvalifikace žadatele a technické a finanční způsobilosti k provádění těžebních prací. Pro účely tohoto rozhodnutí lze možnost získat povolení k těžbě považovat právně za neomezenou.
(6)
Přímé vystavení hospodářské soutěži by se mělo posoudit na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není nutně sám o sobě rozhodující. Pokud jde o trhy dotčené tímto rozhodnutím, jedním kritériem, které by se mělo vzít v úvahu, je úhrnný podíl tří hlavních účastníků na daném trhu (2). Dalším kritériem je stupeň koncentrace na těchto trzích. Vzhledem k charakteristice daných trhů by měla být vzata v úvahu i další kritéria, jako je míra, v jaké zákazníci mění dodavatele.
(7)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel hospodářské soutěže.
III. POSOUZENÍ
(8)
Žádost předložená Českou republikou se týká dobývání černého uhlí v České republice.
(9)
Česká žádost se týká tzv. „primárního trhu černého uhlí“, který zahrnuje produkci černého uhlí a velkoobchodní prodej uhlí (3). Při posuzování hospodářské soutěže na trhu v oblasti produkce černého uhlí je nutno zohlednit vazby mezi produkcí a prvním prodejem nebo velkoobchodním prodejem vytěženého černého uhlí. Tato definice je rovněž v souladu s předchozími rozhodnutími Komise (4) ohledně využívání jiných druhů paliv.
(10)
Vytěžené černé uhlí má různé chemické složení a jakost v závislosti na geologických podmínkách jednotlivých těžených slojí. Černé uhlí lze dělit na uhlí vhodné pro koksování (koksovatelné uhlí) a energetické uhlí. Ačkoli se tyto dva druhy černého uhlí těží stejným způsobem a za použití stejných technologií, mají zcela odlišné konečné užití a rozdílnou zákaznickou základnu. Jejich ceny se liší a tyto výrobky nejsou navzájem zaměnitelné.
(11)
Koksovatelné uhlí je definováno jako černé uhlí s kvalitou, která umožňuje výrobu koksu vhodného pro použití do vysokých pecí, a nepoužívá se k přímému vytápění nebo výrobě energie. Koksovatelné uhlí nakupují výhradně společnosti, které vyrábějí koks. Koksovatelné uhlí je jedinou surovinou pro výrobu koksu a nemá v podstatě žádné jiné využití. Koksovatelné uhlí nelze nahradit energetickým uhlím.
(12)
Energetické uhlí je uhlí, které nelze označit za koksovatelné uhlí. Energetické uhlí se používá v elektrárnách jako palivo pro výrobu elektřiny, tepla a technologické páry a rovněž při výrobním procesu v takových průmyslových závodech, jako jsou cukrovary, cihelny, cementárny a vápenky, papírny apod. Energetické uhlí lze nahradit koksovatelným uhlím, ale takové nahrazování by nebylo hospodářsky únosné.
(13)
Koksovatelné uhlí lze dále rozdělit do několika kategorií podle jeho jakosti. Nejkvalitnějším koksovatelným uhlím je tvrdé koksovatelné uhlí, po němž z hlediska jakosti následuje polotvrdé koksovatelné uhlí a dále poloměkké koksovatelné uhlí. Trh s jednotlivými druhy koksovatelného uhlí však není oddělený a pro účely posouzení v rámci tohoto rozhodnutí se mezi nimi nebude takto rozlišovat.
(14)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti a v souladu s žádostí se pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považují trh s koksovatelným uhlím a trh s energetickým uhlím za oddělené výrobkové trhy, a proto by se měly zkoumat odděleně.
(15)
Česká žádost vychází z toho, že relevantní zeměpisný trh by přesahoval české území a v případě koksovatelného uhlí by zahrnoval území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska a Maďarska. V případě energetického uhlí se žadatel domnívá, že zeměpisný trh by měl být vymezen jako trh, který zahrnuje území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska, Maďarska a Německa. Žadatel tvrdí, že hlavním důvodem pro toto vymezení trhu je významný objem vzájemných přeshraničních dodávek, dále skutečnost, že zákazníci mění dodavatele, a také neexistence správních překážek (celních překážek, kvót apod.).
(16)
Podle žádosti (5) je Česká republika čistým vývozcem koksovatelného i energetického uhlí. V roce 2009 vyvezla Česká republika 3 581 tisíc tun koksovatelného uhlí a 2 389 tisíc tun energetického uhlí (6), což činí přibližně 61 % a 47 % příslušných objemů domácí produkce. V tomtéž roce činil dovoz do České republiky 771 tisíc tun koksovatelného uhlí a 954 tisíc tun energetického uhlí, což představuje 13 % a 19 % příslušných objemů domácí produkce (7), přičemž tento dovoz pocházel hlavně z Polska. Dovoz z Polska ve skutečnosti činil přibližně 90 % celkového dovozu koksovatelného uhlí a 80 % celkového dovozu energetického uhlí.
(17)
Ačkoliv žadatel uvádí, že uhlí z produkce OKD v České republice - ať už koksovatelné nebo energetické - je konkurenceschopné do vzdálenosti 500 km, je třeba poznamenat, že zákazníci společnosti OKD se nacházejí v okruhu přibližně 350 km od místa produkce uhlí, kterým je Ostrava.
(18)
Pokud jde o prodej koksovatelného uhlí, OKD má jednoho významného zákazníka ve Slovenské republice, který koupil v roce 2007 asi 26 % a v roce 2009 30 % produkce OKD, a dalšího významného zákazníka v Rakousku, který koupil v roce 2007 13 % a v roce 2009 19 % produkce OKD. Žadatel mezi svými hlavními zákazníky mimo území České republiky rovněž uvádí jednu společnost v Polsku, ale její nákupy představují pouze asi 8 % produkce OKD.
(19)
Pokud jde o prodej energetického uhlí, kromě českých zákazníků uvádí OKD jednoho významného zákazníka v Rakousku, na kterého připadlo v roce 2007 asi 12 % a v roce 2009 21% odbytu společností OKD, a jednoho zákazníka v Německu, na kterého připadlo v roce 2007 5 % a v roce 2009 3 % odbytu energetického uhlí.
(20)
Podle žádosti existuje „vysoká koncentrace tří největších soutěžitelů“ (8), což lze skutečně pozorovat na všech vnitrostátních trzích posuzovaných odděleně, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. Žadatel rovněž připouští, že „naprostá většina vytěženého uhlí je spotřebována na domácím trhu“ (9), což se potvrzuje ve všech zemích produkujících černé uhlí, jež tvoří zeměpisnou oblast, která je v žádosti brána v úvahu (v České republice, Polsku, Německu).
(21)
Podle sdělení Komise o definici relevantního trhu (10) je relevantní zeměpisný trh tvořen oblastí, ve které jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně stejnorodé a kterou lze odlišit od sousedních zeměpisných oblastí, protože podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech zjevně odlišné. V této souvislosti je možné poznamenat, že pobřežní oblasti střední Evropy (zejména severní Německo a severní Polsko) jsou vystaveny dovozu uhlí přepravovaného po moři a vzhledem k tomu, že mimo jiné například sazby za námořní přepravu jsou podstatně nižší než náklady na pozemní přepravu, mohou být podmínky hospodářské soutěže v těchto oblastech odlišné (11).
(22)
V žádosti se uvádí, že důležitým faktorem při určování ceny uhlí je stabilita a zabezpečení dodávek a doba, na kterou se smlouva uzavírá (12), a že smlouvy o dodávkách uhlí, ať už energetického nebo koksovatelného, jsou zpravidla dlouhodobé.
(23)
Odběratelé černého uhlí v České republice kupují uhlí od OKD nebo v omezeném množství od polských společností. Přestože dovoz z jiných zemí roste, není dosud významný (13).
(24)
S ohledem na výše uvedené faktory se pro účely hodnocení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považuje zeměpisný trh za omezený na území České republiky a Polska, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. V důsledku výše uvedených rozdílů mezi oblastmi, které lze snadno zásobovat uhlím přepravovaným po moři, a oblastmi, které jsou nejspíše příliš daleko od jakéhokoli pobřeží, by mohl být tento zeměpisný trh ještě menší, tvořený pouze Českou republikou a jihem Polska. Tato otázka však může zůstat nezodpovězena, jelikož větší vymezení trhu je pro žadatele příznivější. Podle obou definic trhu vede rozbor ke stejnému výsledku.
(25)
Vychází se z úvahy, že pokud jde o těžbu černého uhlí, jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích je celkový podíl tří největších producentů na trhu.
(26)
OKD a dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími dodavateli v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem koksovatelného uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 75,5 %). Dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 60,2 % a 19,3 %). Na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 93 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD má sám o sobě podíl na trhu přibližně 49 %.
(27)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko a Maďarsko, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále velmi vysoké (91,3 % v roce 2005, 87,7 % v roce 2006, 85 % v roce 2007 a 86,6 % v roce 2008 (14)), takže na jejich základě nelze vyvozovat, že je trh s koksovatelným uhlím dostatečně vystaven hospodářské soutěži.
(28)
Jak připomíná 22. bod odůvodnění, zabezpečení a stabilita dodávek hrají důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele koksovatelného uhlí, ukazují, že u tohoto produktu prakticky nedochází k žádnému přecházení zákazníků mezi dodavateli. Smlouvy na dodávky koksovatelného uhlí jsou dlouhodobé a nebyly předloženy žádné důkazy, že by některý ze zákazníků přešel od OKD k jinému dodavateli. Nelze tedy předpokládat, že by některý odběratel koksovatelného uhlí byl ochoten nebo dokonce schopen snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
(29)
OKD a dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími producenty energetického uhlí v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem energetického uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 61,6 %). Dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 52,5 % a 17,7 %). V rámci zeměpisného trhu zahrnujícího Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 72 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD měl sám o sobě na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko podíl přibližně 50 %.
(30)
Kromě toho, v rámci všech tří zeměpisných trhů s energetickým uhlím, které jsou uvedeny v 29. bodě odůvodnění (v samotné České republice, v samotném Polsku a v rámci zeměpisného trhu zahrnujícího obě tyto země), existuje hospodářský subjekt, který má sám o sobě podíl na trhu přibližně 50 % nebo více. V této souvislosti je tudíž nutno připomenout ustálenou judikaturu (15), podle které „jsou až na výjimečné případy značně velké podíly na trhu samy o sobě důkazem existence dominantního postavení. To je situace, kdy podíl na trhu činí 50 %“.
(31)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko, Maďarsko a Německo, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále dosti vysoké (62,7 % v roce 2005, 60,2 % v roce 2006, 56,9 % v roce 2007 a 57,3 % v roce 2008 (16)).
(32)
Podobně jako v případě koksovatelného uhlí hrají zabezpečení a stabilita dodávek energetického uhlí důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, ukazují, že řada odběratelů energetického uhlí v určitých letech přerušuje své dodávky od OKD nebo že některé roční či okamžité smlouvy nebyly nikdy obnoveny. Jelikož však žadatel neposkytl informace o objemech dotyčných dodávek ani o jejich poměru k produkci OKD, jak bylo požadováno, bylo by obtížné dospět k závěru, že by některý zákazník OKD snadno přešel k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
IV. ZÁVĚRY
(33)
Pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice, lze tudíž situaci shrnout takto: v případě energetického i koksovatelného uhlí jsou úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů v rámci zeměpisného trhu vymezeného pro účely tohoto rozhodnutí vysoké a ještě důležitější je, že největší producent má sám o sobě podíl na trhu téměř 50 %, a proto by dotyčné trhy měly být považovány za trhy s vysokou koncentrací, přičemž - jak bylo připomenuto ve 20. bodě odůvodnění - převážná většina vytěženého uhlí se spotřebovává na místním trhu. Informace o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, nevedou k závěru, že by některý odběratel černého uhlí hodlal nebo mohl snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny.
(34)
Žadatel rovněž připustil, že jelikož těžba černého uhlí není rentabilní na jiných místech než těch, která se již využívají (a zejména těch, jež využívá OKD), „není vstup dalšího subjektu na český trh reálný a v posledních pěti letech se ani neuskutečnil“ (17). Totéž platí, pokud jde o dodávky uhlí, přičemž žadatel uvádí, že mu není znám žádný významný vstup na český trh a že většina významných velkoodběratelů má uzavřeny dlouhodobé smlouvy (18).
(35)
Na základě faktorů posouzených v 8. až 34. bodě odůvodnění je třeba vyvodit závěr, že trh v oblasti dobývání černého uhlí, a to jak koksovatelného, tak energetického, není v České republice v současné době přímo vystaven hospodářské soutěži. Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES se proto nepoužije na smlouvy, které mají umožnit vykonávání uvedených činností v České republice. Směrnice 2004/17/ES se tedy nadále použije v případě, kdy zadavatelé zadávají zakázky, které mají umožnit dobývání černého uhlí v České republice, nebo když pořádají veřejné soutěže na vykonávání takových činností v České republice.
(36)
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci v období od listopadu 2010 do března 2011, jak se jeví z informací předložených Českou republikou. Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by byly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES.
(37)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES není použitelné na dobývání černého uhlí v České republice. Směrnice 2004/17/ES se nadále použije na zakázky zadávané zadavateli, které jim mají umožnit vykonávat tyto činnosti v České republice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
V Bruselu dne 20. května 2011.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 20 mai 2011
de stabilire a faptului că articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transportului și serviciilor poștale nu se aplică exploatării cărbunelui bituminos în Republica Cehă
[notificată cu numărul C(2011) 3406]
(Numai textul în limba cehă este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/306/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transportului și serviciilor poștale (1), în special articolul 30 alineatele (4) și (6),
întrucât:
I. CONTEXT
(1)
La 22 noiembrie 2010, Comisia a primit din partea Cehiei, prin e-mail, o cerere în temeiul articolului 30 alineatul (4) din Directiva 2004/17/CE, prin care se solicita derogarea de la aplicarea dispozițiilor Directivei 2004/17/CE în cazul exploatării de cărbune bituminos în Republica Cehă. La data de 21 ianuarie 2011, Comisia a solicitat prin e-mail informații suplimentare. Răspunsul la cererea de informații a fost transmis de autoritățile cehe prin e-mail la 9 februarie 2011.
(2)
Cererea era însoțită de o scrisoare din partea unei autorități naționale independente (Úřad pro ochranu hospodářské soutěže - Consiliul Concurenței din Cehia), sub forma unui aviz preliminar, din data de 7 noiembrie 2008. Consiliul Concurenței din Cehia a analizat condițiile de acces la piață și a constatat că nu există nicio restricție. Acest aviz nu menționează însă că în ceea ce privește exploatarea cărbunelui bituminos în Republica Cehă se îndeplineau celelalte condiții privind expunerea directă la concurență.
(3)
Singura entitate angajată în exploatarea cărbunelui bituminos în Republica Cehă este compania OKD a.s., o companie privată deținută în procent de 100 % de un holding privat din Țările de Jos - New World Resources (NWR).
II. CADRUL JURIDIC
(4)
Articolul 30 din Directiva 2004/17/CE prevede că acele contracte care sunt destinate să permită desfășurarea unei activități din domeniul de aplicare al directivei nu fac obiectul directivei în cazul în care, în statul membru în care se desfășoară, activitatea respectivă este expusă direct concurenței pe piețe la care accesul nu este restricționat. Expunerea directă la concurență se evaluează pe baza unor criterii obiective, ținând seama de caracteristicile specifice ale sectorului în cauză. Accesul este considerat nerestricționat dacă statul membru a implementat și a aplicat legislația UE relevantă privind deschiderea parțială sau totală a unui anumit sector. Această legislație este menționată în anexa XI la Directiva 2004/17/CE. Însă pentru explorarea și extracția cărbunelui și a altor combustibili solizi, anexa XI nu precizează nicio legislație pertinentă referitoare la liberalizarea acestui sector. În consecință, nu se poate presupune că există acces liber la piață, acesta trebuind să fie demonstrat de fapt și de drept.
(5)
O analiză a dispozițiilor legale aplicabile emiterii de licențe pentru exploatarea minieră în Republica Cehă arată că în prezent acestea sunt acordate în mod nediscriminatoriu, pe baza unei evaluări a calificării profesionale a solicitantului, precum și a capacității tehnice și financiare a acestuia de a realiza lucrările. În sensul prezentei de decizii, s-ar putea considera că posibilitatea de a obține o licență de exploatare minieră este, de drept, liberă.
(6)
Expunerea directă la concurență trebuie evaluată pe baza mai multor indicatori, dintre care niciunul nu este, în mod neapărat, decisiv în sine. În ceea ce privește piețele vizate de prezenta decizie, cotele agregate ale principalilor trei actori pe o anumită piață constituie un criteriu care trebuie luat în considerare (2). Un alt criteriu este gradul de concentrare de pe aceste piețe. Ținând cont de caracteristicile piețelor în cauză, este necesară luarea în considerare a unor criterii suplimentare, precum proporția clienților care își schimbă furnizorul.
(7)
Prezenta decizie nu aduce atingere aplicării normelor în materie de concurență.
III. EVALUARE
(8)
Cererea depusă de Republica Cehă privește exploatarea cărbunelui bituminos în Republica Cehă.
(9)
Cererea depusă de Republica Cehă se referă la așa-numita „piață primară a cărbunelui bituminos”, care include producția de cărbune bituminos și distribuția en gros de cărbune (3). La analizarea concurenței pe piața producției de cărbune bituminos trebuie să se acorde atenție legăturilor dintre producție și prima vânzare/distribuirea en gros a cărbunelui bituminos extras. Această definiție este de asemenea în concordanță cu deciziile anterioare ale Comisiei (4) referitoare la exploatarea altor tipuri de combustibil.
(10)
Cărbunele bituminos extras are o calitate și compoziții chimice diferite, în funcție de condițiile geologice ale fiecărui filon exploatat în parte. Cărbunele bituminos poate fi împărțit în cărbune pentru cocsificare (CC) și cărbune industrial (CI). Cu toate că cele două tipuri de cărbune bituminos sunt exploatate în același mod, cu aceleași tehnologii, ele au totuși utilizări finale complet diferite și o bază de clienți diferită. Prețurile sunt diferite, iar produsele nu pot fi înlocuite unul cu altul.
(11)
CC este definit drept cărbune bituminos cu o calitate care permite producerea de cocs în furnale și nu este folosit la încălzirea directă sau la producția de energie. CC este achiziționat doar de companiile producătoare de cocs. CC este unica materie primă pentru producerea cocsului și nu are altă utilizare. CC nu poate fi înlocuit cu cărbune industrial.
(12)
CI este cărbunele care nu poate fi clasificat drept cărbune cocsificabil. CI este folosit în termocentrale drept combustibil pentru producerea de energie electrică, energie termică și abur tehnologic, în cadrul procesului de producție din fabrici precum rafinăriile de zahăr, fabricile de cărămidă, fabricile de ciment și cuptoarele de var, fabricile de hârtie etc. CI poate fi înlocuit cu CC, dar acest lucru nu ar fi viabil din punct de vedere economic.
(13)
În funcție de calitate, CC poate fi împărțit în câteva categorii. CC de cea mai bună calitate este cel cunoscut sub denumirea de „antracit cocsificabil”, urmat de cel denumit „huilă cocsificabilă” și de „lignitul cocsificabil”. Însă piața pentru tipurile diferite de CC nu este separată și în scopul evaluării pentru prezenta decizie nu se va face o asemenea distincție.
(14)
Având în vedere cele de mai sus și în concordanță cu cererea, pentru evaluarea condițiilor stabilite la articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2004/17/CE, se consideră că CC și CI constituie piețe separate de produse și, prin urmare, trebuie examinate separat.
(15)
În cererea depusă, Republica Cehă consideră că piața geografică relevantă s-ar extinde dincolo de teritoriul național, încorporând, în cazul CC, Republica Cehă, Slovacia, Austria, Polonia și Ungaria. În cazul CI, solicitantul consideră că piața geografică ar trebui definită ca fiind formată din Republica Cehă, Slovacia, Austria, Polonia, Ungaria și Germania. Se argumentează că principalul motiv pentru această definiție a pieței îl reprezintă importanta ofertă transfrontalieră reciprocă, schimbarea furnizorilor de către clienți și lipsa obstacolelor administrative (bariere vamale, cote etc.).
(16)
Conform cererii (5), Republica Cehă este exportator net atât de CC, cât și de CI. În 2009, Republica Cehă a exportat 3 581 mii tone de CC și 2 389 mii tone de CI (6), ceea ce reprezintă circa 61 % și, respectiv, 47 % din producția internă. În același an, importurile în Republica Cehă s-au ridicat la 771 mii tone CC și 954 mii tone CI, reprezentând 13 % și, respectiv, 19 % din producția internă (7), sursa acestor importuri fiind în principal Polonia. În fapt, importurile din Polonia s-au ridicat la circa 90 % din importurile totale de CC, respectiv 80 % din importurile totale de CI.
(17)
Deși solicitantul afirmă că producția de cărbune a OKD în Republica Cehă - indiferent dacă este CC sau CI - este competitivă pe o rază de 500 km, se remarcă faptul că clienții OKD sunt situați pe o rază de aproximativ 350 km în raport cu locul de producție a cărbunelui, în Ostrava.
(18)
În ceea ce privește vânzările de CC, OKD are un client important în Republica Slovacă, acesta achiziționând circa 26 % din producția OKD în 2007 și circa 30 % în 2009, și încă un client important în Austria, care a achiziționat 13 % din producția OKD în 2007 și 19 % în 2009. De asemenea, solicitantul menționează printre principalii săi clienți din afara Republicii Cehe o companie din Polonia, însă volumul achiziționat de aceasta reprezintă doar circa 8 % din producția OKD.
(19)
În ceea ce privește vânzările de CI, pe lângă clienții din Cehia, OKD menționează că are un client important în Austria, ale cărui achiziții au reprezentat circa 12 % din vânzările OKD în 2007 și circa 21 % în 2009, și un client în Germania, ale cărui achiziții au reprezentat circa 5 % din vânzările de CI în 2007 și circa 3 % în 2009.
(20)
Potrivit cererii, „principalii trei mari concurenți sunt foarte concentrați” (8) și acest fapt se poate într-adevăr observa pe toate piețele naționale luate separat, atât pentru CI, cât și pentru CC. De asemenea, solicitantul recunoaște că „majoritatea covârșitoare a cărbunelui extras este consumat pe piața locală” (9), acest fapt confirmându-se în toate țările din zona geografică menționată în cerere care produc cărbune bituminos (Republica Cehă, Polonia, Germania).
(21)
Conform Comunicării Comisiei privind definiția pieței relevante (10), piața geografică relevantă cuprinde zona în care condițiile de concurență sunt suficient de omogene și care poate fi deosebită de zonele învecinate deoarece în acestea condițiile de concurență sunt cu mult diferite. Prin urmare, trebuie menționat că regiunile costiere ale Europei Centrale (în special nordul Germaniei și nordul Poloniei) sunt expuse importurilor de cărbune transportat pe mare și, deoarece, între altele, tarifele de transport maritim sunt mult mai scăzute decât costul transportului pe uscat, este posibil ca în aceste zone condițiile de concurență să fie diferite (11).
(22)
Cererea menționează că un factor important care determină prețul cărbunelui este stabilitatea și securitatea aprovizionării, precum și durata contractului (12), și că, în general, contractele de furnizare a cărbunelui, indiferent dacă este CI sau CC, sunt de lungă durată.
(23)
Cumpărătorii de cărbune bituminos din Republica Cehă achiziționează cărbune de la OKD sau, în cantități limitate, de la companii poloneze. Importurile din alte țări, deși în creștere, nu sunt foarte semnificative la ora actuală (13).
(24)
Având în vedere factorii de mai sus, pentru evaluarea condițiilor stabilite la articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2004/17/CE se consideră că piața geografică se limitează la Republica Cehă și Polonia, atât pentru CI, cât și pentru CC. Datorită diferențelor menționate mai sus dintre regiunile care pot fi aprovizionate ușor cu cărbune transportat pe mare și cele care s-ar putea afla prea departe de orice coastă, piața ar putea fi chiar mai redusă, cuprinzând doar Republica Cehă și sudul Poloniei. Această chestiune poate fi însă lăsată deschisă, deoarece definiția mai largă a pieței este mai favorabilă pentru solicitant. În cazul ambelor definiții ale pieței, analiza nu duce la rezultate diferite.
(25)
Se consideră că, în ceea ce privește producția de cărbune bituminos, un indicator al nivelului de concurență pe piețele naționale este cota totală de piață a celor mai mari trei producători.
(26)
OKD și doi furnizori polonezi de CC sunt de departe cei mai importanți furnizori de pe piața geografică relevantă. OKD este cel mai mare furnizor de CC din Republica Cehă (cotă de piață de 75,5 % în Republica Cehă în 2008). Cei doi furnizori polonezi de CC sunt cei mai mari furnizori din Polonia (cotă de piață de 60,2 %, respectiv 19,3 % în Polonia în 2008). Pe piața geografică, ce cuprinde Republica Cehă și Polonia, cota de piață agregată a celor mai mari trei producători a fost în 2008 de circa 93 %. De asemenea, trebuie menționat că cel mai mare concurent al OKD deține o cotă de circa 49 % din piață.
(27)
Chiar dacă s-ar avea în vedere o piață mai mare, care să cuprindă Republica Cehă, Slovacia, Austria, Polonia și Ungaria, cum afirmă solicitantul, cotele de piață agregate ale celor mai mari trei concurenți ar fi oricum foarte mari (91,3 % în 2005, 87,7 % în 2006, 85 % în 2007 și 86,6 % în 2008 (14)), neputând constitui un indiciu de expunere suficientă la concurență a pieței CC.
(28)
După cum s-a reamintit în considerentul 22, securitatea și stabilitatea aprovizionării joacă un rol important în relațiile contractuale. Informațiile furnizate de solicitant cu privire la schimbarea furnizorilor de către clienți în cazul CC arată că practic nu există nicio schimbare de furnizor pentru acest produs. Contractele pentru furnizarea de CC sunt contracte pe termen lung și nu s-a prezentat nicio dovadă care să arate că vreunul dintre clienții OKD a trecut de la OKD la alt furnizor. Prin urmare, nu se poate presupune că un cumpărător de CC ar fi dispus sau chiar ar putea să schimbe cu ușurință furnizorul în cazul unei mici dar semnificative creșteri a prețului de către OKD.
(29)
OKD și doi furnizori polonezi de CI sunt de departe cei mai importanți producători de CI de pe piața geografică relevantă. OKD este cel mai mare furnizor de CI din Republica Cehă (cotă de piață de 61,6 % în Republica Cehă în 2008). Cei doi furnizori polonezi de CI sunt cei mai mari furnizori din Polonia (cotă de piață de 52,5 %, respectiv 17,7 % în Polonia în 2008). Pe piața geografică, ce cuprinde Republica Cehă și Polonia, cota de piață agregată a celor mai mari trei producători a fost în 2008 de circa 72 %. De asemenea, trebuie menționat că cel mai mare concurent al OKD deținea o cotă de circa 50 % din piața geografică, formată din Republica Cehă și Polonia.
(30)
Mai mult, pe toate cele trei piețe geografice pentru CI menționate la considerentul 29 (doar Republica Cehă, doar Polonia și o piață geografică ce le înglobează pe amândouă) există un operator economic care deține o cotă de piață de circa 50 % sau mai mult. În acest context trebuie invocată așadar jurisprudența constantă (15), în virtutea căreia „cotele foarte mari de piață constituie în sine, cu excepția unor circumstanțe excepționale, dovada existenței unei poziții dominante. Așa se întâmplă în cazul unei cote de piață de 50 %”.
(31)
Chiar dacă s-ar avea în vedere o piață mai mare decât cea națională, care să cuprindă Republica Cehă, Slovacia, Austria, Polonia, Ungaria și Germania, cum afirmă solicitantul, cotele de piață agregate ale celor mai mari trei concurenți ar fi oricum destul de mari (62,7 % în 2005, 60,2 % în 2006, 56,9 % în 2007 și 57,3 % în 2008 (16)).
(32)
Ca și în cazul CC, securitatea și stabilitatea aprovizionării cu CI joacă un rol important în relațiile contractuale. Informațiile furnizate de solicitant cu privire la schimbarea furnizorilor de către clienți arată că o serie de clienți care cumpără CI de la OKD întrerup aprovizionarea de la OKD în anumiți ani sau că unele contracte de un an sau contracte „on-the-spot” nu au fost reînnoite niciodată. Cu toate acestea, dat fiind că solicitantul nu a transmis informațiile cerute cu privire la volumele de cărbune furnizate respective sau cu privire la ponderea acestora în producția OKD, ar fi dificil să se concluzioneze că un client al OKD ar schimba cu ușurință furnizorul în urma unei mici dar semnificative creșteri a prețului de către OKD.
IV. CONCLUZII
(33)
În ceea ce privește exploatarea cărbunelui bituminos în Republica Cehă, situația poate fi rezumată după cum urmează: atât pentru CI, cât și pentru CC, cotele de piață agregate ale celor mai mari trei concurenți de pe piața geografică definită în scopul prezentei decizii sunt mari și, mai important, cel mai mare producător deține o cotă de piață de aproape 50 %; prin urmare, piețele trebuie considerate ca fiind foarte concentrate și, după cum s-a reamintit la considerentul 20, majoritatea cărbunelui extras este consumat pe piața locală. Informațiile cu privire la gradul de migrare al clienților către un alt furnizor nu sprijină concluzia că un cumpărător de cărbune bituminos ar avea voința sau posibilitatea de a schimba cu ușurință furnizorul în cazul unei mici dar semnificative creșteri a prețului.
(34)
De asemenea, solicitantul a admis că, întrucât exploatarea cărbunelui bituminos nu este profitabilă în alte locuri decât în cele în care se desfășoară deja operațiuni de exploatare (în special cele exploatate de OKD), „accesul altei entități la piața cehă nu este realist și nu s-a întâmplat în ultimii cinci ani (17)”. Același lucru este valabil pentru oferta de cărbune, solicitantul declarând că nu are cunoștință de vreun acces semnificativ pe piața cehă, majoritatea clienților en gros importanți având contracte semnate pe termen lung (18).
(35)
Având în vedere factorii examinați la considerentele 8-34, trebuie concluzionat că piața de exploatare a cărbunelui bituminos, atât CC, cât și CI, nu este în prezent expusă direct concurenței în Republica Cehă. Prin urmare, articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2004/17/CE nu se aplică contractelor destinate să permită desfășurarea respectivelor activități în Republica Cehă. În consecință, Directiva 2004/17/CE continuă să se aplice la atribuirea de către entitățile contractante a contractelor destinate să permită exploatarea cărbunelui bituminos în Republica Cehă sau la organizarea de către acestea a unor concursuri de proiecte în vederea desfășurării unor astfel de activități în Republica Cehă.
(36)
Prezenta decizie se bazează pe situația de drept și de fapt din perioada noiembrie 2010-martie 2011, așa cum reiese din informațiile prezentate de Republica Cehă. Aceasta poate fi revizuită în cazul în care, în urma unor modificări semnificative ale situației de drept sau de fapt, sunt întrunite condițiile de aplicabilitate a articolului 30 alineatul (1) din Directiva 2004/17/CE.
(37)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului consultativ pentru contractele de achiziții publice,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2004/17/CE nu se aplică exploatării cărbunelui bituminos în Republica Cehă. În consecință, Directiva 2004/17/CE continuă să se aplice contractelor atribuite de către entitățile contractante în scopul desfășurării acestor activități în Republica Cehă.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Cehe.
Adoptată la Bruxelles, 20 mai 2011.